справа № 462/4598/24
УХВАЛА

12 червня 2024 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Величко Наталія Ярославівна про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивач ОСОБА_3 через свого представника 07.06.2024 року звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/4 частку житлового будинку з примикаючими господарськими будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1 ; 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0480 га по АДРЕСА_1 (державний акт ІІ-ЛВ №054688); 1/4 частку земельної ділянки (кадастровий номер :05:000:0301), що розташована в садівничому товаристві «Керамік» у с.Солонка Львівського району Львівської області; 1/4 частку садового будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , а також стягнути судові витрати.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175, 177 ЦПК України.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.177 ЦПК України з наступних підстав.

Згідно з ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що дана позовна заява належить до об`єктів справляння судового збору відповідно до ч.1 ст.3 Закон України «Про судовий збір», а особа, яка звернулася з нею до суду, не належить до суб`єктів, яким згідно з нормами ст.5 цього Закону встановлені пільги щодо його сплати.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» № 20 від 22.12.1995 р. зі змінами та доповненнями від 25.05.1998 р. визначено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Суд зазначає, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». В якості доказу вартості майна суду можуть бути поданий звіт про оцінку саме ринкової вартості майна.

За порядком проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, затвердженому постановою КМУ від 04.03.2013 року №231 зазначено, що термін дії звіту про оцінку нерухомого майна становить не більш як шість місяців з моменту оцінки, адже ціна позову має бути визначена у наведені строки.

Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості (абз.4 п.6 Постанови Пленуму ВС України №7 від 04.10.91 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»).

Також, згідно з ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Таким чином вартість майна визначається на момент пред`явлення позову. Ціна позову має важливе значення, для правильного визначення розміру судового збору, який повинен сплатити позивач при зверненні до суду та для визначення місця розгляду вказаного спору.

Однак, матеріали справи не містять актуальних даних щодо дійсної вартості спірного майна, а також не містить зазначення ціни позову.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України реалізовано за допомогою комп`ютерної програми документообігу загальних судів «Д-3». Дані щодо підтвердження сплати (повернення) судового збору надходять в автоматичному режимі до «Д-3», при цьому виконується автоматичне поєднання записів про сплату (повернення) судового збору, які зазначаються в картці справи, з записами підтверджень про оплату (повернення) судового збору, які надійшли з Державної казначейської служби України.

До позовної заяви додано платіжне доручення №0.0..1 від 01.05.2024 року про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн. та №0.0..1 від 05.06.2024 року про сплату судового збору у розмірі 293,58 грн.

Проте, при перевірці судом надходження сплаченої суми до бюджету, виявилося, що платіжне доручення №0.0..1 від 01.05.2024 року на суму 1211,20 грн. поєднане з матеріалами цивільної справи №462/4598/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10.05.2024 року вказана позовна заява була повернута позивачу.

Слід зазначити, що відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно визначити ціну позову станом на дату подання позовної заяви, яка повинна відповідати дійсній (ринковій) вартості майна та сплатити судовий збір у розмірі, визначеному у ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням вже сплаченої суми судового збору у розмірі 292,58 грн.

Відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п?яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надає строк для усунення недоліків.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позовна заява не відповідає вимогам ст.177 ЦПК України, то таку слід залишити без руху і надати позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали, для усунення вказаних недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.177, 185, 259-261 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Величко Наталія Ярославівна про визнання права власності на спадкове майно залишити без руху.

Позивач має право протягом строку, який не перевищує десяти днів з дня вручення їй ухвали, усунути недоліки позовної заяви. Якщо позивач усуне зазначені недоліки позовної заяви у визначений ухвалою строк, вона вважається поданою в день первісного її подання до суду, в противному випадку - вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний