Справа № 466/2602/24
Провадження № 2/466/1329/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 червня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Костюк В. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-

у с т а н о в и в:

06 березня 2024 року Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Просив ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

Згідно викладеного в позовній заяві, Позивач обґрунтовує позовні вимоги наступним.

25 серпня 1986 року Виконавчим комітетом Шевченківської районної ради народних депутатів м. Львова видано громадянці ОСОБА_8 (основний квартиронаймач) Ордер №931 на жиле приміщення: квартиру АДРЕСА_1 . Ордер видано на підставі Рішення Шевченківської районної ради народних депутатів №345 від 12.08.1986.

Квартира надана ОСОБА_8 як службове житло, оскільки вона працювала в ЖЕКу Шевченківського району м. Львова.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим 19.07.2019 Львівським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Л/о.

Станом на день подання цієї позовної заяви, згідно Листа Шевченківської РА №36-вих- 18974 від 15.02.2024, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано 7 осіб: 1. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - третя особа; 2. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - третя особа 3. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відповідачка; 4. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - відповідачка; 5. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , - відповідач; 6. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , - позивач; 7. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , - третя особа;

Однак, за твердженням Позивача, у вказаній квартирі з перелічених вище зареєстрованих осіб проживають лише троє: позивач ОСОБА_1 ; третя особа ОСОБА_7 - зареєстрований, але в даний час не проживає у квартирі, бо відбуває покарання у місцях позбавлення волі, тому відсутні правові підстави для визнання його таким, що втратив право користування квартирою; третя особа ОСОБА_6 - зареєстрований, але в даний час не проживає у квартирі, бо був мобілізований та проходить службу в лавах Збройних Сил України.

Відповідачі, як зазначив Позивач, не проживають у квартирі вже багато років.

Зокрема, що стосується відповідачів ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , то наскільки Позивачу відомо, вони давно виїхали на постійне проживання за кордон, де перебувають і досі та повертатися не планують.

Відносно відповідача ОСОБА_11 , то його актуальне місце проживання Позивачу не відоме.

Щодо порушення прав позивача, що стали підставою для звернення до суду, останній зазначив, що з дружиною проживає у цій квартирі та самостійно оплачує всі комунальні послуги, в той час як відповідачі жодних коштів за це не оплачують. Однак основною причиною подання цього позову є неможливість приватизації позивачем квартири. Позивач стверджує, що живе у квартирі, підтримує її у належному стані, зробив ремонт, однак юридично він не може оформити право власності на неї.

Факт тривалого непроживання відповідачів у квартирі Позивач підтверджує Актами ЛКП «Варшавське-407» №40 від 08.06.2023, №62 від 14.08.2023, №8 від 19.10.2023, №06 від 24. 01.2024.

Відповідачі у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подали.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 07 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Витребувано у Державної прикордонної служби України, , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, будинок 26, інформацію про перетин державного кордону України (дати в`їздів та виїздів) за період, впродовж якого інформація про перетин кордону фізичною особою зберігається у базах даних Державної прикордонної служби України, наступними громадянами: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 квітня 2024 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Галаня В. М. про витребування доказів. Витребувано у Державної прикордонної служби України, , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, будинок 26, інформацію про перетин державного кордону України (дати в`їздів та виїздів) за період, впродовж якого інформація про перетин кордону фізичною особою зберігається у базах даних Державної прикордонної служби України, наступними громадянами України: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 09 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 червня 2024 року постановлено проводити заочний розгляд справи.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судове засідання уповноважений представник позивача ОСОБА_12 не з`явився, 21.06.2024 на адресу суду подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони Позивача, просив позов задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Заяв та клопотань від Відповідачів до суду не надходило.

За таких обставин, за згоди сторони позивача, суд згідно із вимогами п.п. 1-4 ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення, про що постановлено відповідну ухвалу.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог, їх відповідності закону та необхідності їх задоволення.

Так, судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами наступне.

Цей спір виник з правових відносин щодо користування житловим приміщенням.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

25 серпня 1986 року Виконавчим комітетом Шевченківської районної ради народних депутатів м. Львова на підставі Рішення Шевченківської районної ради народних депутатів №345 від 12.08.1986р. видано громадянці ОСОБА_8 (основний квартиронаймач) Ордер №931 на жиле приміщення: квартиру АДРЕСА_1 . Квартира надана ОСОБА_8 як службове житло (а. с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим 19.07.2019р. Львівським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Л/о (а. с. 7).

Згідно Листа Шевченківської РА №36-вих- 18974 від 15.02.2024 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а. с. 14).

Факт тривалого непроживання відповідачів у квартирі підтверджується Актами ЛКП «Варшавське-407» №40 від 08.06.2023, №62 від 14.08.2023, №8 від 19.10.2023, №06 від 24. 01.2024 (а. с. 8, 9, 10, 11).

Таким чином, доводи позивача та обґрунтування позовних вимог судовим розглядом не спростовано.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник вправі вимагати усунення перешкод, пов`язаних з володінням, користуванням та розпорядженням своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України та ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відомості про зняття з реєстрації вносяться до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ст. 7 вищевказаного Закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи з того, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У ст. 72 Житлового кодексу України зазначено: визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У ч. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено наступне: «Відповідно до ст.107ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо)».

З огляду на вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам у справі, суд дійшов висновку, що позов є підставним, вимоги Позивача ґрунтуються на вимогах закону, докази на які позивач посилається є належними та допустимими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на Відповідача.

Позивачем ОСОБА_1 понесено судові витрати в розмірі 1211 гривень 20 копійок оплати судового збору за подання позовної заяви.

Тому, з відповідачів в рівних частках підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265, 268, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП суду невідомий, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП суду невідомий, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП суду невідомий, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП суду невідомий, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП суду невідомий, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП суду невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП суду невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП суду невідомий, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП суду невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 24 червня 2024 року.

Суддя П. Т. Едер