ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 637/87/22 Номер провадження 22-ц/814/492/24Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л.Є. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
05 червня 2024 року м. Полтава
Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 05 червня 2024 року, задоволено частково уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 .

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк терміном три місяці з часу набрання рішенням законної сили, для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду мотивовано тим, що проміжок часу, на який позивач пропустив строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, є незначним, і причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачем суд визнав поважними.

З такими висновками судів погодитись не можу, у зв`язку з чим на підставі частини третьої статті 35 ЦПК України викладаю свою окрему думку.

Згідно з частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

При цьому, суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Правозастосовна практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною та незмінною.

У справі, що переглядалась апеляційним судом, встановлено, що спадщина померлої ОСОБА_2 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже, у строк до 02 лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець померлої за правом представлення, який не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, повинен був вчинити дії щодо прийняття спадщини у порядку, встановленому статтями 1269, 1270 ЦК України, проте, із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк до відповідних органів він не звертався.

05 лютого 2022 року ОСОБА_1 подав до приватного нотаріуса Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Томчук С. М. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та постановою від 07.02.2022 № 52/02-14 у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено у зв`язку з пропущенням встановленого законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Причини пропуску строку прийняття спадщини позивач обґрунтовував тим, що він мав змогу підтвердити свої родинні зв`язки з померлою бабою ОСОБА_2 лише 04.02.2022, після отримання відповідного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. Саме свідоцтво про смерть ОСОБА_2 отримав 11.02.2022. При цьому зазначав, що про наявність спадкового майна у виді земельної ділянки дізнався 07.02.2022, під час отримання відповідної інформації з Державного земельного кадастру.

Крім того, як на причину пропуску строку для прийняття спадщини вказував на юридичну необізнаність, оскільки вважав, що із відповідною заявою про прийняття спадщини необхідно звертатись після спливу 6 місячного строку. Однак, такий строк ним пропущений лише на 3 дні, що є незначним та пропущеним з поважних причин.

Саме незначний період пропущення строку для прийняття спадщини померлої ОСОБА_2 - 3 дні після закінчення 6-місячного терміну, було враховано судами при визначенні позивачу додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому будь-яких об`єктивних, непереборних обставин, що унеможливлювали вчинення позивачем дій з прийняття спадщини померлої баби по справі встановлено не було.

Між тим, для застосування норм частини третьої статті 1272 ЦК України правове значення має поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, а не тривалість такого пропуску (див. постанову Верховного Суду від 08 квітня 2024 року у справі № 334/2358/23 (провадження № 61-434св24)).

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.

Суд встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності.

Визначення поважності причин пропущення шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, входить до предмета доказування у справі, тобто стосується оцінки доказів на предмет належності, допустимості, достатності доказів, що здійснюється судом у порядку, встановленому статтею 89 ЦПК України.

Проте, матеріали справи не містять доказів наявності у позивача будь-яких перешкод для прийняття спадщини померлої баби.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (пункт 3 глави 10 розділу II), не вимагає надання спадкоємцем інших документів, крім заяви про прийняття спадщини або відмови від її прийняття.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто нотаріусу у письмовій формі або може бути направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, повідомляє спадкоємця про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса.

Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка, яка скріплюється підписом нотаріуса.

Отже, доводи позивача про неможливість подати заяву про прийняття спадщини у зв`язку з отриманням ним доказів родинних відносин із спадкодавцем лише 04.02.2023 є безпідставними. Крім того, посилаючись на таку обставину позивач не довів факт неможливості одержання ним відповідного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження протягом 6-місячного строку з часу відкриття спадщини померлої ОСОБА_2 .

Очевидним є те, що протягом встановленого законом строку позивач не вчиняв дій щодо прийняття спадщини після померлої баби та звернувся до нотаріуса одразу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом вже після спливу строку для подання спадкоємцями заяв про прийняття спадщини.

Юридична необізнаність позивача не є тією поважною причиною для визначення судом додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємцем, а незначна тривалість такого пропущення за відсутності інших поважних причин у цій конкретній справі юридичного значення не має.

Принцип «пропорційності», який передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства, може бути застосований у разі встановлення порушення прав позивача, за наявності будь-яких об`єктивних, непереборних обставин, які перешкоджали йому протягом шести місяців з часу відкриття спадщини звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Натомість, у цій справі таких обставин не встановлено. Лише власне розуміння позивачем норм права вплинуло на здійснення ним своїх спадкових прав, що є недостатнім для висновків про непропорційне втручання у право особи з огляду на те, що норми статей 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, які встановлюють порядок, строки прийняття спадщини та наслідки його пропущення, з точки зору дотримання вимоги «якості закону» є достатньо доступними, чітко сформульованими і передбачуваними у своєму застосуванні.

Таким чином, за відсутності поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у задоволенні позову ОСОБА_1 слід було відмовити.

Суддя С. Б. Бутенко