ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 755/3644/24
провадження № 2/753/5174/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" про визнання договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2024 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ "Лінеура Україна" про визнання договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту недійсним.

В обгрунтування позовної заяви позивач вказав, що укладання договору №4340555 від 29 січня 2024 року між позивачем та ТОВ "Лінеура Україна" було вчинено із порушенням процедури автентифікації сторін договору, а тому, наразі він просить суд визнати зазначений договір недійсним.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року позов було передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

27 березня 2024 року справа надійшла до зазначеного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 березня 2024 року цивільну справу № 753/3644/24 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 01 квітня 2024 року.

Ухвалою суду від 04 квітня 2024 року було відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

09 травня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що 29 січня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4340555 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» надало ОСОБА_1 кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Договір, а також паспорт споживчого кредиту було підписано ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора, який було надіслано останньому на номер телефону НОМЕР_1 , який було вказано ним при реєстрації як контактний. Умовами договору було передбачено, що підписавши його, ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, погоджується з ними та зобов`язується неухильно їх дотримуватися. У відповідності п.2.1 договору ТОВ «Лінеура Україна» видало ОСОБА_1 кредит у сумі 2500,00 грн на банківський рахунок за реквізитами банківської картки НОМЕР_2 через платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення», про що свідчить лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2643_56 від 29 квітня 2024 року. Разом з тим відповідач зазначає, що станом на день подачі відзиву ОСОБА_1 виконані зобов`язання за договором, а кредит закрито, про що в особистому кабінеті клієнта розміщено відповідну довідку про закриття кредиту.

У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, доходить наступного висновку.

29 січня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4340555 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що сума кредиту складає 2500,00 грн.

Пунктом 1.3 передбачено, що строк кредитування становить 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

Згідно пункту 1.4 договору вбачається, що тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитного договору. Знижена процентна ставка 0,01% за кожен день користування кредитом надається позичальнику якщо він до 27 лютого 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу.

Згідно пункту 2 1 договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу НОМЕР_3 .

Пунктом 9.7 обумовлений порядок укладення договору та створення і накладання електронних підписів сторін. Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку товариства електронним підписом. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

За змістом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб?єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі.

З матеріалів справи вбачається, що укладенню електронного договору позики передували поетапні дії позивача з реєстрації як користувача на сайті відповідача шляхом створення унікального аккаунта користувача (особистого кабінету) та заповнення анкети позичальника з його особистими персональними даними, паспортними даними, реєстраційним номером облікової картки платника податків, номерами контактних засобів зв?язку (телефонів), місяця фактичного проживання і місця реєстрації, обставина чого не заперечується позивачем.

Договір підписано позивачем за допомогою одноразового ідентифікатора - електронного підпису 46697 29 січня 2024 року о 13:48:32. Наведене вбачається з розділу 10 договору «Реквізити та підписи сторін».

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом положень статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Встановлено, що позивачем було підписано електронний кредитний договір шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором 46697 безпосередньо на кредитний договір, що містить докладний опис послуг, що надаються та умов їх надання. Зазначені документи зберігаються в особистому кабінету позивача, до якого останній має постійний доступ.

Одночасно за змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Як закріплено ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 2, 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов?язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що умови кредитного договору погоджені сторонами до його укладення, викладені в тексті кредитного договору у спосіб, що не допускає їх подвійного тлумачення, всі суми у їх грошовому вимірі, зобов?язання щодо сплати яких бере на себе позичальник. Зазначені документи зберігаються в особистому кабінеті позивача як позичальника на сайті відповідача, до якого останній має постійний доступ.

Таким чином, суд доходить висновку, що укладення кредитного договору на визначених у ньому умовах є результатом вільного волевиявлення сторін, в тому числі позивача, шляхом вчинення свідомих дій та не суперечить вимогам чинного законодавства.

Як вбачається з кредитного договору, в розділі "реквізити та підписи сторін" кредитного договору під реквізитами позичальника містяться електронні дані у вигляді цифрової послідовності 46697, введені позивачем у відповідне вікно на сторінці сервісу, які призначені для ідентифікації позивача.

Наведені електронні дані позивача та відповідача відповідають вимогам до електронного підпису, встановленим ст. 1 Закону України "Про електронний цифровий підпис", а також вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" щодо підписів у сфері електронної комерції.

Оскільки ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" допускає використання під час вчинення електронних правочинів як електронного цифрового підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором, доводи позивача про те, що останній не підписував кредитний договір, є безпідставними.

Поданою копією електронного кредитного договору підтверджується наявність у його тексті електронних підписів позивача та відповідача.

Крім того, як вбачається із довідки від 15 лютого 2024 року № 15.02.2024/4340555, виданої ТОВ "Лінеура Україна", станом на 15 лютого 2024 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором погашена в повному обсязі та договір про надання фінансового кредиту - закритий.

Оскільки оспорюваний позивачем кредитний договір не суперечить нормам чинного законодавства України та погоджений сторонами відповідно до ст.ст. 6, 536, 626-628, 1046 та 1048 ЦК України щодо свободи договору, визначення сторонами його умов, вибору контрагентів, оплатності користування чужими коштами, а також зважаючи на те, що оспорюваним кредитним договором не порушуються права позивача, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 203, 215, 233, 509, 526, 610 - 612, 1046, 1048 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

у задоволеннів позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" про визнання договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту недійсним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: К.В. Шаповалова