УХВАЛА

17 червня 2024 року

м. Київ

справа № 544/1365/22

провадження № 61-7372ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності в порядку набувальної давності,

особа, яка звернулася з апеляційною скаргою, - керівник Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області та Державної інспекції архітектури та містобудування України,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2022 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок - «А-1», сарай «Б», погрібник «Д», погріб під літ. Д, убиральню «Е», огорожу № 1, водопровід № 2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням керівник Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області та Державної інспекції архітектури та містобудування України, звернувся з апеляційною скаргою.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року апеляційну скаргу керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області задоволено.

Рішення Пирятнського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2022 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У травні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху, надано заявниці строк для усунення недоліків щодо обґрунтованості сплаченого судового збору та повідомлення вартості спірного майна.

У червні 2024 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 03 червня 2024 року, а саме заявниця повідомила, що ринкова вартість спірного нерухомого майна складає 147 800,00 грн, що вбачається з копії звіту, складеного 10 червня 2024 року, у зв`язку з чим заявницею доплачено судовий збір у розмірі 971,20 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Ціна позову у вказаній справі, яку визначила заявниця, становить 147 800,00 грн, яка станом на 01 січня 2024 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028*250= 757 000,00 грн).

Враховуючи зазначене вище, постанова Полтавського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року не підлягає касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявниця подала касаційну скарги на судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності в порядку набувальної давності.

Копію ухвали надіслати заявниці.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян