Справа № 629/7140/23
Номер провадження 2/629/226/24
12.06.2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Лукаренко А.Р., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м. Лозова Харківської області цивільну справу №629/7140/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ячеславовича, Моторного (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих вчиненням кримінального правопорушення,-
22 листопада 2023 року постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 січня 2023 року №629/1276/22 та ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 травня 2023 року щодо ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, надійшов в провадження Лозівського міськрайонного суду Харківської області.
В обґрунтування позову позивачка вказує, що 29 листопада 2021 року о 12:30 год., ОСОБА_2 керуючи автомобілем RENAULT DUSTER, рухаючись по вул. Заруднівській в м. Лозова Харківської області в напрямку перехрестя зазначеної вулиці з вулицею Ярослава Мудрого, в порушення вимог п.п. 16.3, 16.11, дорожнього знаку, 2.1 Правил дорожнього руху України, рухаючись по другорядній дорозі, не дав перевагу в русі водію автомобілю марки TOYOTA CAMRY під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення двох автомобілів. У зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою водію автомобіля ТОYОТА САМRY потерпілій ОСОБА_1 та пасажиру цього автомобіля потерпілій ОСОБА_3 були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вчиненим кримінальним правопорушенням цивільному позивачу ОСОБА_1 завдано майнової та моральної шкоди та у зв`язку з чим вона просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на її користь матеріальну шкоду в сумі 102 000,00 гривень, з них 100 000,00 гривень за заподіяння шкоди майну, 2000,00 гривень за заподіяння шкоди здоров`ю позивачки; стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в сумі 260 103, 80 грн моральну шкоду в сумі 50 000,00, судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 33 500,00 гривень.
Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано сторонам час для надання заяв по суті.
Представником відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України до суду надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що 04.08.2023 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області було видано виконавчий лист по кримінальній справі №629/1276/23 про стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди в розмірі 100 000,00 грн. На підставі вищевказаного виконавчого листа постановою заступника відділу Дніпровського ВДВС у м. Києві 14.09.2023 року було відкрито виконавче провадження №72766362. 18.09.2023 року вищевказане виконавче провадження було закрито у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення згідно з виконавчим документом. Враховуючи вищевикладне представник просив закрити провадження у даній справі в частині вимог щодо стягнення з Моторного
(транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в розмірі 102 000,00 грн.
Інших заяв по суті до суду не надходило.
Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.
18 січня 2023 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області ОСОБА_2 визнано винуватим за ч. 1 ст. 286 КК України та на підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнено від покарання без визначення його виду і розміру. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України до ОСОБА_2 застосовано примусовий захід виховного характеру у виді застереження. Стягнуто за цивільним позовом потерпілої ОСОБА_1 з ОСОБА_2 на її користь на відшкодування майнової шкоди 82 829,58 грн, моральної шкоди - 20 000 грн та витрати на правову допомогу в сумі 13 500 грн. Також стягнуто за цим позовом з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь потерпілої ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 100 000 грн. (а.с.103-108).
17 травня 2023 року ухвалою Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 -адвоката Науменко В.В. було залишено без задоволення. Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 січня 2023 року стосовно ОСОБА_2 залишено без змін (а.с.109-113).
22 листопада 2023 року постановою Касаційного кримінального суду ВС вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 січня 2023 року №629/1276/22 та ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 травня 2023 року щодо ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (114-119).
Судом встановлено, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, у зв`язку з чим на лікування було витрачено 2000 грн., що підтверджується актами виконаних робіт від 30.11.2021 р. та 02.12.2021 р. згідно яких було проведено дослідження (магнітно-резонансна томографія) (а.с.69-72).
Згідно до висновку експерта № 176В за результатами автотоварознавчого дослідження від 28 січня 2022 року сума матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки TOYOTA CAMRY, р.н. НОМЕР_1 , 2014 року виготовлення складає 175 354,58 грн, перерахунок здійснено станом на 27.01.2022 року 1 EUR=30,5752 грн. Станом на день подання позову, тобто станом на 11.11.2022 року курс євро за даними НБУ збільшився на 16 %, та сума матеріального збитку складає 203 411,31 (а.с.21-45).
Відповідно до ремонтної калькуляції №177В від 27.01.2022 року загальна вартість ремонту вищевказаного автомобіля 280 989,62 грн (а.с.46-50).
