№ 2/183/1716/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2024 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участю секретаря судового засідання Моісєєва К. А.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товарної біржі «Українська», про:
- визнання за ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: житлового будинку А1 жил. пл. 33,4 кв. м, заг. пл. 78,2 км.м саман обкл. цем плиткою, літня кухня Б1, сарай В1, сарай Г1, сарай Д1, вбиральня Ж1, літній душ 31, гараж К1,
позивач звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з цим позовом.
Позивачка вказує, що оскільки сторони угоди повністю виконали її умови, Договір купівлі-продажу нерухомості не визнавався недійсним, не заперечується відповідачем, вона на підставі ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст. 49 Закону України «Про власність» набула права власності на об`єкт нерухомості і правомірно володіє ними. Передбачених законом підстав для не визнання дійсними неоспорених договорів в судовому порядку немає.
Постановленою суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року цивільну справу направлено за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
Постановленою суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ухвалою від 01 березня 2024 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання, витребувано докази у справі. Частина доказів отримана 13 березня 2024 року.
У підготовчому засіданні 10 квітня 2024 року ухвалою суду витребувано докази у справі, закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Докази отримано 30 травня 2024 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання вимог позову.
Відповідач у судове засідання не з`явився, підстав неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позов не подав.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, підстав неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Пояснень на позов не подав.
Повторна неявка відповідача, його представника, третьої особи, з урахуванням поданих позивачем та отриманих судом доказів не перешкоджає розгляду справи, внаслідок чого, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача та представника третьої особи.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, висновує таке.
Судом установлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Державним нотаріусом Новомосковської нотаріальної контори , 23 листопада 1995 року за реєстровим номером 1-4223 у спадковій справі № 294/95 /а.с.76/, ОСОБА_2 належав на праві приватної власності житловий будинок-А, саман, обкл.ц/плиткою, розміром 33.40 кв.м житлової площі з надвірними побудовами: л/кухня-Б, сарай-В, Г,Д, сарай-Є (самовільно побудований),вбиральня, що знаходиться: АДРЕСА_1 .
Також матеріали справи підтверджують, що позивач 05 жовтня 2023 року звернулася до третьої особи з заявою щодо надання копії примірника правовстановлюючого документу, врученою третій особі 27 жовтня 2023 року /а.с.11, 12, 13/ та 19 жовтня 2023 року в засобах масової інформації місцевої сфери розповсюдження опубліковане оголошення про втрату примірника правовстановлюючого документу /а.с.14/.
Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
За ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України від 16 січня 2003 року ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Оскільки спірний договір підписаний позивачем та відповідачем 16 травня 1998 року, тобто у період дії ЦК Української РСР 1963 року, то застосуванню підлягають саме норми вказаного Кодексу.
На час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу у травні 1998 року ОСОБА_1 не було відомо, що правочин у відповідності до ст. 47 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали.
Відповідно до ст. 4 ЦК Української РСР у редакції 1963 року цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.
Згідно зі ст. 41 ЦК Української РСР у редакції 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.
При вчиненні правочину всі дії сторін правочину були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу будинку, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 2001 році.
Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР у редакції 1963 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Згідно зі ст. 224 ЦК Української РСР у редакції 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 47 ЦК 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Відповідно з п. 2 ст. 220 чинного ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року, зі змінами № 15 від 15 травня 1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.
За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР), а у відповідності зі ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору.
Так, суду доведено, що умови Договору виконані належним чином. Як убачається з положень укладеного Договору, сторони за договором - уклали цей договір, здійснили купівлю-продаж належного продавцю на праві власності житлового будинку. ОСОБА_2 усі умови за договором виконані. Згідно з п. 3 вищевказаного Договору відчужувана нерухомість продана ОСОБА_1 за 7 346,00 гривень, які отримані Продавцем від Покупця до підписання угоди. Доказів того, що сторони заперечували укладений договір, відповідно до вимог ст. 237 ЦК України, суду не було надано, тому, суд вважає укладений договір дійсним.
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Суд ураховує, що після укладення договору, перехід права власності на спірне майно зареєстровано в органі, відповідальному за проведення реєстраційних дій щодо нерухомого майна на час переходу права власності відповідним місцевим бюро технічної інвентаризації та за ОСОБА_1 зареєстровано право власності.
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263-265, 282ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та який складається з: житлового будинку А1, житловою площею 33,4 кв. м, загальною площею 78,2 кв.м; літньої кухні Б1; сараю В1; сараю Г1; сараю Д1; вбиральні Ж1; літнього душуЗ1; гаражу К1.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення у повному обсязі складене та підписане 12 червня 2024 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач-1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

третя особа Товарна біржа «Українська»; код ЄДРПОУ 245142707; місцезнаходження за адресою:Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Комсомольська, буд. 30.

Суддя Д. О. Парфьонов