Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2024 Справа №607/10977/23 Провадження №2/607/409/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Медвідь О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що 29.08.2019 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Згідно Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання в розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, який розраховується в процентному співвідношенні від загальної суми заборгованості клієнта.

Однак, взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 22.02.2023 має заборгованість в розмірі 272 463,91 грн, яка складається з: 237 846,29 грн заборгованість за кредитом; 34 617,62 грн заборгованість за простроченими відсотками.

У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 272 463,91 грн та судові витрати.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому вказує, що предметом розгляду даної справи є правові відносини між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , що виникли з поданням відповідачем Анкети-заявки від 29.08.2019.

Із даних «Виписи за договором б/н за період з 19.01.2018 року - 24.02.2023 року» (надалі-Виписка) позивач включив до розміру заборгованості за договором від 29.08.2019 платежі, що існували до подання Клієнтом заявки, та як твердить позивач до укладення договору, що становить предмет розгляду даної справи. Зокрема, позивач врахував кредитні кошти, що не отримано відповідачем згідно Анкети-заяви від 29.08.2019.

Так, станом на 29.08.2019 (виходячи з даних виписки) ОСОБА_1 здійснив операцію зі зняття готівки в банкоматі на суму 2060,00 грн (стовпчик «Сума операції у валюті»), при цьому, позивач вважає, що сума отриманого кредиту становить 273 347,06 грн.

Позивач просить стягнути заборгованість за сумою позики в розмірі 237 846,29 грн з врахуванням 271 614,06 грн (273 674,06 2 060,00), яких відповідач згідно Анкети заявки від 29.08.2019 не отримував, таким чином стягнення цієї суми заборгованості за даним позовом до стягнення не підлягає.

Як раніше зазначалось, 29 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав до АТ КБ «ПриватБанк» Анкетузаявку до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. При цьому, Паспорт споживчого кредиту та інформація про вартість супутніх послуг та сукупну вартість кредиту, а також розмір реальної відсоткової ставки до відома Клієнта доведено не було.

При цьому, АТ КБ «Приватбанк» не здійснив ознайомлення ОСОБА_1 із «Умовами та правилами надання банківських послуг» (надалі Умови), «Тарифами Банку» (надалі Тарифи) та будь якими іншими документами, що б дали змогу споживачу банківських послуг усвідомлювати про укладання з позивачем Кредитного договору, та обумовленням будь-яких умов, що ставляться у вимогу, як істотні до даного виду правочину. Відповідач не був повідомлений про вимоги Банку щодо сплати будь-яких коштів, в тому числі відсотків, комісій, страхових внесків та штрафних санкцій за користування банківськими послугами, шляхом підписання згаданих позивачем Умов та Тарифів, а також і самого Кредитного договору.

Анкета заява від 29.08.2019 є лише доказом звернення ОСОБА_1 до Банку про надання банківських послуг, яка містить в собі анкетні дані відповідача, без обумовлення будь-яких умов кредитного договору. Вищенаведеним підтверджується, що даного роду заява не може вважатись доказом укладання між сторонами Кредитного договору, оскільки не містить істотних умов даного правочину.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та «Умови та правила надання банківських послуг», що додано до позовної заяви не можуть вважатись належними та достатніми доказами обумовлення сторонами умов кредитування, оскільки розроблені позивачем в односторонньому порядку Банком та не доведено до відома споживача послуг відповідача, а зважаючи на їх мінливий характер без доведення до відому відповідача не може розцінюватись також як добросовісна поведінка Банку, як учасника цивільних правовідносин.

Не може прийматись судом до уваги також Довідка про підписання між Банком та ОСОБА_1 кредитного договору б/н, за яким було надано вказані позивачем кредитні картки. Знову ж таки належним доказом отримання особою кредитної картки та Пін коду до неї, що б дало змогу такій особі розпоряджатись коштами може бути лише письмово підтверджена власноруч підписана відповідачем розписка про отримання, доказів чого стороною позивача не надано.

Виходячи із даних виписки, що долучена позивачем до позовної заяви в період з 30.08.2019 по 25.10.2020 позивач безпідставно здійснював нарахування відсотків за користування кредитом (в тому числі з врахуванням 271 614,06 грн, що не сумою боргу за правочином, заборгованість по якому становить предмет розгляду справи), та комісії за обслуговування. Розмір нарахованих відсотків в зазначений період становив 167 765,37 грн, а розмір комісії 5 400,00 грн, які позивач також включив в суму заборгованості за кредитом.

Також із наданої позивачем виписки вбачається, що ОСОБА_1 здійснював зарахування грошових коштів на рахунок, які Банк зараховував в рахунок погашення заборгованості, що не виникла в межах кредитного договору б/н від 29.08.2019, а також стягуючи відсотки та комісію.

