Справа № 369/7475/23
Провадження № 2/369/1237/24
РІШЕННЯ

Іменем України

21.03.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В., за участю секретаря судового засідання Безкоровайної Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 369/7475/23 за позовом ОСОБА_1 до Боярської міської ради Фастівського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Плахотня Оксана Георгіївна про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Боярської міської ради Фастівського району Київської області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Плахотня Оксана Георгіївна про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, у якому просив суд визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на: 1/4 частки домоволодіння - житловий будинок загальною площею 75,9 кв. м., житлова площа 58,1 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна АДРЕСА_2 земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0031, категорія земель: землі житлової і громадської забудови, В.02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0030, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, А.01.03., площею 0,1096 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , 1938 року народження, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 25.05.2011 року. З померлим батьком, за його життя проживала в шлюбі його дружина, мати позивача ОСОБА_3 , 1942 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач разом із батьками, з 06.05.1988 року і до їх смерті проживав однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Доказом того, що ОСОБА_2 є батьком позивача, а ОСОБА_3 матір`ю, є Свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 07.03.1972 року. Таким чином інших спадкоємців окрім позивача немає, що підтверджується вказаними доказами.

За життя батьками позивача в шлюбі було побудовано житловий будинок загальною площею 75,9 кв. м., житлова площа 58,1 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, у власність отримана земельна ділянка кадастровий номер :01:005:0031, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, та земельна ділянка кадастровий номер :01:005:0030, площею 0,1096 га, зареєстровані 13.08.2015 року за ОСОБА_3 , які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Сімейним кодексом України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Спадкове майно було оформлене на матір позивача ОСОБА_3 , батько позивача за життя не переоформлював майно на своє ім`я.

Після смерті спадкодавця - ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка включає: 1) частки домоволодіння - житловий будинок загальною площею 75,9 кв. м., житлова площа 58,1 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 12068275, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав №320496229 від 18.01.2023 року (копія додається), 2) земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0031, категорія земель: землі житлової і громадської забудови, В.02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з державного земельного кадастру НВ-022 від 11.12.2022 року, 3) земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0030, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, А.01.03., площею 0,1096 га, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з державного земельного кадастру НВ-022 від 11.12.2022 року.

Після смерті Спадкодавця - ОСОБА_2 (спадкова справа №44/2022), спадщину прийняли його спадкоємці: дружина - ОСОБА_3 , 1942 р.н., та син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на частку спадщини кожний, оскільки фактично проживали в спадковому будинку, юридично спадкоємці не оформили своїх прав на спадкове майно.

Статтями 1268 та 1269 ЦК України визначено, що коли спадкоємець постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу.

Дружина спадкодавця, матір позивача - ОСОБА_3 , 1942 р.н. яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала з спадкодавцем однією сім`єю, на час відкриття спадщини, то таким чином вважається, що вона прийняла спадщину, якщо не заявила про відмову від неї протягом строку, встановленого відповідно до діючого законодавства.

Позивач звернувся 17.11.2022 з відповідною заявою №102 до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою № 171/02-14 від 17.11.2022 року, приватного нотаріуса Плахотньої О.Г. Фастівського районного нотаріального округа Київської області, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на: 1/4 частки домоволодіння - житловий будинок загальною площею 75,9 кв. м., житлова площа 58,1 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, 2) 1/4 земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0031, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, 3) 1/4 земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0030, площею 0,1096 га, зареєстровано 13.08.2015 року за ОСОБА_3 , які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, на думку нотаріуса стало не визначення статусу земельних ділянок та не визначена частка померлого батька в спільній власності подружжя з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В наданих суду Витягах на нерухоме майно, довідці з місця проживання ОСОБА_1 вказано « ОСОБА_3 ». З експертного висновку №056/92-d від 18.11.2022 року слідує, що з урахуванням орфографічних особливостей записи « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 » є ідентичними.

З огляду на зазначене, позивач має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя батькові позивача ОСОБА_2 , однак через відмову нотаріуса позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку.

За приписами ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки житловий будинок, який є спадщиною був побудований батьками під час перебування останніх у шлюбі, він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Доказами того, що будинок є об`єктом спільної сумісної власності, побудований в шлюбі, є свідоцтво на право власності на нерухоме майно видане виконкомом Забірської сільської ради Києво-Святошинського району 15.09.2005 року на ім`я ОСОБА_3 .

Таким чином, враховуючи презумпцію спільної сумісної власності, померлому ОСОБА_2 на момент смерті належала 1/2 частина житлового будинку загальною площею 75,9 кв. м., житлова площа 58,1 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , інша частина нерухомого майна належала його дружині ОСОБА_3 .

Статтею 81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки, зокрема на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування, прийняття спадщини.

Право власності на земельні ділянки які є спадковим майном, підтверджується наступними доказами; Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №706122, виданий Забірською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 14.03.2007 року на підставі рішення 24 сесії 4 скликання Забірської сільської ради від 15.12.2005 року на імя ОСОБА_3 . Право власності за ОСОБА_3 зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі №11, Витягом з державного земельного кадастру НВ-022 від 11.12.2022 року за земельну ділянку кадастровий № :01:005:0031), Витягом з державного земельного кадастру НВ-022 від 11.12.2022 року на земельну ділянку кадастровий № :01:005:0030, Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯД № 706122 від 14.03.2007 року.

Таким чином, померлому ОСОБА_2 на момент смерті належала земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0031, категорія земель: землі житлової і громадської забудови, В.02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, зареєстровано за ОСОБА_3 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0030, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, А.01.03., площею 0,1096 га, зареєстровано за ОСОБА_3 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 інша частина вказаних земельних ділянок належала його дружині ОСОБА_3 .

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, приймаючи до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_1 , є спадкоємцем за законом після смерті мого, батька - ОСОБА_2 , позивачем надано суду наступні докази постійного проживання з ним однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 : 1) Копія Свідоцтва про народження ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 07.03.1972 року; 2) Довідка Боярської міської ради Київської області №02-10/48884 від 26.12.2022 року, з якої слідує, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований та проживає в будинку АДРЕСА_1 з 06.05.1988 року. За вказаною адресою з 22.03.1988 року і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ); 3) Копія Свідоцтва про одруження НОМЕР_4 від 21.12.1971 р. між ОСОБА_2 , 1938 р.н. та ОСОБА_3 , 1942 р.н.,3) Копія Свідоцтва про смерть ОСОБА_2 Серія НОМЕР_2 від 25.05.2011 року.

За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як зазначено в ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Зважаючи на те, що позивач у строк та в порядку, визначеними цивільним законодавством України, прийняв спадщину, ефективним засобом захисту порушеного права спадкоємця на набуття у власність майна в порядку спадкування (таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням) є визнання за позивачем права власності на спадкове майно (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 199/9502/15-ц).

З огляду на наведене, позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.05.2023 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання, витребувано у приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Плахотні Оксани Георгіївни (08150, Київська область, Фастівський район, м. Боярка, вул. Садова, 4А, буд. 16, 14, 15) належним чином завірену копію спадкової справи № 44/2022 відкриту після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , 1938 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 25.05.2011 року.

21.06.2023 року до суду від приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Плахотні Оксани Георгіївни надійшли матеріали спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 21.09.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

13.10.2023 року до суду від Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районного ради Київської області" надійшла витребувана копія договору купівлі-продажу.

21.03.2024 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

У судове засідання 21.03.2024 року відповідач та третя особа не з`явилися, про дату та час судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Відзив на позов та пояснення щодо позову не подали.

Оскільки неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи, суд вирішив розглянути справи за відсутності учасників справи на підставі ст. 223 ЦПК України.

Враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику)учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України).

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , 1938 року народження, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 25.05.2011 року. З померлим батьком, за його життя проживала в шлюбі його дружина, мати позивача ОСОБА_3 , 1942 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач разом із батьками, з 06.05.1988 року і до їх смерті проживав однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Доказом того, що ОСОБА_2 є батьком позивача, а ОСОБА_3 матір`ю, є Свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 07.03.1972 року. Таким чином інших спадкоємців окрім позивача немає, що підтверджується вказаними доказами.

За життя батьками позивача в шлюбі було побудовано житловий будинок загальною площею 75,9 кв. м., житлова площа 58,1 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, у власність отримана земельна ділянка кадастровий номер :01:005:0031, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, та земельна ділянка кадастровий номер :01:005:0030, площею 0,1096 га, зареєстровані 13.08.2015 року за ОСОБА_3 , які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Сімейним кодексом України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Спадкове майно було оформлене на матір позивача ОСОБА_3 , батько позивача за життя не переоформлював майно на своє ім`я.

Після смерті спадкодавця - ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка включає: 1) частки домоволодіння - житловий будинок загальною площею 75,9 кв. м., житлова площа 58,1 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 12068275, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав №320496229 від 18.01.2023 року, 2) земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0031, категорія земель: землі житлової і громадської забудови, В.02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з державного земельного кадастру НВ-022 від 11.12.2022 року (копія додається), 3) земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0030, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, А.01.03., площею 0,1096 га, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з державного земельного кадастру НВ-022 від 11.12.2022 року.

Після смерті Спадкодавця - ОСОБА_2 (спадкова справа №44/2022), спадщину прийняли його спадкоємці: дружина - ОСОБА_3 , 1942 р.н., та син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на частку спадщини кожний, оскільки фактично проживали в спадковому будинку, юридично спадкоємці не оформили своїх прав на спадкове майно.

