КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., НевідомаТ.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2022 року про повернення заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.01.2020 відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

21.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду, до закінчення підготовчого засідання, із заявою про доповнення позовних вимог, у якій він, залучаючи до участі в справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 доповнив позов вимогами про:

-визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в АДРЕСА_1 від 06.07.2010, учасниками якого є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (продавці), та ОСОБА_2 (покупець);

-визнання недійсним договору іпотеки від 21.08.2020 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо вказаної квартири;

-припинення речового права ОСОБА_3 на вказану квартиру;

-скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на квартиру.

Підставою для зміни предмета позовних вимог позивач зазначив те, що під час розгляду справи право власності на спірне спадкове майно було незаконно зареєстровано на осіб, які не є спадкоємцями. Тому, у зв`язку із зміною фактичних обставин справи в період розгляду даної справи для захисту прав позивача виникла необхідність доповнення позовних вимог з метою відновлення попереднього стану права власності відносно спірної квартири. Крім того, зазначав, що до закінчення підготовчого провадження позивач має право доповнити позовні вимоги.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.09.2022 відмовлено у прийнятті до розгляду заяви про доповнення позовних вимог ОСОБА_1 та повернуто її позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 23.09.2022 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час розгляду справи право власності на спірне спадкове майно було незаконно зареєстровано на осіб, які не є спадкоємцями, тому у зв`язку із зміною фактичних обставин справ, виникла необхідність доповнення позовних вимог.

Київська міська рада, через свого представника подало відзив на апеляційну скаргу, в якій просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що доповнення позову новими вимогами, які, очевидно, мають свої підстави, поряд з раніше заявленими, які стосуються інших правовідносин і іншим суб`єктним складом, не охоплюється поняттям зміни предмету позову, а є новим позовом.

Колегія суддівне погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже, зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/обраних способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

У первісній редакції позовної заяви були дві вимоги немайнового та одна вимога майнового характеру:встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання його спадкоємцем четвертої черги за законом та визнання права власності в порядку спадкування квартири АДРЕСА_1 .

В подальшому позивач подав до суду заяву про доповнення позовних вимог, в якій, зокрема, просив:

-визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в АДРЕСА_1 від 06.07.2010, учасниками якого є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (продавці), та ОСОБА_2 (покупець);

-визнання недійсним договору іпотеки від 21.08.2020 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо вказаної квартири;

-припинення речового права ОСОБА_3 на вказану квартиру;

-скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на квартиру.

Отже предметом спору у даній справі є визнання права на спадкове нерухоме майно -кв. АДРЕСА_1 . Тобто, предмет позову у даній справі не змінився, але з`явилися додаткові підстави позову в зв`язку з вищезазначеними обставинами, які раніше до подання позову не існували, а з`явились на стадії підготовчого провадження.

Нові вимоги, тісно пов`язані, з первісними, і спрямовані на захист прав позивача і їх роздільний розгляд не сприятиме ефективному захисту прав позивача.

Подання до суду заяви про доповнення позовних вимог відповідає принципу диспозитивності в цивільному процесі, закріпленому у статті 13 ЦПК України, який означає, що процесуальні правовідносини виникають, змінюються і припиняються за ініціативи безпосередніх учасників спірних матеріальних правовідносин, які мають можливість за допомогою суду розпоряджатися процесуальними правами і спірним матеріальним правом.

Подібний по суті висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 922/1249/17, від 23 квітня 2019 року у справі № 911/1602/18 та від 22 липня 2021 року у справі № 910/18389/20.

У справі, яка переглядається, місцевий суд фактично ототожнив заяву позивача про доповнення позовних вимог із новою позовною заявою, не дослідивши належним чином цю заяву саме як заяву про зміну підстав позову і не встановивши з достовірністю, чи відбулася при цьому зміна предмету позову.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що висновок місцевого суду про відмову у прийнятті заяви про доповнення позовних вимог, є передчасним.

Згідно п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справу в частині вирішення питання про прийняття до розгляду заяви про уточнення позовних вимог підлягає направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2022 рокупро повернення заяви по цивільній справіскасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач

Судді