У х в а л а

11 червня 2024 року

м. Київ

Справа № 711/4551/23

Провадження № 61-6895ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Крата В. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Руденко Юлія Вікторівна (далі - адвокат),

на заочне рішення Придніпровського районного суду міста Черкас від 18 грудня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року

у справі за позовом скаржника до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди та

в с т а н о в и в:

1. У липні 2023 року скаржник звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з відповідача 27 600,00 грн відшкодування завданої матеріальної шкоди та судові витрати. Позов обґрунтував так:

- у липні 2018 року між сторонами виникли спір і бійка з приводу користування скаржником будинком АДРЕСА_1 ; відповідач завдав скаржникові тілесні ушкодження;

- 12 березня 2019 року Придніпровський районний суд міста Черкас ухвалив вирок, згідно з яким визнав відповідача винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України, та стягнув на користь скаржника відшкодування моральної шкоди;

- у лютому 2022 року відповідач самовільно, за відсутності та без відома скаржника зібрав частину особистих речей останнього (диван, холодильник, одяг, взуття) та викинув їх на смітник, а також змінив замок на вхідних дверях;

- скаржник звертався до відповідача з проханням передати йому дублікат ключа від будинку, де він зареєстрований і проживав. Пояснював, що не має де жити. Однак відповідач відмовився надати такий ключ. Скаржник неодноразово звертався до правоохоронних органів. Проте ці звернення не дали бажаного для нього результату;

- 11 січня 2023 року Придніпровський районний суд міста Черкас ухвалив рішення у справі № 712/2049/22, згідно з яким усунув скаржникові перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом вселення, зобов`язав відповідача передати скаржникові дублікати ключів від будинку та стягнув з відповідача 1 000,00 грн відшкодування моральної шкоди;

- унаслідок неправомірних дій відповідача, а саме перешкод скаржникові у користуванні будинком той був змушений орендувати житло, бо не мав іншого. Згідно з договором оренди від 5 лютого 2022 року, укладеним між ОСОБА_3 і скаржником, останній орендував кімнату площею 16 кв. м у АДРЕСА_2 з 2 300 грн місячної плати;

- розмір матеріальної шкоди, завданої скаржникові з 18 травня 2022 року (дня подання позову про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом вселення та зобов`язання вчинити певні дії) до 25 квітня 2023 року (набрання законної сили рішенням Придніпровського районного суду міста Черкас від 11 січня 2023 року у справі № 712/2049/22), становить 27 600,00 грн.

2. 18 грудня 2023 року Придніпровський районний суд міста Черкас ухвалив заочне рішення, згідно з яким у задоволенні позову відмовив через недоведеність. Мотивував так:

- договір оренди укладений 5 лютого 2022 року, а з позовом про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом вселення та зобов`язання вчинити дії скаржник звернувся 18 травня 2022 року. Цей договір скаржник уклав добровільно та на власний розсуд;

- скаржник не довів, що відповідач вчиняв стосовно нього будь-які неправомірні дії, які змусили винаймати житло та сплачувати за це кошти.

3. 10 квітня 2024 року Черкаський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою заочне рішення суду першої інстанції змінив, виклавши його мотивувальну частину в редакції тієї постанови, а в іншій частині залишив без змін. Мотивував так:

- скаржник мав орендувати кімнату саме через перешкоди у користуванні житлом з боку відповідача, що встановив суд у рішенні, яке набрало законної сили;

- доказів сплати 27 600,00 грн орендної плати за договором оренди від 5 лютого 2022 року з конкретизацією дат платежів скаржник не надав.

4. 7 травня 2024 року адвокат в інтересах скаржника надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу. Просить скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про задоволення позову.

5. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

5.1. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

5.2. Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: (а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; (б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; (в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; (г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

5.3. Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

5.4. Предметом позову є стягнення відшкодування матеріальної шкоди. Ціна позову становить 27 600,00 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

5.5. У касаційній скарзі адвокат зазначила, що, незважаючи на те, що суд першої інстанції справу розглянув у спрощеному позовному провадженні, для скаржника вона має виняткове значення. Внаслідок неправомірних дій відповідача, а саме перешкод, які той чинив скаржникові у користуванні будинком, останній мав орендувати кімнату для проживання та зазнав витрат на оренду, які є для нього досить суттєвими. Проте такі доводи не можна вважати належно обґрунтованими.

5.6. Потребу в касаційному перегляді судових рішень саме у цій справі скаржник не мотивував. Інакше кажучи, відсутнє обґрунтування її виняткового значення для скаржника. Його твердження у касаційній скарзі фактично засвідчують незгоду з оскарженими судовими рішеннями. Наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, можливо оскаржити у касаційному порядку, скаржник не мотивував. З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

6. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

6.1. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

6.2. Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

6.3. «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

6.4. Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 рокуу справі«Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).

6.5. Скаржник отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і мав можливість навести аргументи та докази на користь його позовних вимог. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом(частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є легітимною.

6.6. Скаржник подав касаційну скаргу на судові рішення, які за загальним правилом не можна оскаржити у касаційному порядку. Передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків немає. За наведених умов обмеження на подання касаційної скарги є пропорційними вказаній легітимній меті та не порушують сутність права скаржника на доступ до суду.

Керуючись статтями 260, 261, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Придніпровського районного суду міста Черкас від 18 грудня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відшкодування матеріальної шкоди.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали скерувати особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
В. І. Крат