Справа № 473/399/24
Провадження № 2/476/108/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2024 року с.м.т. Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Минаєвої Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду с.м.т. Єланець цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування

В С Т А Н О В И В:

21.02.2024 року з Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.09.2020 року між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201290590, згідно якого ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу «ВАЗ 2108» д/н НОМЕР_1 .

16.06.2021 року в м. Миколаїв на вул. Нікольська та вул. Артилерійська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2108» д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та транспортного засобу «FORD FIESTA» д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «ВАЗ 2108» д/н НОМЕР_3 ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Центрального районного суду м. Миколаєва по справі №490/4909/21 від 08.10.2021 pоку.

Вартість збитків, які були завдані автомобілю марки «ВАЗ 2108» д/н НОМЕР_3 та які у зв`язку з вищевказаною подією поніс позивач склали 96 890 грн.

Посилаючись на вищевикладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача понесену суму збитків у розмірі 96 890 грн. та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач та його представник до суду надали заяву, у якій позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при подачі позову, інші 50% стягнути з відповідача, а також розстрочити виконання рішення суду стосовного стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 96890 грн. на шість місяців рівними платежами, тобто по 16148,34 грн. щомісяця.

Виходячи з викладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті за відсутності належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи учасників.

Вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.09.2020 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201290590, згідно якого ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу «ВАЗ 2108» д/н НОМЕР_1 (а. с. 4).

16.06.2021 року в м. Миколаїв на вул. Нікольська та вул. Артилерійська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2108» д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та транспортного засобу «FORD FIESTA» д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «ВАЗ 2108» д/н НОМЕР_3 ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Центрального районного суду м. Миколаєва по справі №490/4909/21 від 08.10.2021 pоку (а. с. 11-13).

Вартість збитків, які були завдані транспортному засобу «FORD FIESTA» д/н НОМЕР_2 становить 96890 грн. (а. с. 31-32). Саме у вказаній сумі позивач поніс збитки відповідно до умов договору страхування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Разом із покладанням на винну особу обов`язку з відшкодування шкоди (статті 1166, 1188 ЦК України) правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності вищевказаний Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до пункту 3 частини 1статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV встановлено правило, згідно з яким, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією

В силу вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 статті 76 ЦПК України).

Докази у цивільному процесі мають бути належними та допустимими.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування частина 1 статті 77 ЦПК України).

Згідно із частиною 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Предметом позову у даній справі є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплаченого страхового відшкодування у розмірі 96890 грн.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту «в» пункту 38.1.1. статті 38 Закону № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

З огляду на викладене, суд вважає, що належними та допустимими доказами підтверджено наявність підстав для пред`явлення до відповідача вимог про відшкодування сплаченої позивачем як страховиком цивільно-правової відповідальності страхувальника завданої шкоди. Також суд враховує, що відповідач у повній мірі визнає позовні вимоги, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 96890 грн. у рахунок відшкодування витрат, заподіяних позивачу.

У своїй заяві представник відповідача просила суд повернути позивачу з державного бюджету, в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору за подання позовної заяви.

Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд, на підставі вимог частини першої статті 141 та частини першої статті 142 ЦПК України, приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а іншу частину витрат позивача по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків необхідно покласти на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до Постанови Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.02.2019 року у справі № 796/43/2018 зазначено, що системний аналіз норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Таким чином, підставою для розстрочення виконання рішення є особливі обставини неможливості виконання судового рішення (щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Враховуючи те, що розмір суми стягнення з відповідача у розмірі 96890 грн. значно перевищує розмір мінімальної заробітної плати, а також те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, перебування відповідача на військовій службі, збройну агресію російської федерації по відношенню до України, суд вбачає підстави, що істотно ускладнюють виконання рішення суду, а тому вважає за необхідне розстрочити сплату страхового відшкодування у розмірі 96890 грн. на 6 (шість) місяців рівними платежами, тобто по 16148,34 грн. щомісяця.

Керуючись ст. ст. 141, 206, 258, 259, 263-265, 267 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платник податків НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (IBAN: НОМЕР_5 в АТ «ОТП Банк», , МФО 300528) 96890 (дев`яносто шість тисяч вісімсот дев`яносто) грн. 00 коп., як відшкодування витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платник податків НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (IBAN: НОМЕР_5 в АТ «ОТП Банк», , МФО 300528) 1514 (тисячу п`ятсот чотирнадцять) грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Повернути Приватному акціонерному товариству «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» ( IBAN: НОМЕР_5 в АТ «ОТП Банк», , МФО 300528) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 1514 (тисячу п`ятсот чотирнадцять) грн., сплаченого при поданні позову, відповідно до платіжної інструкції від 17.01.2024 року №41545307.

Розстрочити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платник податків НОМЕР_4 ) сплату страхового відшкодування у розмірі 96890 (дев`яносто шість тисяч вісімсот дев`яносто) грн. 00 коп. на 6 (шість) місяців, щомісячним платежем шляхом сплати рівними платежами по 16148 (шістнадцять тисяч сто сорок вісім) грн. 34 коп., щомісяця.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В.Чернякова