УХВАЛА

21 травня 2024 року

м. Київ

справа № 758/9360/22

провадження № 61-5140ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА» (далі - ТОВ «Пенсіон-ЮА») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Позов мотивовано тим, що ТОВ «Пенсіон-ЮА» є власником 1/2 частини у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 05 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войстрик О. В.

ОСОБА_1 є власником іншої 1/2 частини у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору довічного утримання, посвідченого 07 травня 2004 року Четвертою київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-1161.

ОСОБА_1 не надає позивачу доступу до квартири. Член правління ТОВ «Пенсіон-ЮА» ОСОБА_2 намагався врегулювати спір шляхом переговорів, пропонував варіанти вирішення конфлікту, однак усі пропозиції відповідач категорично відхилила.

У зв`язку із викладеним, позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ТОВ «Пенсіон-ЮА» у користуванні власністю шляхом надання позивачу безперешкодного доступу до житлового приміщення.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 09 січня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ТОВ «Пенсіон-ЮА» не надано доказів того, що ОСОБА_1 перешкоджає відповідачу користуватись квартирою АДРЕСА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року задоволено апеляційну скаргу ТОВ «Пенсіон-ЮА».

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ТОВ «Пенсіон-ЮА» перешкоди у користуванні власністю шляхом надання безперешкодного доступу до квартири АДРЕСА_1 .

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що ТОВ «Пенсіон-ЮА» надані докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 перешкоджає позивачу користуватись його власністю. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки чинне законодавство не містить жодної правової підстави для відмови власнику у доступі до свого майна.

09 квітня 2024 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 20 березня

2024 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року та залишити в силі рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є вимога немайнового характеру - усунення перешкод у користуванні власністю.

Справа № 758/9360/22 є незначної складності та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою з урахуванням її властивостей, тому незалежно від того визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавленаможливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційній скарзі заявника немає посилання на зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки, як і на докази на їх підтвердження.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до статей 389, 394 ЦПК України.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно із якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно із якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

А. С. Олійник

І. М. Фаловська