Виходячи з вищенаведеного вбачається, що кредитор не здійснив належне інформування клієнта про істотні умови договору. Сторонами не погоджено розмір суми кредиту, порядок та строки його повернення, порядок та розмір нарахування відсотків, комісій та штрафних санкцій за користування кредитом. Доказу укладання кредитного договору матеріали справи також не містять. Отже, вважати що між сторонами виникли правовідносини, що виникли з договору позики не є вірним.

Попри це, позивач продовжив нараховування відсотків та комісії. Так, в період з 26.10.2020 по 01.01.2023 безпідставно нараховано відсотків на загальну суму 237 199,62 грн, а також комісію за обслуговування на суму 1800,00 грн, а всього 238 999,62 грн.

Проводячи аналіз вищенаведеного вбачається, що стороною позивача не доведено підставності позовних вимог, на підтвердження чого не надано жодних доказів, а саме: факту укладання між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредитного договору; ознайомлення та доведення до відому відповідача із будь-якими Умовами та Тарифами Банку при користуванні банківськими послугами; наявної заборгованості відповідача перед позивачем.

Враховуючи вищенаведені факти обставини, на яких наполягає Банк у позовній заяві не знаходять свого підтвердження у матеріалах справи. Натомість, стороною відповідача доведено відсутність будь-яких невиконаних грошових зобов`язань перед АТ КБ «ПриватБанк», що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача не скористався можливістю на подання відповіді на відзив.

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак не заперечує проти розгляду справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, в позові просить відмовити.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, через неявку всіх учасників справи.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду призначено судово-економічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду призначено судово-економічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду поновлено провадження у справі.

Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд, встановив, що 29.08.2019 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту, згідно з умовами якого останній отримав кредитний ліміт зі сплатою відсотків за користування кредитом, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши в подальшому преміальну платіжну картку типу «World Elite» (кредитний ліміт до 400 000 грн), при цьому, підписавши паспорт споживчого кредиту від 26.10.2020.

У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він зобов`язується ознайомитися самостійно з Умовами та Правилами надання банківських послуг на офіційному сайті банку privatbank.ua.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

26.10.2020 ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, у якому зазначено інформацію щодо основних умов кредитування та реальної процентної ставки за різними видами кредитних карток, зокрема, картки типу «World Elite».

Згідно із довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 вбачається наступне:

- 19.01.2018 відповідачу відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 (старт карткового рахунку);

- 04.11.2019 встановлено кредитний ліміт 400 000,00 грн;

- 27.12.2022 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн.

Згідно із довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на підставі підписаного кредитного договору № б/н ОСОБА_1 було надано наступні кредитні картки:

- 19.01.2018 ОСОБА_1 відкрита кредитна картка MasterCard World Black Edition № НОМЕР_1 , термін дії якої до 01/21;

- 22.12.2018 ОСОБА_1 відкрита кредитна картка MasterCard World НОМЕР_2 , термін дії якої до 12/22;

- 26.10.2020 ОСОБА_1 відкрита кредитна карта MasterCard World НОМЕР_3 , термін дії якої до 10/23.

Згідно з наданим позивачем АТ КБ «ПриватБанк» розрахунком заборгованості за договором № б/н від 29.08.2019 у відповідача ОСОБА_1 виникла прострочена заборгованість, яка станом на 22.02.2023 становить 272 463,91 грн, яка складається з: 237 846,29 грн заборгованість за тілом кредиту; 34 617,62 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 272 463,91 грн, у зв`язку із порушенням зобов`язання за кредитним договором № б/н від 29.08.2019.

Суд не погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

В силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит, відкривши картковий рахунок із початковим кредитним лімітом зі сплатою відсотків за користування кредитом, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на терміни і на умовах, передбачених у кредитному договорі.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування кредитної заборгованості, крім самого розрахунку за договором № б/н від 29.08.2019, посилався на Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature, а також паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем 26.10.2020.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг та витяг з Умов та Правил надання послуг не можуть бути належним доказом узгодження істотних умов кредитного договору, оскільки містять інформацію про усі наявні у АТ КБ «ПриватБанк» типи кредитних карток та умови їх використання. Поряд з цим, відсутні відомості про узгодження з відповідачем конкретного типу кредитної картки, яка була йому надана, а також процентів, які підлягають стягненню у випадку прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічні висновки викладені в постанові КЦС в складі Верховного Суду від 03 серпня 2022 року в справі №156/268/21.

Також суд вважає, що паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем 26.10.2020, не є складовою частиною анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 29.08.2019, оскільки такий документ підписано через більш як 10 місяців після укладення кредитного договору, а також підписання паспорта споживчого кредиту, який містить узагальнену інформацію про умови кредитування щодо різних типів кредитних продуктів, є передумовою укладення кредитного договору з позичальником, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Тобто договір має бути укладено після, а не до підписання паспорту споживчого кредиту.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2024 року у справі № 754/644/21.

