КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3975/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Матвєєвої Ю.О.,

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 , третя особа: Відділ опіки та піклування служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києва державної адміністрації, про виселення, -

встановив:

У квітні 2023 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось до суду з позовом про виселення.

Позовні вимоги мотивує тим, що АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_5 18 травня 2007 року уклали кредитний договір №KIVPGA0000100П, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати ОСОБА_5 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 205 310,00 доларів США строком до 18 травня 2017 року.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором АТ КБ "ПРИВАТБАНК" і ОСОБА_5 уклали договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_5 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої зобов`язання за кредитним договором АТ КБ "ПРИВАТБАНК" виконав у повному обсязі.

ОСОБА_5 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконала.

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 02 грудня 2015 року суд ухвалив рішення звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Вказує, що звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 40 Закону України "Про іпотеку" та статті 109 ЖК України є підставою для виселення всіх мешканців.

Мотивуючи наведеним, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, формальне дослідження обставин справи.

Вказує, що договором іпотеки передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предмет іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Ураховуючи, що іпотекодержатель не надавав згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач уважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушення умов цивільно-правового договору.

Стверджує, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 березня 2021 року у справі №761/23407/20 суд врахував, що усі мешканці, які були зареєстровані у житловому приміщенні, що є предметом іпотеки, зареєстровані з порушенням вимог законодавства та не мають право користуватися приміщенням, оскільки зареєстровані після укладення кредитного та іпотечного договорів.

Звертає увагу, що відповідачка з метою вчинення перешкод для звернення стягнення на предмет іпотеки, зареєструвала у квартирі неповнолітніх дітей.

10 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №56, за яким звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 травня 2007 року у розмірі 4 587 174,64 гривень.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2018 року з урахуванням ухвал цього ж суду від 13 липня 2020 року та 04 вересня 2020 року про виправлення описок, позов ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором від 18 травня 2007 року у розмірі 168 109,64 доларів США, що в еквіваленті становить 832 008,53 гривень, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 144 906,16 гривень, штраф у розмірі 143 988,25 доларів США, що в еквіваленті становить 1 150 466,18 гривень, штраф (фіксована частина) - 31,29 доларів США, що в еквіваленті становить 250,00 гривень.

Вказане рішення набрало законної сили, відтак позивач може звернути стягнення на предмет іпотеки.

07 серпня 2023 року відкрито виконавче провадження №72448401 та накладено арешт на майно боржника, проводяться виконавчі дії.

Звертає увагу, що згідно інформаційної довідки №325007799 від 07 березня 2023 року ОСОБА_5 має на праві власності інше житло, зокрема: житловий будинок, загальною площею 24,5 кв.м.

Відтак, наявні підстави для виселення осіб, зареєстрованих у предметі іпотеки.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах №923/971/19 від 25 травня 2021 року, №361/4481/19 від 22 березня 2023 року, №390/34/17 від 10 квітня 2019 року, №910/8357/18 від 28 листопада 2019 року; №442/328/19-ц від 16 вересня 2020 року; №209/2032/14-ц від 08 грудня 2021 року та від 23 листопада 2022 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 серпня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

13 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Майорова В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву вказує, що спірна квартира придбана задовго до передачі її в іпотеку, і не за рахунок кредитних коштів. При цьому, позивачем не надано відомостей про інше жиле приміщення, яке відповідно до вимог закону має бути надане відповідачам одночасно із виселенням.

Особам, які виселяються із житлового будинку (жилого приміщення) - предмета іпотеки у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Відсутність постійного житлового приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови у задоволенні позову про виселення.

Звертає увагу, що будь-які рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні, відтак відсутні підстави для виселення відповідачів з предмету іпотеки.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині реєстрації у спірній квартирі дитини вказує, що ряд законодавчих актів зобов`язує реєстрацію дитини, у зв`язку із необхідністю отримання медичної допомоги, отримання соціальних виплат та можливістю стати в чергу в дитячий садок, тощо.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині належності на праві власності відповідачці житлового будинку вказує, що такий знищений (зруйнований), докази цьому містяться у матеріалах справи.

В обґрунтування відзиву посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах №753/12729/15-ц від 31 жовтня 2018 року та №295/4514/16-ц від 10 жовтня 2019 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_6 , яка діє в інтересах АТ КБ "ПРИВАТБАНК" доводи апеляційної скарги підтримала. Просила суд її задовольнити.

10 травня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києва державної адміністрації про розгляд справи за відсутності представника служби. Просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомляли.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що договір іпотеки від 18 травня 2007 року не містить наслідків порушення умов пункту 18.12 цього договору. Суд також вказав, що ні ЦК України, ні Закон України "Про іпотеку" не містять норм, які б обмежували право членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

Також суд вказав, що будь-які рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні, отже відсутні підстави для виселення відповідачів з предмету іпотеки.

Відтак суд зробив висновок, що позовні вимоги є необґрунтованими вимогами закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин, іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 9 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу). Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Порядок виселення мешканців врегульовано статтею вказаного закону. Так, згідно статті 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя.

Відповідно до частин 1-3 статті 109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Установлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 18 грудня 2001 року укладеного між ОСОБА_7 (продавець) та ОСОБА_5 (покупець), продавець продала, а покупець купила нерухоме майно, яким є квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 188).

18 травня 2007 року між позивачем та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №KIVPGA0000100П, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в пункті 7.1 цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим Договором, зазначені у розділі 7 Договору (том 1 а.с.5-7).

Відповідно до пункту 7.1. кредитного договору банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 18 травня 2007 року по 18 травня 2017 року включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 205310 доларів США на споживчі цілі в сумі 180000 доларів США, а також у розмірі 25310 доларів США на сплату страхових платежів.

Відповідно до умов пункту 2.2. кредитного договору ОСОБА_5 зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

18 травня 2007 року між ЗАТ "ПриватБанк" та ОСОБА_5 в забезпечення виконання кредитного зобов`язання укладено договір іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. (том 1 а.с.9-11).

Предметом укладеного договору є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_3 , в забезпечення виконання зобов`язань Іпотекодавця перед Іпотекодержателем, в силу чого рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця.

Згідно пункту 22 договору іпотеки у випадку порушення кредитного договору позичальником або цього договору іпотекодавцем іпотекодержатель направляє іпотекодавцю і позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом тридцятиденного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених підпунктами 16.7.1, 16.7.2, 16.9 цього договору, відповідно до розділу V Закону України "Про іпотеку" на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. В разі продажу предмету іпотеки на публічних торгах іпотекодержатель відповідно до закону "Про оподаткування прибутку підприємств" здійснює реалізацію предмета іпотеки у порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів №1448 від 22 грудня 1997 року, якщо інше не передбачено законодавством на день реалізації предмету іпотеки. При зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку сторони погодили, що початкова ціна предмету іпотеки встановлюється в розмірі 50% від його вартості згідно пункту 11 цього договору. Іпотекодержатель має право реалізувати предмет іпотеки за ціною, вище зазначеної в цьому пункті.

Пунктом 27 договору визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця; або продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку статті 38 Закону України "Про іпотеку", для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені Іпотекодавця, у тому числі отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 33 договору іпотеки в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 65,60 кв.м. житлова площа - 41,30 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Шостою київською державною нотаріальною конторою 18 грудня 2001 року за реєстровим №5-7620, та зареєстрованого в Київському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 25 грудня 2001 року за реєстровим №5218.

Предмет іпотеки передається в іпотеку з невід`ємними приналежностями, які знаходяться в ньому. Предмет іпотеки зареєстрований у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі об`єкт права власності. Предмет іпотеки знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення предмету іпотеки жила нерухомість. За даними довідки-характеристики, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 17 квітня 2007 року №1241288, балансова вартість предмету іпотеки становить 13 930,44 гривень.

У відповідності до довідки форми №3, яку видала Житлово-експлуатаційна контора "Централь" 16 травня 2007 року за №224, в квартирі не зареєстровані неповнолітні та малолітні діти. Іпотекодавець підписом під цим договором засвідчив, що відомості, наведені у вказаній довідці, на дату укладення цього договору не змінились.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 квітня 2016 року, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №КІVPGА0000100п від 18 травня 2007 року, що станом на 26 квітня 2013 року складає 534 620,41 доларів США з яких: 168 109,64 доларів США - заборгованість за кредитом, 104 131,23 долар США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 18 360,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 100 000,00 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 31,29 долар США - штраф (фіксована частина), 143 988,25 доларів США - штраф (процентна складова) звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 65,60 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Шостою Київською державною нотаріальною конторою 18 грудня 2001 року шляхом продажу з укладенням від імені ОСОБА_5 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом/ на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (том 1 а.с. 12-15).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12 квітня 2017 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 грудня 2015 року та ухвала Апеляційного суду міста Києва від 06 квітня 2016 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки скасовані та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (том 1 а.с. 95-98).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачем подано заяву про зміну позовних вимог, згідно якої просив суд залишити без розгляду позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 3 023 784,58 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26 квітня 2013 року складає 24 160 038,80 грн за кредитним договором №KIVPGA0000100П від 18 травня 2007 року (том 1 а.с. 100-101).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2019 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором № КІVPGА0000100п від 18 квітня 2007 року розмірі 168 109,64 долари США, що становить 1343196,02 грн, заборгованості по процентам - 104 131,23 доларів США, що становить 832 008,53 грн, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 144 906,16 грн, штраф (процентна складова) у розмірі 143 988, 25 доларів США, що становить 1 150466,18 грн, штраф (фіксована частина) - 31,29 доларів США, що становить 250,00 грн, а всього 3 470 826,89 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (том 1 а.с. 153-163).

Постановою Київського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2019 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено (том 1 а.с. 112-117).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 грудня 2022 року у справі №761/23407/20 позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , (яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Шевченківської РДА м. Києва, предмет позову: визнання дій щодо реєстрації в предметі іпотеки третіх осіб неправомірними та позбавлення права користування житловим приміщенням залишено без задоволення. Рішення набрало законної сили 21 січня 2023 року (том 1 а.с. 102-110).

09 лютого 2023 року позивачем направлено лист №30.1.0.0/2-879, адресований ОСОБА_5 , ОСОБА_8 (яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 з вимогою добровільно звільнити предмет іпотеки (том 1 а.с. 16).

Відповідно до інформації Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 17 червня 2021 року в предметі іпотеки, а саме в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: з 18 березня 2010 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18 вересня 2010 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 19 лютого 2013 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та з 10 серпня 2013 року ОСОБА_1 (том 1 а.с. 244в).

Згідно рішення виконавчого комітету Стадницької сільської ради Тетіївського району №303 від 04 вересня 2016 року житловий будинок АДРЕСА_4 і належав ОСОБА_5 знято з обліку у зв`язку із ветхістю та аварійністю (том 1 а.с. 242в).

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Посилання скаржника на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 березня 2021 року у справі №761/23407/20, яким, за твердженням скаржника, установлено, що усі мешканці, які були зареєстровані у житловому приміщенні, що є предметом іпотеки, зареєстровані з порушенням вимог законодавства та не мають право користуватися приміщенням, оскільки зареєстровані після укладення кредитного та іпотечного договорів колегія суддів відхиляє, оскільки ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 березня 2021 року скасовано. Відтак, посилання скаржника на вказане рішення є некоректним та безпідставним.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що відповідачка має інше жиле приміщення, а саме житловий будинок АДРЕСА_4 , судом відхиляються, оскільки рішенням виконавчого комітету Стадницької сільської ради Тетіївського району №303 від 04 вересня 2016 року вказаний житловий будинок знято з обліку у зв`язку із ветхістю та аварійністю.

Посилання скаржника на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2019 року (справа №761/14504/13-ц) колегія суддів відхиляє, оскільки постановою Київського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року таке скасоване.

Натомість питання правомірності реєстрації осіб у спірному приміщенні вирішено згідно рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 грудня 2022 року у справі №761/23407/20 за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , (яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Шевченківської РДА м. Києва, предмет позову: визнання дій щодо реєстрації в предметі іпотеки третіх осіб неправомірними та позбавлення права користування житловим приміщенням, яким позовні вимоги банку залишено без задоволення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відсутні будь-які рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, отже відсутні підстави для виселення мешканців житлового приміщення.

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 25 червня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова