КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 756/821/23 Головуючий у суді І інстанції: Ткач М.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері дитини,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері дитини після розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог, серед іншого, зазначила, що між нею та відповідачем був офіційно зареєстрований шлюб 01.02.2014 року. У шлюбі народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 15.07.2020 року шлюб між сторонами був розірваний. Як зазначає позивач, з 2018 року дитина перебуває на диспансерному обліку, а також згідно висновків ЛКК потребує домашнього догляду та харчування. З 26.02.2019 року по 26.02.2022 року позивач знаходилась у неоплачуваній соціальній відпустці по догляду за дитиною на підставі висновків ЛКК у зв`язку з піклуванням про дитину. З листопада 2019 року відповідач не піклується про сина, його життям не цікавиться, батьківські обов`язки не виконує. З 03.11.2019 року місце проживання дитини з позивачем. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає. 24.02.2022 року почалася повномасштабна військова агресія російської федерації проти України. 25.02.2022 року відповідач виїхав з території України, залишивши дитину у небезпеці і по теперішній час залишається за кордоном, поставивши свою безпеку та благополуччя вище за безпеку та благополуччя дитини. Після 26.02.2022 року позивач, ураховуючи військовий стан, стан здоров`я дитини оформила відпустку без збереження заробітної плати. Незважаючи на те, що позивач була працевлаштована у ТОВ «АГРП Україна», з кінця 2015 року не працює, здійснюючи піклування про дитину та ведення домашнього господарства. З серпня 2022 року позивач у зв`язку із рекомендаціями лікарів була вимушена звільнитися з роботи. З того часу позивач не працевлаштована, не працює та потребує матеріальної допомоги. Натомість, як зазначає позивач, відповідач здоровий, працевлаштований чоловік, матеріальний стан якого дозволяє утримувати позивача. Згідно із рішення суду з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини щомісяця у розмірі 12 000,00 грн. Відповідач є співвласником двох квартир, цінні папери та фінансова спроможність з 25.02.2022 року по теперішній час проживати за кордоном, що підтверджує можливість відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу. Також зазначається, що право на утримання, яке виникає на підставі ч.4 ст. 76 Сімейного кодексу України, триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу, тобто з 15.07.2020 року. Позивач просить призначити утримання з вересня 2022 року з огляду на те, що 05.01.2021 року позивачем було подано заяву про стягнення аліментів на утримання матері після розірвання шлюбу (справа №756/11185/20), 20.07.2022 року Київським апеляційним судом було винесено рішення про відмову у задоволенні позову. 07.12.2022 року у постанові Верховного Суду вказаної вище справи стверджується: « ОСОБА_1 працевлаштована в ТОВ «Аграрії України», але вона не працює, адже у зв`язку з висновками ЛКК перебуває у неоплачувальній соціальній відпустці для догляду за дитиною з 26.02.2019 року. Проте апеляційний суд не розглянув частину 4 ст. 76 СК України в контексті того, що право на утримання, яке виникло в період шлюбу, не припиняється внаслідок його розірвання, оскільки це є виникненням права на утримання, яке не пов`язане з працездатністю та з працевлаштуванням. Значення повинно надаватися тому, що протягом шлюбу один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення. Головним є те, що відповідні дії вчиняються в сімейних інтересах на шкоду особистому росту. ОСОБА_1 у зв`язку з особливими обставинами, пов`язаними із станом здоров`я маленької дитини, оформила неоплачувану соціальну відпустку для догляду за дитиною і не працювала на шкоду особистому професійному зростанню, набуттю відповідного соціального статусу заради піклування про здоров`я дитини і ведення домашнього господарства ще в період шлюбу».