Із виписки за договором № б/н за період з 19.01.2018 по 24.02.2023 вбачається, що ОСОБА_1 нараховувались відсотки за використання кредитного ліміту. Разом з тим, розмір процентної ставки зазначений у Витязі з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature, на який позивач посилався як на невід`ємну частину спірного договору, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування процентів.

Водночас, наданий позивачем Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature, відповідачем не підписаний, а тому відсутні підстави вважати, що саме цей Витяг з Тарифів розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, у тому числі, саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

При цьому, сам по собі факт користування відповідачем грошовими коштами також не підтверджує, що розмір процентної ставки за користування кредитними коштами був погоджений з відповідачем в момент укладення договору № б/н від 29.08.2019.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, а тому, їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 29.08.2019 шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України, держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд вважає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 29.08.2019 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Крім цього, за результатами проведення судово-економічної експертизи у даній справі, судом з`ясовано, що згідно даних «Виписки за договором № б/н за період з 19.01.2018-24.02.2023, дата складання 24.02.2023 АТ КБ «ПриватБанк»» ОСОБА_1 , за період з 29 серпня 2019 року по 01 січня 2023 року було

внесено (зараховано) грошових коштів з різними призначеннями платежів по трьох кредитних картках в загальній сумі 1 813 534,05 грн, було отримано (знято, здійснено видаткових операцій) грошових коштів з різними призначеннями платежів по трьох кредитних картках в загальній сумі 1 411 238,86 грн, в тому числі комісія зазначена у «колонці Сума знижок/Сума коміс.» банківської виписки за договором № б/н, а також було нараховано та знято комісії (транзакції із словом «комісія» + колонка виписки «комісія») в загальній сумі 30 144,05 грн.

Також судовим експертом було досліджено, що згідно даних «Виписки за договором № б/н АТ КБ «ПриватБанк»» ОСОБА_1 , за період з 29.08.2019 по 01.01.2023 зазначено транзакцій із словом «відсотки» в загальній сумі 397 829,29 грн. Проте, будь-які відомості щодо картки за номером 3169953 в матеріалах наданих на дослідження відсутні. Також відсутні будь-які документи з інформацією щодо визначення відсоткової ставки за користування кредитними коштами, відсоткової ставки на строкову та прострочену заборгованість. У відповідь на заявлене експертом клопотання щодо надання документів «про застосування відсоткової ставки по кредитному договору № б/н від 29.08.2019, відсоткової ставки на строкову заборгованість по кредиту, прострочену заборгованість, стягнення комісій та інших платежів із зазначеною датою застосування» документів не надано. Відтак, з огляду на вищенаведене, із врахуванням зазначених невідповідностей, експерту не видалося можливим дати відповідь щодо суми відсотків за користування кредитними коштами, нарахованих АТ КБ «ПриватБанк» та знятих з рахунку ОСОБА_1 .

Крім цього, у зв`язку із наданою на дослідження випискою за договором № б/н АТ КБ «Приватбанк», яка частково не відповідає вимогам законодавства, експерту не видалося за можливе визначити розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним Договором № б/н від 29.08.2019 станом на 01.01.2023 та за період з 29.08.2019 по 01.01.2023.

Тобто, не всі операції відображені в розрахунках, які додані до матеріалів кредитної справи.

Виходячи із вищенаведеного, заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору № б/нвід 29.08.2019 визначена банком у сумі 272 463,91 грн, яка складається з: 237 846,29 грн заборгованість за кредитом; 34 617,62 грн заборгованість за простроченими відсотками, документально та нормативно не підтверджується.

Крім цього, із врахуванням висновку експерта сума коштів, яка була знята ОСОБА_1 з різними призначеннями платежів по трьох кредитних картках за період з 29.08.2019 по 01.01.2023, відповідно до виписки, наявної у справі, становить 1 411 238,86 грн, натомість, ОСОБА_1 за період з 29.08.2019 по 01.01.2023 було

внесено (зараховано) грошових коштів з різними призначеннями платежів по трьох кредитних картках в загальній сумі 1 813 534,05 грн, що є більшою від суми отриманих коштів.

За вказаних обставин, враховуючи те, що АТ КБ «Приватбанк» здійснювало розрахунок погашення коштів, відсотків та інших платежів по кредитному договору № б/нвід 29.08.2019 з недотриманням чинного та діючого законодавства, а тому, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частин 1 і 3 статі 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Тому, суд вважає, що судовий збір слід покласти на позивача, у зв`язку із відмовою в позові.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 14360570, місцезнаходження вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ.

відповідач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 10 червня 2024 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко