Справа №745/216/24
Провадження №2/745/101/2024
Р І Ш Е Н Н Я
11.06.2024 року Сосницький районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Данькова О.М., за участі секретаря судового засідання Петрикій І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Сосниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сосницької селищної ради Чернігівської області, третьої особи приватного нотаріуса Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області Куць М.І. про визнання права власності на спадкове майно, В С Т А Н О В И В:
Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Сосницької селищної ради Корюківського району Чернігівської області, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, ще знаходиться по АДРЕСА_1 . Позов мотивує тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходится за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з технічним паспортом, виготовленим 14.11.2023 р., та довідці про вартість майна, вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 64,1 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 , становить 185988 грн. ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, але не може реалізувати свої права на будинок в порядку спадкування, в зв`язку із тим, що у матері те було правовстановлюючого документу на спадковий будинок. Нотаріус не видає позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 всудове засідання подали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, з якої вбачається, що позовні вимоги вони підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача Сосницької селищої ради в судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, з якої вбачається визнання позовних вимог. Приватний нотаріус Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області Куць М.І. в судове засідання надала копії матеріалів спадкової справи без заперечень щодо позовних вимог з проханням розглянути справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити в зв'язку з визнанням відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, в порядку, визначеному ст. 206 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , відповідно до копії свідоцтва про смерть серіїНОМЕР_1 , (а.с.12). За життя ОСОБА_3 все своє майно заповіла ОСОБА_1 , відповідно до копії заповіту від 11.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Куць М.І., (а.с. 11).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , (а.с. 57). ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1 , його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , (а.с. 10). ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_5 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 . 22.10.1983 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 уклали шлюб, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , (а.с. 59). Згідно з заявою ОСОБА_7 від 09.04.2024 року вона не має ніяких претензій щодо часки у спадковому будинку та позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на будинок просить задовольнити у повному обсязі,(а.с. 58). Із копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 05.11.1991 року вбачається, що ОСОБА_3 є власником домоволодіння, яке знаходится в АДРЕСА_1 , і належить колгоспному двору, (а.с. 13). Відповідно до копії довідки-характеристики КП "Зодчий" від 06.03.2024 №51 право власності на житловийо будинок в АДРЕСА_1 , зареєстровано на ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтво про право власності від 05.11.1991 року, (а.с. 14). Згідно з копією технічного паспору станом на 14.11.2023 року на будинок садибного типу по АДРЕСА_1 загальна площа приміщень житлового будинку становить 64,1 кв. метрів, (а.с. 15-19).
Із копій матеріалів спадкової справи №133/2023 вбачається, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , (а.с. 34-55). Згідно зі ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність». Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року, положення ст.ст. 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону. До правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Враховуючи, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1963 року.
Ст. 100 ЦК УРСР 1963 року визначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. Норми ЦК УРСР в редакції 1963 року не передбачали обов`язкову державну реєстрацію нерухомого майна.
До введення в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвалися згідно з діючим на той час законодавством.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, і зареєстроване в Мінюсті 18.02.2002 року за №157/6445. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Із копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, в якому була б визначена частка житлового будинку, належна особисто спадкодавцю, (а.с. 20). Отже, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду. За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будионк з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 . Керуючись ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 328, 1216-1218, 1235, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, і зареєстрованим в Мін`юсті 18.02.2002 року за №157/6445, ст. 100 ЦК УРСР 1963 року, та ст.ст. 12, 13, 206, 263-265, 273 ЦПК України, В И Р І Ш И В:
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.М.Даньков