Звільнення позивача відбулося 02.09.2022 року, тобто дата звільнення припадала на момент розгляду справи у Верховному суді, саме тому позивач не мала можливості подати позов. Ураховуючи вищевказане, позивач просив стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі заробітної плати позивача на момент оформлення неоплачувальних відпусток - 8296,00 грн щомісячно з вересня 2022 року протягом трьох років з моменту розірвання шлюбу.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 18 березня 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги в частині питання звільнення позивача з роботи, вказувала на те, що суд першої інстанції проігнорував те, що відповідач ОСОБА_2 25.02.2022 року перетнув державний кордон України, залишивши дитину в небезпечній для життя ситуації. В подальшому 26.02.2022 року позивачка написала заяву про відпустку про збереження заробітної плати у зв`язку з активними бойовими діями на території Києва та 5-річна дитина потребувала захисту і піклування. Відповідно до довідки ЛКК №18 від 09.02.2022 року було рекомендовано безлактозна дієта, домашнє харчування, медикаментозне лікування індивідуальний догляд матері. Враховуючи ці обставини щодо повноцінного життя малолітньої дитини, позивач і була вимушена звільнитись з роботи.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що суд першої інстанції проявив нетактовну поведінку до позивача, вказавши про відсутність бажання позивача продовжувати працювати, оскільки на переконання апелянта, якби відповідач почав виконувати свої батьківські обов`язки, то і позивача з`явилася б можливість працевлаштування, однак суд першої інстанції не надав належної оцінки бездіяльності відповідача, як батька дитини.

Вважає висновки суду першої інстанції про те, що довідка ЛКК №18 від 09.02.2022 року містить лише висновки рекомендаційного характеру є безпідставними, оскільки такі висновки суду є порушення прав малолітньої дитини на здоров`я та повноцінне життя. Якщо не виконувати рекомендаційні висновки лікарів, то можна поставити під загрозу життя дитини.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні особливу увагу приділяє аліментам на утримання дитини. Дані аліменти відповідач примусово сплачує за рішенням суду. Це кошти дитини і витрачаються згідно цільового призначення тільки на дитину. Апелянт вказувала, що дані кошти до утримання позивача не мають жодного відношення.

Вважає твердження суду першої інстанції про те, що 7-річна дитина не потребує постійного піклування не має бути виправдовуванням злісного ухилення від виконання батьківського обов`язку в тому числі і піклування за дитиною відповідачем є помилковими, оскільки згідно свідоцтва про народження дитини, на момент подачі позовної заяви дитині виповнилось 6 років, а це згідно чинного законодавства вік малолітньої дитини. Не маючи здатності здійснювати свої правові дії, діти невзмозі самостійно забезпечувати свої права, а тому потребують додаткового захисту, піклування та допомоги з боку батьків.

13 травня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника відповідача - адвоката Литвиненко Дмитра Олександровича, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідач вважає, що доводи апеляційної скарги позивача зводяться до непогодження з ухваленим судовим рішенням, позивач вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми процесуального та матеріального права.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги вказував, що позивачем в ході розгляду справи в суді першої інстанції не доведено, що піклування про дитину перешкоджає позивачу працевлаштуватись, враховуючи ті обставини, що вона має освіту (дві вищі) та була працевлаштована. Доводи позивача, що вона була обмежена у праві на працевлаштування і не могла продовжувати працювати за спеціальністю не підтвердженні.

Представник відповідача зазначив, що відповідач сплачує аліменти на дитину у розмірі 12 000 грн щомісячно, індексацію аліментів, оплату житлово-комунальних послуг за квартиру в якій проживають позивач із сином (при цьому позивач не несе жодних витрат на житлово-комунальних послуги, які становлять від 2000 грн до 6000 грн на місяць).

20 травня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу від позивачки ОСОБА_1 , в якій просила не приймати відзив відповідача до розгляду. Вимоги апеляційної скарги підтримала.

Позивачка зокрема зазначала, що посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що судом призначено стягнення аліментів на дитину - не має жодного відношення до стягнення аліментів на утримання матері дитини, оскільки аліменти на дитину, згідно СК України це власність дитини і повинні використовуватись виключно на потреби дитини.

Вказувала, що відповідач свідомо обрав такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дитини взагалі відсутня, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні ст. 164 СК України. Якщо батько не виконує повноцінно свої батьківські обов`язки, а відтак батько, який не бере участі у вихованні дитини несе відповідні ризики порушення форматних життєвих зв`язків та передбачених законом наслідки невиконання батьківських обов`язків.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивачем не доведено, що вона змушена була доглядати за дитиною з огляду на його стан здоров`я та у неї не було можливості з вказаних причин влаштувати дитину до школи, внаслідок чого вона була змушена самостійно піклуватися про дитину.

Суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки також тим, що заява ОСОБА_1 про звільнення була написана позивачем 29.08.2022, тобто більше ніж через півроку після видачі медичної довідки КНП «ЦПМСД № 1» Оболонського району м. Києва №18 виданої ОСОБА_3 09.02.2022 року. Між іншим, відсутні відомості щодо стану здоров`я дитини під час перебування сторін у шлюбі. Матеріали справи підтверджено, що позивач піклується про дитину, проте позивачем не доведено, що піклування про дитину перешкоджає позивачу працевлаштуватись, враховуючи ті обставини, що вона має освіту та була працевлаштована. А сам факт того, що позивачка на теперішній час не працює, не дає законних підстав для стягнення з відповідача на її користь аліментів.

Також висновки суду першої інстанції обгрунтовані тим, що на час подачі позову до суду дитині виповнилося майже 7 років, позивачка є працездатною і молодою за віком особою, має вищу освіту, проживає у багатонаселеному місті, де є робочі місця.

Суд першої інстанції вважав, що доводи позивача, що вона була обмежена у праві на працевлаштування і не могла продовжувати працювати за спеціальністю не знайшли підтвердження, оскільки позивачем не надано належних доказів та не доведено, що після розірвання шлюбу, звільнення з роботи остання зверталася до будь-яких підприємств, установ, організацій різних форм власності щодо працевлаштування за фахом, де було відмовлено позивачу у прийнятті на роботу, або що вона реально намагалася це зробити.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 СК України якщо у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв`язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно вимог ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина має й в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлено, що 01.02.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №114, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 01.02.2014 (а.с. 7 том 1).

У сторін є спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 26.11.2019 року (а.с. 6 том 1).

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 15.07.2020 року у справі №758/15805/19 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №114 від 01.02.2014 року (а.с. 8 том 1).

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 04.10.2021 року у справі №756/11185/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 6 500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 14.01.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шести років у розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 14.01.2021 року і до 26.02.2022 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.07.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року за об`єднаним позовом ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року за об`єднаним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , - змінено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 12 000 грн щомісячно, починаючи стягнення з 14 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відмовлено ОСОБА_1 у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання до досягнення дитиною шести років.

Постановою Верховного суду від 07.12.2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2022 року в оскаржуваних частинах залишено без змін.

Відповідно до наявної інформації про виконавче провадження НОМЕР_6 з примусового виконання виконавчого листа №756/11185/20 боргу по аліментах у відповідача немає.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки, виданої Лікарсько-контрольною комісією КНП «ЦПМСД № 1» Оболонського району м. Києва № 18 від 09.02.2022, у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагностовано: вторинну недостатність лактози, Е73-1, с/с ферментопатію, дискінезію жовчного міхура на фоні деформації, харчову алергію (а.с. 10 том 1).

Із наданої довідки, встановлено, що дитині рекомендовано: безлактозну дієту, домашнє харчування, медикаментозне лікування і індивідуальний догляд матері.

Відповідно до довідки від 06.07.2022 року № , яка міститься в матеріалах справи, видана ОСОБА_2 , про те, що він працює в ТОВ «Бруклін-Київ» з 06.10.2020 року. Займає посаду начальника фінансового відділу. Дохід за період з 01.01.2021 року по 31.10.2021 року склав сукупний дохід у розмірі 444399,51 грн (сума до виплати складає 357741,60 грн) (а.с. 9 том 1).

