Справа № 472/468/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого-судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Щербини О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності за набувальною давністю.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона з жовтня 1991 року проживає в селищі Токарівка (на день її поселення селище міського типу Кудрявцівка), куди була направлена на роботу після закінчення Миколаївського медичного училища. Спочатку вона проживала в квартирі АДРЕСА_1 , яку винаймала у приватної особи, де з 4 листопада 1991 року і була прописана (зареєстрована).

В 2002 році Кудрявцівською селищною радою їй як медичному працівнику, було надано для проживання житлове приміщення у житловому будинку АДРЕСА_2 (17.11.2014 року рішенням Кудрявцівської селищної ради № 4 вулицю Чкалова було перейменовано на вулицю Лесі Українки). Поселяв її в будинок особисто голова селищної ради ОСОБА_3 , зі слів якого їй було відомо, що на цей будинок не має жодних документів, а тому ордер на вселення до будинку їй не видавали, хоч і голова пообіцяв зробити пізніше. З того часу вона постійно проживає в цьому будинку та неодноразово зверталася до Кудрявцівської селищної ради з питанням щодо можливості приватизації будинку, але нею було з`ясовано, що право власності на зазначений будинок за будь-якими особами не зареєстровано. Тому вона звернулась з вказаним позовом до суду, просить визнати за нею право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яке складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 59,8 м2; житловою площею 38,9 м2 ; літньої кухні Б; погребу Бпд, гаражу Г, сараю В, воріт №2, огорожі № 3, огорожі №4, хвіртки № 5, огорожі № 6, хвіртки № 7, споруди № 8 (водопровідна колонка), за набувальною давністю

Ухвалою суду від 09 травня 2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання.

23 травня 2024 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 суду пояснила, що в 2002 році Кудрявцівською селищною радою їй як медичному працівнику було надано для проживання житлове приміщення у житловому будинку АДРЕСА_2 , право власності на даний будинок ні за ким не зареєстровано. Вона проживає в будинку понад 10 років, вчасно сплачує всі комунальні послуги, проводяться ремонтні роботи в будинку, тому просить суд позов задовольнити та визнати за нею право за набувальною давністю.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Але до суду від начальника відділу з юридичних питань та взаємодії з правоохоронними органами Веселинівського селищної ради Андрія Стаднічук надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника та визнання позовних вимог.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні суду пояснила, що позивач ОСОБА_1 приїхала до них в село працювати медичною сестрою приблизно в 1991 році. Приїхала до селища працювати разом з дітьми та її в 2002 році поселили до пустого житлового будинку, де колись проживала бабуся, але спадкоємців після її смерті не було. Поселив ОСОБА_1 колишній голова Кудрявцівської селищної ради ОСОБА_3 , який володів інформацією кому саме належали будинки та на цей житловий будинок, в якому проживає позивачка, не було ніяких правовстановлюючих документів.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснила, що ОСОБА_1 проживає в житловому будинку АДРЕСА_2 з 2002 року, вона є її сусідкою через одну хату. Їй дали житловий будинок як медичному працівнику, на той час, коли її поселяли, будинок був пустий, там раніше проживала старенька бабуся, яка померла, спадкоємців після її смерті не було.

Суд вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає без реєстрації в АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою № 3720-04-2024 від 23.04.2024 року, виданої Веселинівською селищною радою Вознесенського району Миколаївської області (а.с. 11).

Згідно довідки № 08.06-049/522 від 22.08.2023 року, виданої філією АТ «Миколаївобленерго» Веселинівського району, з побутовим споживачем ОСОБА_1 оформлений особовий рахунок та договірні відношення за адресою АДРЕСА_3 з 24.07.2009 року, який дійсний по теперішній час (а.с. 12)

З дослідженої копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_3 , інвентаризаційна справа № 2273 встановлено, що 04 січня 2024 року року був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок (а.с. 21-23).

Відповідно до довідки № 2-30 від 07.01.2024 року, виданої начальником Веселинівської філії Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», було проведено первинну інвентаризаційну роботу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 . Власник станом на 28.12.2012 року не зареєстрований (а.с. 24)

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості на будинок за адресою: АДРЕСА_3 , відсутні (а.с. 25).

Відповідно до положення ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

За набувальною давністю право власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

Враховуючи те, що позивач вже понад 10 років відкрито добросовісно та безперервно володіє житловим будинком АДРЕСА_3 , суд вважає, що за нею має бути визнано право власності на житловий будинок за набувальною давністю.

На підставі вищевказаного, керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд -,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 ) право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яке складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 59,8 м2; житловою площею 38,9 м2 ; літньої кухні Б; погребу Бпд, гаражу Г, сараю В, воріт №2, огорожі № 3, огорожі №4, хвіртки № 5, огорожі № 6, хвіртки № 7, споруди № 8 (водопровідна колонка), за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 червня 2024 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області: А.О. Тустановський