Номер провадження: 22-ц/813/1618/24
Справа № 495/3101/20
Головуючий у першій інстанції Анісімова Н.Д.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Сегеди С.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», третя особа ОСОБА_2 , про визнання недійсним іпотечного договору,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ТОВ «ФК «Алькор Інвест», третя особа ОСОБА_2 , в якому просив:

1) визнати з моменту укладання між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 договору іпотеки №9765, який посвідчений 28.12.2007 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіною Л.С. недійсним;

2) скасувати запис про заборону від 28.12.2007 року 21:06:59 за №6352514 реєстратором: приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіною Л.С., на підставі іпотечного договору №9765 від 28.12.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіною Л.С. на нерухоме майно: садовий будинок АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 ;

3) скасувати запис про заборону від 28.12.2007 року 21:10:02 за №6352532 реєстратором: приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіною Л.С., на підставі іпотечного договору №9765 від 28.12.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіною Л.С. на нерухоме майно: земельну ділянку № НОМЕР_1 , кадастровий номер :02:022:0011, садовий яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 травня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ТОВ «ФК «Алькор Інвест», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним іпотечного договору відмовлено в повному обсязі.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що 24 листопада 2020 року Київським районним судом м. Одеси винесено рішення №520/10154/19, яке вступило в законну силу, в якому зазначено, що «у судовому засіданні доведено факт невідповідності довіреності від 07.12.2007 року, яка посвідчена нотаріусом Маг. Йоганнес Кореном, заступником громадського нотаріуса доктора Гаральда Прауна 11 грудня 2007 року та апостильована Окружним судом у громадських справах м. Грац, Австрія 12 грудня 2007 року за № 9266-25/07 законодавству України та Австрії а тому, на думку суду, наявні суттєві сумніви у дійсному волевиявленню з боку ОСОБА_1 на бажання укласти оспорюваний іпотечний договір та доручення ОСОБА_2 на представництво його інтересів під час укладання правочину, а тому наявні підстави для визнання недійсним договору іпотеки № 4930, посвідченого 25.12.2007 приватним нотаріусом м. Києва Решетнікової С.І., між ВАТ «ЕрстеБанк» та іпотекодавцем ОСОБА_1 , державний реєстр іпотек, № 6313512 від 25.12.2007 року, та як наслідок застосування недійсності правочину скасування записів про6 - заборону: реєстраційний номер обтяження 6313297, зареєстровану 25.12.2007 приватним нотаріусом Решетнікової С.І., реєстровий № 4930к, садового будинку, житлової площі 74.8 кв.м, загальної площі 212.5 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 власник: ОСОБА_1 , заборона від 25.12.2007 року за реєстровим № 4931 к; - заборону: реєстраційний номер обтяження 6313495, зареєстровану 25.12.2007 приватним нотаріусом Решетнікової С.І., реєстровий № 4930к, земельної ділянки, площею 0,0296, за адресою: АДРЕСА_2 кадастровий номер; :34:012:0153 власник: ОСОБА_1 , заборона від 25.12.2007 року за реєстровим № 3932к; - заборону: реєстраційний номер обтяження 6313512, зареєстровану 25.12.2007 приватним нотаріусом Решетнікової С.І., реєстровий № 4930к, садового будинку, житлової площею 74.8 кв.м, загальною площею 212,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , земельної ділянки, площею 0,0296, за адресою: АДРЕСА_2 кадастровий номер; :34:012:0153 власник: ОСОБА_1 , з розміром основного зобов`язання: 610000,00 доларів США, додаткові дані: заборона від 25.12.2007 року за реєстровим № 4931к,3932к». В силу положень ст. 82 ЦПК України вказані обставини є преюдиційними.

Сповіщення сторін.

Про судове засідання, призначене на 22 травня 2024 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, однак у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя-учасник колегії ОСОБА_3 перебував у відрядження з 03 по 04 червня 2024 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Повний текст судового рішення виготовлено 05 червня 2024 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 28 грудня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №М-253/07-К, за умовами якого ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надає кредит в сумі 700 000 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредитні кошти, зі сплатою відсотків 16,5%, кінцевий термін погашення кредиту 28.12.2012 року.

28 грудня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №2863/07, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язався перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення кредиту та процентів ОСОБА_4 за кредитним договором №М-253/07-К від 28.12.2007 року.

28 грудня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений договір поруки №2858/07, відповідно до якого ОСОБА_6 зобов`язався перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення кредиту та процентів ОСОБА_4 за кредитним договором №М-253/07-К від 28.12.2007 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №М-253/07-К від 28.12.2007, між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 , який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідчена доктором Гаральд Праун, громадянським нотаріусом, Маг.Йоганнес Корен, заступник громадянського нотаріуса доктора Гаральда Прауна 11.12.2007 року 6499/2007, апостиль, виданий окружним судом у громадянських справах 12.12.2007 року за №9266-25/07, 28.12.2007 року був укладений іпотечний договір.

Згідно з п.1 іпотечного договору предметом іпотеки було нерухоме майно, а саме: садовий будинок АДРЕСА_3 та земельна ділянка № НОМЕР_1 , площею 0,0696 га., кадастровий номер :02:022:0011, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2 іпотечного договору, зазначена нерухомість передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих ОСОБА_4 за кредитним договором №М-253/07-К від 28.12.2007 року.

Позивач вважає, що іпотечний договір №9765, посвідчений 28.12.2007 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіною Л.С. укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 є недійсним.

28 грудня 2007 року начальник відділення № 21 (м. Одеса) філії «ОРУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулися до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіної Л.С. з проханням посвідчити іпотечний договір, який укладений в забезпечення умов виконання кредитного договору №M-253/07-K від 28.12.2007 року.

На підтвердження своїх прав та повноважень щодо укладення іпотечного договору між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 . приватному нотаріусу Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіній Л.С. були представлені наступні документи, а саме:

- укладений 28.12.2007 року між відділенням №21 (м. Одеса) філії «ОРУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 кредитний договір № М-253/07-К;

- довіреність начальника відділення №21 (м. Одеса) філії «ОРУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Петрової А.О. на представлення інтересів банку, посвідчена у порядку передовіри, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М. 09.08.2007 року за реєстровим №5066;

- довіреність ОСОБА_2 на представлення інтересів ОСОБА_1 , посвідчена доктором Гаральд Праун, громадянським нотаріусом, Маг.Йоганнес Корен, заступник громадянського нотаріуса доктора Гаральда Прауна 11.12.2007 року 6499/2007, апостиль, виданий окружним судом у громадянських справах 12.12.2007 року за №9266-25/07;

- договір дарування від 30.05.2003 року за реєстровим №5-1088, відповідно до умов якого ОСОБА_7 подарував, а ОСОБА_1 прийняв у дар садовий будинок АДРЕСА_1 , садівничий кооператив «Меліоратор»;

- Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1112680 від 29.07.2003 року, за яким власником садового будинку АДРЕСА_1 , садівничий кооператив «Меліоратор» є ОСОБА_1 ;

- висновок №6277/1 оцінщика про вартість об`єкта оцінки станом на 24.07.2007 року (садового будинку АДРЕСА_1 , садівничий кооператив «Меліоратор»;

- Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно №17246788 від 28.12.2007 року, за яким власником садового будинку АДРЕСА_1 , садівничий кооператив «Меліоратор» є ОСОБА_1 ;

- Державний акт на право власності на земельну ділянку від 09.03.2004 року, за яким власником земельної ділянки АДРЕСА_1 , садівничий кооператив «Меліоратор» є ОСОБА_1 ;

- висновок про вартість земельної ділянки станом на 24.07.2007 року №752, яка розташований в АДРЕСА_1 , садівничий кооператив «Меліоратор»;

- лист Держземагентства від 28.12.2007 до державних та приватних нотаріусів про належність земельної ділянки АДРЕСА_1 , садівничий кооператив «Меліоратор» ОСОБА_1 ;

- рецензія - звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки АДРЕСА_1 , садівничий кооператив «Меліоратор»;

-довідка про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_1 ;

- картка фізичної особи-платника податків ОСОБА_2 ..

Приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіною Л.С. перевірено представлені оригінали вказаних вище документів та зроблені їх копії, крім чого зроблений Скорочений витяг з Єдиного реєстру дійсності довіреності представника банку.

Перед посвідченням іпотечного договору приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіною Л.С. були отримані відомості стосовно нерухомого майна - садового будинку та земельної ділянки АДРЕСА_1 , садівничий кооператив «Меліоратор»» (район Лиманський), а саме:

- витяг з Державного реєстру іпотек №16387606 від 28.12.2007 року;

- витяг з Державного реєстру іпотек №16387662 від 28.12.2007 року;

- витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №16387693 від 28.12.2007 року;

- витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №16387593 від 28.12.2007 року;

- витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №16387647 від 28.12.2007 року;

- довідка з Єдиного реєстру заборон №1 від 28.12.2007 року;

- довідка з Єдиного реєстру заборон №1 від 28.12.2007 року.

За результатами огляду та перевірки отриманих документів та відомостей, 28 грудня 2007 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального Одеської області Щукіною Людмилою Сергіївною за реєстровим №9765 було посвідчено іпотечний договір, укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 , який в свою чергу виступає майновим поручителем ОСОБА_4 на забезпечення умов виконання кредитного договору №М-253/07-К від 28.12.2007 року.

Іпотечний договір підписаний особисто ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої доктором Гаральда Прауна, громадянським нотаріусом, Маг.Йоганнес Корен, заступник громадянського нотаріуса доктора Гаральда Прауна 11.12.2007 року 6499/2007, апостиль виданий окружним судом у громадянських справах 12.12.2007 року за №9266-25/07 та представником ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» а особі начальником відділення № 21 (м. Одеса) філії «ОРУ» ОСОБА_5 , що діяла на підставі довіреності, посвідченої у порядку передовіри, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М. 09.08.2007 року за реєстровим № 5066. Договір також скріплений печатками нотаріуса та банку.

На виконання умов договору іпотеки від 28.12.2007 року за реєстровим №9765 приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіною Л.С. внесено до Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек реєстраційні записи про заборону на нерухоме майно та про іпотеку: реєстраційний номер 6352514 та реєстраційний номер 6352532.

Таким чином, перед та під час посвідчення 28 грудня 2007 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіною Л.С. іпотечного договору були виконані та дотримані усі вимоги передбачені чинним законодавством та будь-яких підстав для відмови у вчинені відповідної нотаріальної дії встановлено не було.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що вищевказані обставини вже були досліджені та встановлені Білгород- Дністровським міськрайонним судом Одеської області під час розгляду справи №495/8830/15 (номер провадження 2/495/270/2016) за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріусу Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіної Людмили Сергіївни за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання незаконними дій нотаріуса, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 червня 2016 року.

Щодо довіреності, посвідченої доктором Гаральд Праун, громадянським нотаріусом, Маг.Йоганнес Корен, заступник громадянського нотаріуса доктора Гаральда Прауна 11.12.2007 року 6499/2007, апостиль, виданий окружним судом у громадянських справах 12.12.2007 року за № 9266-25/07, на підставі якої діяв ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно зазначив наступне.

На довіреності, що була посвідчена 11.12.2007 року громадянським нотаріусом доктором Гаральдом Прауном, про що свідчить його підпис та печатка, проставлений апостиль, форма та зміст якого цілком відповідає зразку апостиля, наведеного в Гаазькій конвенції.

Проставлення апостилю у порядку та у спосіб, визначені Гаазькою конвенцією, є єдиною вимогою для визнання оспорюваної довіреності чинною в Україні. Інші формальні процедури не можуть бути застосовані до визнання цього документа в якості офіційного в Україні, а так само відсутніми є правові підстави для здійснення будь-якої офіційної легалізації цієї довіреності в України її консульськими установами.

Факт справжності та дійсності довіреності від 11.12.2007 також неодноразово був предметом розгляду інших справ за участю позивача у рішеннях Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 червня 2013 року, яке набрало законної сили та було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 жовтня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року, та рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 липня 2015 року, яке набрало законної сили та було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 грудня 2015 року. Крім того, з висновку почеркознавчої експертизи від 13 грудня 2012 року №1411 вбачається, що на довіреності міститься відбиток печатки, а в відповідних графах є підписи.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті само особи, або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 100 Закону України «Про нотаріат», в редакції, що була чинною на момент нотаріального посвідчення договору іпотеки, документи, які складено за кордоном з участю іноземних властей або які від них виходять, приймаються нотаріусами за умови їх легалізації органами Міністерства закордонних справ України. Без легалізації такі документи приймаються нотаріусами у тих випадках, коли це передбачено законодавством України, міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Крім того, згідно статті 98 цього Закону нотаріуси приймають документи, складені відповідно до вимог іноземного права, а також вчиняють посвідчувальні написи за формою, передбаченою іноземним законодавством, якщо це не суперечить законодавству України.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні у разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Конвенція 1961 року, яка скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів», набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22.12.2003. Учасником даної конвенції є і Австрія, а відповідно довіреність, що посвідчена на території Австрії, повинна прийматись в роботу нотаріусами України за умови її апостилювання.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Отже, довіреність посвідчена доктором Гаральд Праун, громадянським нотаріусом, Маг.Йоганнес Корен, заступник громадянського нотаріуса доктора Гаральда Прауна 11.12.2007 року 6499/2007, апостиль, виданий окружним судом у громадянських справах 12.12.2007 року за № 9266-25/07, на підставі якої діяв ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 , відповідає вимогам вищезазначених норм матеріального права, а представник ОСОБА_2 , який діяв від імені ОСОБА_1 при укладенні спірного договору іпотеки діяв в межах наданих йому повноважень, а тому, відсутні правові підстави для визнання договору іпотеки №9765 укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 , посвідчений 28.12.2007 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіною Л.С. недійсним згідно ст.ст.203, 215 ЦК України.

Таким чином, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ті обставини, які викладені позивачем в обґрунтування своїх вимог, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог належить відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у справі №520/10154/19 встановлена преюдиційність обставин недійсності довіреності.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів зазначає, що вищевказані обставини, встановлені при розгляді справи №520/10154/19, не є преюдиційними при розгляді даної справи, оскільки преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Для рішень судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні суду, є суб`єктний склад спору. Отже, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Однак, у даному випадку суб`єктний склад сторін справи №520/10154/19 та справи, що переглядається, є різним, так само як і різними є предмети спору, що свідчить про відсутність у суду апеляційної інстанції правових підстав для визнання преюдиційними фактів, встановлених при розгляді справи №520/10154/19.

Додатково колегія суддів звертає увагу, що спірна довіреність, посвідчена доктором Гаральд Праун, громадянським нотаріусом, Маг.Йоганнес Корен, заступник громадянського нотаріуса доктора Гаральда Прауна 11.12.2007 року 6499/2007, апостиль, виданий окружним судом у громадянських справах 12.12.2007 року за № 9266-25/07, на підставі якої діяв ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 , була предметом перегляду і у справі №522/1745/20, в якій Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2022 року вказав, що: «факт справжності та дійсності довіреності від 11 грудня 2007 року, посвідченої доктором Гаральдом Прауном, громадянським нотаріусом, Маг. Йоганнесом Кореном, заступником громадянського нотаріуса доктора Гаральда Прауна за номером 6499/2007, на підставі якої діяв ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 , неодноразово був предметом розгляду інших справ за участю позивача, зокрема: у рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 червня 2013 року, яке набрало законної сили та було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 09 жовтня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року, та рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 липня 2015 року, яке набрало законної сили та було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 09 грудня 2015 року, а тому дійшли висновку про те, що вказаний факт повторного дослідження не потребує.

Разом з тим, суди звернули увагу на те, що на довіреності, що була посвідчена 11 грудня 2007 року громадянським нотаріусом доктором Гаральдом Прауном, про що свідчить його підпис та печатка, проставлений апостиль, форма та зміст якого цілком відповідає зразку апостиля, наведеного в Гаазькій конвенції Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів.

Проставлення апостилю у порядку та у спосіб, визначені Гаазькою конвенцією, є єдиною вимогою для визнання оспорюваної довіреності чинною в Україні. Інші формальні процедури не можуть бути застосовані до визнання цього документа в якості офіційного в Україні, а так само відсутніми є правові підстави для здійснення будь-якої офіційної легалізації цієї довіреності в України її консульськими установами.

Крім того, суди встановили, що дія довіреності від 11 грудня 2007 року була припинена 19 листопада 2010 року за заявою самого ОСОБА_1 , реєстрація чого здійснена приватним нотаріусом Решеніковою С. І. у м. Києві 19 листопада 2010 року о 15:07 год, що свідчить про безпідставність тверджень заявника про те, що вказаною довіреністю було лише засвідчено вірність його підпису».

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на Висновок науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України №126/1-а від 03.01.2018, відповідно до якого спірна довіреність не відповідає вимогам законодавства України, що діяло на грудень 2007 року по формі та не відповідає вимогам законодавства Австрії як по формі так і по змісту є неспроможними з огляду на таке.

Главою 5 Розділу I Загальні положення ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, доказами є дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а не тлумачення чи коментар правової норми, наданий науковцем.

За своєю природою вказаний висновок науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України №126/1-а від 03.01.2018 року є висновком експерта у галузі права.

Учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо: 1) застосування аналогії закону чи аналогії права; 2) змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі. Висновок експерта у галузі права не може містити оцінки доказів, вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи (частина перша, друга статті 114 ЦПК України). Наданий ОСОБА_1 висновок науково-правової експертизи від 23 травня 2022 року №126/41-С не стосується аналогії права (закону) та змісту норм іноземного права. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 10 жовтня 2018 року у справі № 910/9938/17, від 21 грудня 2021 року у справі № 910/5617/21, від 22 квітня 2021 року у справі № 640/14362/20.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє даний висновок.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 червня 2024 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: С.М. Сегеда

А.І. Дришлюк