Позивач звернувся 17.11.2022 з відповідною заявою №102 до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою № 171/02-14 від 17.11.2022 року, приватного нотаріуса Плахотньої О.Г. Фастівського районного нотаріального округа Київської області, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на: 1/4 частки домоволодіння - житловий будинок загальною площею 75,9 кв. м., житлова площа 58,1 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, 2) 1/4 земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0031, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, 3) 1/4 земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0030, площею 0,1096 га, зареєстровано 13.08.2015 року за ОСОБА_3 , які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, на думку нотаріуса стало не визначення статусу земельних ділянок та не визначена частка померлого батька в спільній власності подружжя з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В наданих суду Витягах на нерухоме майно, довідці з місця проживання ОСОБА_1 вказано « ОСОБА_3 ». З експертного висновку №056/92-d від 18.11.2022 року слідує, що з урахуванням орфографічних особливостей записи « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 » є ідентичними.

З огляду на зазначене, позивач має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя батькові позивача ОСОБА_2 , однак через відмову нотаріуса позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку.

Оскільки житловий будинок, який є спадщиною був побудований батьками під час перебування останніх у шлюбі, він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Доказами того, що будинок є об`єктом спільної сумісної власності, побудований в шлюбі, є свідоцтво на право власності на нерухоме майно видане виконкомом Забірської сільської ради Києво-Святошинського району 15.09.2005 року на ім`я ОСОБА_3 .

Таким чином, враховуючи презумпцію спільної сумісної власності, померлому ОСОБА_2 на момент смерті належала 1/2 частина житлового будинку загальною площею 75,9 кв. м., житлова площа 58,1 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , інша частина нерухомого майна належала його дружині ОСОБА_3 .

Право власності на земельні ділянки, які є спадковим майном, підтверджується наступними доказами; Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №706122, виданий Забірською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 14.03.2007 року на підставі рішення 24 сесії 4 скликання Забірської сільської ради від 15.12.2005 року на імя ОСОБА_3 . Право власності за ОСОБА_3 зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі №11, Витягом з державного земельного кадастру НВ-022 від 11.12.2022 року за земельну ділянку кадастровий № :01:005:0031), Витягом з державного земельного кадастру НВ-022 від 11.12.2022 року на земельну ділянку кадастровий № :01:005:0030.

Таким чином, померлому ОСОБА_2 на момент смерті належала земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0031, категорія земель: землі житлової і громадської забудови, В.02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, зареєстровано за ОСОБА_3 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0030, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, А.01.03., площею 0,1096 га, зареєстровано за ОСОБА_3 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 інша частина вказаних земельних ділянок належала його дружині ОСОБА_3 .

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, приймаючи до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_1 , є спадкоємцем за законом після смерті мого, батька - ОСОБА_2 , позивачем надано суду наступні докази постійного проживання з ним однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 : 1) Копія Свідоцтва про народження ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 07.03.1972 року; 2) Довідка Боярської міської ради Київської області №02-10/48884 від 26.12.2022 року, з якої слідує, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований та проживає в будинку АДРЕСА_1 з 06.05.1988 року. За вказаною адресою з 22.03.1988 року і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ); 3) Копія Свідоцтва про одруження НОМЕР_4 від 21.12.1971 р. між ОСОБА_2 , 1938 р.н. та ОСОБА_3 , 1942 р.н.,3) Копія Свідоцтва про смерть ОСОБА_2 Серія НОМЕР_2 від 25.05.2011 року.

За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як зазначено в ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Зважаючи на те, що позивач у строк та в порядку, визначеними цивільним законодавством України, прийняв спадщину, ефективним засобом захисту порушеного права спадкоємця на набуття у власність майна в порядку спадкування (таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням) є визнання за позивачем права власності на спадкове майно (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 199/9502/15-ц).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Боярської міської ради Фастівського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Плахотня Оксана Георгіївна про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування- задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на:

1/4 частки домоволодіння - житловий будинок загальною площею 75,9 кв. м., житлова площа 58,1 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна

АДРЕСА_2 земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0031, категорія земель: землі житлової і громадської забудови, В.02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, яка знаходиться за адресою:

АДРЕСА_3 земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0030, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, А.01.03., площею 0,1096 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Інформація про відповідача: Боярська міська рада Фастівського району Київської області, 08150, Київська область, Фастівський район, м. Боярка, вул. М. Грушевського, 39, .

Інформація про третю особу: Приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Плахотня Оксана Георгіївна, 08150, Київська область, Фастівський район, м. Боярка, вул. Садова, буд. 4а, прим. 16, 14, 15.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 02.07.2024 року.

Суддя А.В. Янченко