Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/6899/23
Провадження №2/552/738/24
РІШЕННЯ

і м е н е м у к р а ї н и

17.06.2024 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

секретар судового засідання - Лебедєва Х.В.,

учасники справи та їх представники:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача Гребенюк Олександр Сергійович,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача адвокат Міщенко Сергій Валентинович,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що між КБ «ПриватБанк» та відповідачем 27 грудня 2011 року було укладено договір б/н. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит, а відповідач ОСОБА_1 взяв зобов`язання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобов`язання не виконав. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 72701,96 грн., з яких 24390,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 48311,96 грн. заборгованість за відсотками. Також просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 30 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні суду не подавалися.

Відповідач ОСОБА_1 надав відзив на позовну заяву (а.с. 93-97)

У відзиві посилався на безпідставне нарахування відсотків за кредитом у вказаному в розрахунку розмірі, оскільки кредитним договором сторонами розмір відсотків погоджено не було. Але, як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачем нараховувались відсотки, в рахунок погашення яких здійснювалось перерахування коштів. Таким чином розмір заборгованості нарахований йому безпідставно.

Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами існування договірних правовідносин між сторонами.

Також у відзиві відповідач заявив про застосування наслідків спливу позовної давності.

Не погодившись з доводами, викладеними відповідачем у відзиві, позивач надав відповідь на відзив, у якій просив позов задовольнити в повному обсязі (а.с. 107-117).

Інші заяви та клопотання від сторін не надходили.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 27 грудня 2011 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н шляхом підписання анкети заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 23).

За умовами зазначеного договору банк надає позичальнику кредитні кошти у виді встановленого кредитного ліміту на картку.

Сплата процентів, комісій чи неустойки вказаним договором не передбачена.

За договором позивачем відповідачу видано картку № НОМЕР_1 , строк дії якої - до червня 2012 року. В подальшому картка відповідачу неодноразово перевипускалась, востаннє ІНФОРМАЦІЯ_1 . Строк її дії до серпня 2017 року, що підтверджується довідкою КБ «ПриватБанк» (а.с.22).

Таким чином судом встановлено, що термін дії зазначеного кредитного договору до 31 серпня 2017 року.

Як підтверджується випискою про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 , позивачем відповідачу надано кредитні кошти.

Кредитні кошти позивачем відповідачу надані у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підставі викладеного суд відхиляє доводи відповідача про не доведення належними доказами факту існування між сторонами договірних правовідносин.

Після укладення договору банком кредитний ліміт позивачу визначений у розмірі 10300 грн.

В подальшому розмір кредитного ліміту неодноразово змінювався. 09 січня 2020 року визначений у розмірі 0,00 грн., що підтверджується даними довідки КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.21).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Як встановлено судом, позивачем зобов`язання перед відповідачем виконано, надано йому кредитні кошти.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що відповідач в повному обсязі взяті на себе зобов`язання не виконав, вчасно кредитні кошти не повернув, у зв`язку з чим за кредитним договором виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 24390,00 грн.

Позивачем до матеріалів справи надано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 13.09.2012 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 30.10.2023, а також виписку за договором б/н станом на 01 листопада 2023 року про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 (а.с.7-11, 14-20).

Сплата процентів, розмір процентної ставки укладеним сторонами договором не передбачено.

Тому безпідставним є нарахування банком відповідачу процентів у розмірі 48311,96 грн.

При цьому суд відхиляє посилання позивача на Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку та на тарифи банку, якими передбачено сплату відсотків, оскільки вказані документи не містять підпису відповідача.

Тому відсутні докази, що саме ці Умови та правила, а також тарифи є частиною кредитного договору, укладеного сторонами.

В той же час, як вбачається з виписки про рух коштів по рахунку відповідача, позивач регулярно здійснював списання коштів з рахунку відповідача в рахунок погашення заборгованості за відсотками та штрафами в значних розмірах, збільшуючи на суму списання розмір його заборгованості з тілом кредиту.

Будь-якими доказами у справі не підтверджується право позивача здійснювати зазначене списання коштів в рахунок погашення заборгованості за відсотками та штрафами.

Наявність або відсутність заборгованості за договором, а також розмір заборгованості у випадку її наявності є обставинами, що підлягають встановленню під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України с уд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем же не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, а також розміру заборгованості у випадку її наявності.

Замість цього позивачем долучено докази, якими підтверджується позадоговірне безпідставне списання коштів з рахунку позивача з метою погашення відсотків та штрафів, нарахування яких договором не передбачено.

На підставі викладеного, встановивши, що позивачем не доведено факту наявності заборгованості відповідача за кредитним договором, а також її розміру, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог.

Оскільки судом в задоволенні позову відмовлено, не підлягають відшкодуванню позивачу понесені ним при зверненні з позовом до суду судові витрати.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд.1Д,

відповідач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючий: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення виготовлено 17 червня 2024 року.

Головуючий О.А. Самсонова