Також ОСОБА_1 здійснено витрати на проведення вказаної експертизи в сумі 3000 грн, витрати за послуги евакуатора в розмірі 4400 грн, плюс комісія банку 75,00 грн (а.с.60-62).
У зв`язку з пошкодженням автомобіля, ОСОБА_1 змушена була орендувати автомобіль, у зв`язку з чим понесла наступні витрати, а саме: орендна плата за місяць -10 000,00 грн, укладання договору оренди - 3 000,00 грн, комісія банку - 75,00 грн (а.с.13-16, 61, 63-68). Як вказує позивачка станом на дату подання позову загальна сума оренди становить 104 970,00 грн.
Вимога стосовно стягнення вищевказаних коштів позивачкою не заявляється.
Позивачка вважає, що протиправними діями ОСОБА_2 їй була завдана моральна шкода яка полягає у фізичному болю та стражданнях від отриманих травм, тривалим лікуванням, перенесеними душевними стражданнями та хвилюваннями внаслідок погіршення здоров`я. Моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює у 50 000,00 гривень.
11.12.2021 року ОСОБА_1 уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Науменко В.В. (а.с.74-76).
Згідно до ксерокопії акту виконаних робіт від 11.12.2022 року позивачкою було сплачено адвокату 30 500,00 за надання правничої допомоги.
Однак, як вказує позивачка, у зв`язку з продовженням розгляду справи вона буде нести витрати на правову допомогу, тому просить стягнути на її користь витрати у сумі 33 500,00 грн.
14.09.2023 року постановою заступника відділу Дніпровського ВДВС у м. Києві було відкрито виконавче провадження №72766362 на підставі виконавчого листа №629/1276/22 виданого 04.08.2023 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди в розмірі 100 000,00 грн (а.с.98).
18.09.2023 року вищевказане виконавче провадження було закрито у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення згідно з виконавчим документом (а.с.97,99-100).
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди з Моторного (транспортного) страхового бюро України, судом встановлено наступне.
Правовий статус МТСБУ визначено в Законі «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, за пунктом 39.1. статті 39 цього Закону МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.
Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено також перелік випадків, в яких регламентні виплати здійснюються саме МТСБУ за рахунок коштів з централізованих страхових резервних фондів чи з коштів фонду страхових гарантій.
Згідно з пунктом 41.1 статті 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до п.34.4 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Страховик здійснює
компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ). Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.
З 19 лютого 2016 року встановлені наступні розміри страхових сум (в межах яких МТСБУ здійснює регламентні виплати з цього Фонду), а саме 100 000 грн, у випадку заподіяння шкоди майну потерпілих - 200 000 грн у випадку заподіяння шкоди життю і здоров`ю потерпілих.
Як вбачається з матеріалів справи на відшкодування майнової шкоди ОСОБА_1 , Моторне (транспортне) страхове бюро України, 14.09.2023 року вже виплатило 100 000,00 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Оскільки МТСБУ майнова шкода завдана ОСОБА_1 вже відшкодована, то у зв`язку з цим предмет спору в даній частині позову відсутній, тому суд дійшов висновку, що провадження в частині вимог про стягнення з МТСБУ майнової шкоди на користь ОСОБА_1 підлягає закриттю, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
В позовній заяві ОСОБА_1 вказала, що внаслідок ДТП їй спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, у зв`язку з чим на лікування було витрачено 2000 грн., що підтверджується актами виконаних робіт від 30.11.2021 р. та 02.12.2021 р. згідно яких було проведено дослідження (магнітно-резонансна томографія).
Пунктом 24.1 статті 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі №1961-IV) визначено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
За такого, для сплати страхового відшкодування потерпіла особа має надати не тільки платіжні документи з купівлі лікарських засобів тощо, але й документально підтвердити необхідність їх придбання (витяг з історії хвороби, рецепти на придбання ліків тощо), тобто довести наявність причинно-наслідкового зв`язку між пригодою та лікуванням.
Однак ОСОБА_1 документально не підтвердила наявність причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та проведенням магнітно-резонансної томографії, а тому у відшкодуванні моральної шкоди, пов`язаної з її лікуванням суд відмовляє.
Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди завданої ОСОБА_2 , судом встановлено наступне.
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
У відповідності до ч.2 ст.22 ЦК України збитками, на відшкодування яких має право особа у разі порушення її цивільного права, є 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
За змістом вказаних правових норм, особа, якій заподіяна матеріальна шкода та яка звернулася з позовом про її відшкодування, повинна навести докази щодо понесених нею витрати, про відшкодування яких вона ставить питання.
Згідно до висновку експерта № 176В за результатами автотоварознавчого дослідження від 28 січня 2022 року сума матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки TOYOTA CAMRY, р.н. НОМЕР_1 , 2014 року виготовлення складає 175 354,58 грн. Також, встановлено, що ОСОБА_1 здійснено витрати на проведення вказаної експертизи в сумі 3000 грн, та витрати за послуги евакуатора в розмірі 4400 грн, комісія банку 75,00 грн, а тому загальна сума коштів, що підлягають стягненню на її користь становить 182 829,58 грн.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_2 не була застрахована.
Враховуючи те, що МТСБУ на користь ОСОБА_1 вже було виплачено суму матеріального збитку у розмірі 100 000,00 грн, то відповідно до розподілу цивільно-правової відповідальності між страховиком та особою, що спричинила шкоду, з ОСОБА_2 має бути стягнуто 82 829,58 грн. матеріальної шкоди.
Стосовно відшкодування завданих матеріальних збитків з урахуванням офіційного індексу інфляції, за період з 27.01.2022 по 11.11.2022, то судом встановлено наступне.
Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань. Якщо інше не передбачено договором або спеціальними законами, законом, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, незалежно до сплати кредиторові.
Однак, позивачкою не надано доказів того, що ОСОБА_2 до подання цивільного позову, висувалися вимоги про відшкодування шкоди, а отже підстави для застосування ст. 625 ЦК України, яка є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, відсутні, оскільки прострочення виконання грошового зобов`язання відсутнє. Тому дана вимога ОСОБА_1 є необґрунтованою, а позовні вимоги в частині стягнення збитків саме з урахуванням індексу інфляції за період з 27.01.2022 року по 11.11.2022 року такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо відшкодування моральної шкоди завданої ОСОБА_2 , суд приходить до наступних висновків.
Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Частинами 1-3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.
Протиправними діями ОСОБА_2 , було пошкоджено майно ОСОБА_1 та спричинені середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, у зв`язку з чим їй був спричинений фізичний біль і страждання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, вона змушена була проходити лікування та медичні обстеження, крім того вона перенесла душевне потрясіння та пережила стрес під час зіткнення.
З огляду на вищевикладене, суд виходячи із засад розумності, виваженості, та справедливості, вважає за доцільне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, та стягнути її в розмірі 20 000,00 грн.
Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правову допомогу у розмірі 33 500 грн. судом зазначається наступне.
Визначення поняття судових витрат наведено у статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням
правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачкою надано: договір про надання правової допомоги б/н від 11 грудня 2021 року з додатком; акт виконаних робіт станом на 11.11.2022 в розмірі 30 500 грн.
З урахуванням складності даної справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 500, 00 грн.
Дослідивши всі докази в їх сукупності, враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди в сумі 82 829,58 гривень, на відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 гривень, витрат на правову допомогу в сумі 13,500 грн. Вимога в частині стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України майнової шкоди на користь ОСОБА_1 підлягає закриттю, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. В частині вимоги про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України моральної шкоди на користь ОСОБА_1 відмовити.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.141 ЦПК України в дохід держави підлягає стягнення судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 3 980,00 грн.
Позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до положень ЗУ Про судовий збір, а тому суму судового збору у розмірі 11 160,00 грн, яка підлягає стягненню з позивачки, суд вважає за необхідне віднести за рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 18, 76, 81, 82, 258, 259, 263, 264, 265,280-284 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 82 829,58 гривень, на відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 гривень, витрат на правову допомогу в сумі 13,500 грн.
Провадження по справі в частині вимоги про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України майнової шкоди на користь ОСОБА_1 закрити.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 3 980,00 гривень.
Іншу частину судового збору у розмірі 11 960,00 грн віднести за рахунок держави.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

Позивачка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач 2 - Моторне (транспортне) страхове бюро України, , адреса місцезнаходження: Русанівський бульвар, буд.8, м. Київ, 02154, поштова адреса: Київ -2, а/с 272, 02002.

Суддя Т.О.Каращук