Відповідно до наказу №318-к/тр від 30.08.2022 року про припинення трудового договору, ініціатива припинення трудового договору була від позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим було припинено трудовий договір, укладений між позивачем та ТОВ «АГРП Україна» за угодою сторін на підставі заяви ОСОБА_1 (а.с. 11 том 1).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 06.01.2023 року витребувано у Головного управління ДПС у м. Києві інформацію з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, що містяться відомості про суми виплачених доходів та утримання податків ОСОБА_2 за період з 01.07.2022 року по 31.12.2022 року включно; витребувано у ТОВ «Бруклін-Київ» довідку про нараховану та виплачену заробітну плату ОСОБА_2 за період з 01.07.2022 року по 31.12.2022 року включно (а.с. 26 том 1).

27.03.2023 року на адресу суду від ТОВ «Бруклін-Київ» на виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 26.01.2023 року надійшла довідка від 24.03.2023 року № 0027 про нараховану та виплачену заробітню плату ОСОБА_2 за період з 01.07.2022 року по 31.12.2022 року включно. Відповідно до вказаної довідки ОСОБА_2 займає посаду начальника фінансового відділу. Дохід за період з 01.07.2022 року по 31.12.2022 року сукупний дохід склав 381916,01 грн (сума до виплати 307442,41 грн) (а.с. 42-44 том 1).

31.03.2023 року на адресу суду від Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 26.01.2023 року надійшли відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів ОСОБА_2 за період з ІІІ кварталу 2022 року по IV квартал 2022 року (з 01.07.2022 року по 31.12.2022 року) (а.с 45-48 том 1).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 29.06.2023 року було задоволено частково клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - Литвиненка Д.О .. Витребувано у Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» виписки про рух коштів по рахунках НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків № НОМЕР_5 , за період з 15 серпня 2020 року по 19 січня 2023 року. Витребувано у Головного Управління Державної податкової служби у м. Києві відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків Державної податкової служби України за період з 15 серпня 2020 року по 19 січня 2023 року про джерела отримання доходів, об`єкти оподаткування, а також суми нарахованих та/або отриманих доходів громадянкою України ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків № НОМЕР_5 (а.с. 161-162 том 1).

28.07.2023 року на адресу суду на виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 29.06.2023 року від Головного управління Державної податкової служби у м. Києві надійшли відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів ОСОБА_1 за період з ІІІ кварталу 2020 року по І квартал 2023 року (з 01.06.2020 року по 31.03.2023 року), дохід позивача склав 106188,72 грн. (а.с. 169-173 том 1)

07.08.2023 року на адресу суду на виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 29.06.2023 року АТ КБ «ПриватБанк» направив запитувану інформацію стосовно рахунків ОСОБА_1 (а.с. 174-193 том 1).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 06.10.2023 року клопотання позивача ОСОБА_1 задоволено частково та витребувано у Головного управління ДПС у м. Києві інформацію про наявні банківські рахунки, відкриті у банках, на ім`я ОСОБА_2 за період з 15.08.2020 року по 19.01.2023 року (а.с. 212 том 1).

27.10.2023 року на адресу суду від Головного управління Державної податкової служби у м. Києві надійшла відповідь на ухвалу суду, відповідно до якої повідомолено, що інформацію стосовно розрахункових рахунків у фінансових установах ОСОБА_2 можливо отримати з першоджерела безпосередньо від фінансових установ та/або від такого платника.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05.12.2023 року клопотання позивача ОСОБА_1 задоволено частково. Витребувано у Акціонерного товариства «Універсал Банк» виписки про рух коштів по рахунках, відкритих у Акціонерного товариства «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_2 за період з 15.08.2020 року по 01.01.2023 року. Витребувано у Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» виписки про рух коштів по рахунках, відкритих у Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на ім`я ОСОБА_2 за період з 15.08.2020 року по 01.01.2023 року. Витребувано у Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» виписки про рух коштів по рахунках, відкритих у Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_2 за період з 15.08.2020 року по 01.01.2023 року. Витребувано у Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» виписки про рух коштів по рахунках відкритих у Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» на ім`я ОСОБА_2 за період з 15.08.2020 року по 01.01.2023 року. Витребувано у ПАТ «БАНК ВОСТОК» виписки про рух коштів по рахунках, відкритих у ПАТ «БАНК ВОСТОК» на ім`я ОСОБА_2 за період з 15.08.2020 року по 01.01.2023 року (а.с. 229 том 1).

На виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 05.12.2023 року до суду надійшла запитувана інформація від Акціонерного товариство «УКРСИББАНК», Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», ПАТ «БАНК ВОСТОК» про рух коштів на рахунках, відкритих на ім`я відповідача ОСОБА_2 ..

Встановлено, що 12 січня 2024 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Оболонського району м. Києва зі звернення щодо надання інформації стосовно стану здоров`я своєї дитини, в якому просив повідомити чи зверталась ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 з приводу чого та повідомити стан здоров`я дитини - ОСОБА_3 за період з 07.08.2022 року по теперішній час (а.с. 99 том 2)

У відповідь на звернення відповідача Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Оболонського району м. Києва листом від 19.01.2024 року № 16-6, повідомило ОСОБА_2 про те, що за період з 07.08.2022 року по теперішній час дитина, ОСОБА_3 , в супроводі матері, ОСОБА_1 , відвідував лікаря-педіатра, ОСОБА_6 25.05.2023 року з приводу гострого тонзиліту, 03.10.2023 року та 07.11.2023 року з приводу гострої респіраторної вірусної інфекції, та розладу травлення 12.01.2024 року. Стан дитини відносно задовільний, розвиток відповідає віку та статті, вакцинований за календарем профілактичних щеплень (а.с. 100 том 2).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що вирішуючи спір на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, врахувавши наведені норми матеріального права, суд дійшов правильного висновку, що позивачкою не доведено, що піклування про дитину перешкоджає позивачці працевлаштуватись, з огляду на те, що вона має освіту та була працевлаштована. Крім того обставини на які посилається позивач, щодо неможливості працювати та звільнення з роботи, виникли після розірвання шлюбу, а тому в розумінні ч. 4 ст. 76 СК України, вони не можуть бути прийняті до уваги.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач 25.02.2022 року перетнув державний кордон України, у зв`язку з чим переклав батьківські обов`язки по піклуванню за дитиною на позивачку, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки дані обставини не є предметом розгляду у цій справі.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції постановою Київського апеляційного суду від 20.07.2022 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 12 000 грн щомісячно, починаючи стягнення з 14 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відмовлено ОСОБА_1 у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання до досягнення дитиною шести років. Постановою Верховного Суду від 07.12.2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Відповідно до наявної інформації про виконавче провадження НОМЕР_6 з примусового виконання виконавчого листа №756/11185/20 боргу по аліментах у відповідача немає. Отже відповідачем до лютого 2022 року на утримання матері сплачувались аліменти.

Доводи апеляційної скарги про те, що у позивачки були законні підстави для звільнення з метою піклування про дитину та виконання рекомендацій лікарів Лікарсько-контрольною комісією КНП «ЦПМСД № 1» Оболонського району м. Києва № 18 від 09.02.2022 року, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки, як підтверджено матеріалами справи, заява про звільнення була написана позивачем 29.08.2022 року, тобто більше ніж через півроку після видачі вказаної медичної довідки.

Суд першої інстанції вірно встановив, що встановлений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагноз не перешкоджає відвідувати школу очно, відсутні відомості про те, що ОСОБА_3 організовано індивідуальну форму навчання (екстерну, сімейну, педагогічний патронаж). Тому дитина здатна відвідувати навчальний заклад та не потребує постійного домашнього піклування з боку позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка була обмежена у праві на працевлаштування і не могла продовжувати працювати за спеціальністю, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі обставини в розумінні ч. 4 ст. 76 СК України повинні існувати під час шлюбу однак обставини на які посилається позивач виникли після розірвання щлюбу, а тому положення вище зазначеної норми не можуть бути застосовані, з урахуванням того, що позивач будучі в шлюбі працювала та отримувала доходи.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнові права позивачки не були порушені відповідачем.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив докази, дійшов правильного висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «17» червня 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник