КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2356/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів шляхом стягнення збитків, -

установив:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів шляхом стягнення збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що він є споживачем банківської послуги, оскільки є власником картки міжнародної платіжної системи Mastercard НОМЕР_1, емітентом якої є ПАТ «Держощадбанк».

Споживачем даної послуги позивач став шляхом приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, чинного станом на 04 квітня 2017 року та Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичними особами в ПАТ «Держощадбанк», чинних станом на 04 квітня 2017 року.

18 квітня 2018 року позивач надіслав на адресу відповідача заяву про оскарження 5 транзакції (по формі Cardholder dispute form по картці Mastercard НОМЕР_1) на загальну суму 19300 доларів США.

Листом від 09 серпня 2018 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що з боку банку-еквайєра надійшла відповідь про відсутність порушення правил та процедур при проведенні операцій.

У подальшому, 28 серпня 2018 року позивач звернувся до відповідача з проханням ініціювати процедуру арбітражного врегулювання за його заявою від 18 квітня 2018 року згідно Правил Mastercard International Chargeback Guide, проте листом від 07 вересня 2018 року ПАТ «Держощадбанк» повідомив ОСОБА_1 про те, що платіжна система не знайшла порушень правил та процедур при проведенні спірних транзакцій та те, що їх оскарження неможливе.

Проте, це, на думку позивача, не відповідає суті його претензій та підстав для повернення коштів, зазначених у заяві про оскарження транзакцій.

Вважає, що відповідач неналежно виконав зобов`язання банку-еквайера в частині обробки претензії ОСОБА_1 від 18 квітня 2018 року на повернення грошових коштів та спричинив останньому збитки, що полягають у втраті ним грошових коштів в розмірі 19300 доларів США.

Просив суд, стягнути з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 19300 доларів США та судові витрати, які складаються з витрат на професійну правову допомогу у розмірі 4800 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року, вказаний позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 збитки у розмірі 19300 доларів США.

Стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» в дохід держави 4945 грн 43 коп. витрат по сплаті судового збору.

Стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 4800 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, АТ «Державний ощадний банк України» оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначило, що «Chargeback» (поворотний платіж) - не є послугою, що надається АТ «Ощадбанк» Клієнту (Позивачу) згідно ДКБО.

Chargeback Guide MasterCard не зобов`язує АТ «Ощадбанк» як банк-емітент розпочинати процедуру Chargeback.

Платіжна система MasterCard не проводить повернення грошових коштів за операціями, пов`язаними із інвестиційною діяльністю, переказом коштів на брокерські рахунки.

Також зазначає, що відсутній склад правопорушення, а позивачем не доведено розміру збитків.

Крім цього, позивачем було пропущено строк для оскарження операцій.

Просило скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Ощадбанк» про захист прав споживачів шляхом стягнення збитків.

Відзив на вказану апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до суду апеляційної скарги не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Держощадбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із цим підписав заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та заяву-анкету на відкриття рахунку фізичній особі та видачу платіжної картки, чим підтвердив, що підписанням заяв приєднався до Договору, у редакції, яка на день підписання заяви розміщена на інтернет-сторінці банку.

ОСОБА_1 є власником картки міжнародної платіжної системи Mastercard НОМЕР_1, емітентом якої є ПАТ «Держощадбанк».

Відповідно до виписки по особовому рахунку позивача, 24 жовтня 2017 року ОСОБА_1 за допомогою використання реквізитів платіжної картки Mastercard здійснено транзакції на користь Reliantco Investments Limited (ufx.com) на загальну суму 19300 доларів США: 1 транзакція на суму 6500 доларів США; 2 транзакція - 1800 доларів США; 3 транзакція - 3900 доларів США; 4 транзакція - 3100 доларів США; 5 транзакція - 4000 доларів США.

18 квітня 2018 року ОСОБА_1 на адресу АТ «Держощадбанк» направлено заяву про оскарження 5 транзакції (по формі Cardholder dispute form по картці Mastercard НОМЕР_1) на загальну суму 19300 доларів США, підставою для опротестування яких ОСОБА_1 вказав дефектність послуги продавця (*MASTERCARD Reason Code 4853/The services where not as described/ послуга не відповідає опису).

Листом АТ «Держощадбанк» від 09 серпня 2018 року №109.60/1-05/33 за підписом в.о. керуючого ТВБВ 10010/0147 ОСОБА_2 позивача повідомлено про те, що на запит банку до платіжних систем щодо оспорюваних транзакцій, була отримана відповідь, що порушень правил та процедур при проведенні цих операцій не встановлено, тобто їх оскарження неможливе.

28 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Держощадбанк» із заявою щодо неврегульованості заяви про оскарження транзакцій, в якій просив банк оцінювати процедуру арбітражного врегулювання на підставі його заяви від 18 квітня 2018 року згідно Правил Міжнародної платіжної системи Mastercard International Chargeback Guide.

Листом від 07 вересня 2018 року за №109.29-19/1/340/ АТ «Держощадбанк» повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для подальшого розгляду звернень позивача по спірним транзакціям, оскільки порушень правил та процедур при проведенні операцій не встановлено, вони здійснені ОСОБА_1 , підтверджені платіжною системою та банком-еквайром як успішні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що АТ «Держощадбанк», як емітент платіжної картки MasterCard, неналежно виконало свій обов`язок щодо дотримання Правил Міжнародної платіжної системи MasterCard, оскільки зобов`язаний надавати послугу зворотного платежу Chargeback, що передбачена вказаними правилами, оскільки при процедурі Сhargeback банк-емітент виступає посередником між своїм клієнтом та банком-екваєром/ТСП/МПС.

До такого висновку суд першої інстанції дійшов на підставі того, що отримавши від АТ «Держощадбанк» інформацію про відмову банка-єквайра у оскарженні 5 транзакцій, ОСОБА_1 28 серпня 2018 року звернувся до АТ «Держощадбанк» із заявою про ініціювання арбітражного процесу в арбітражі МПС MasterCard, проте листом АТ «Держощадбанк» від 07 вересня 2018 року позивача було повідомлено про відсутність підстав для подальшого розгляду звернень позивача по спірним транзакціям.

При цьому, судом було зазначено, що Загальний порядок проведення переказу коштів (зокрема, з використанням електронних платіжних засобів) у межах України визначено ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням.

Вказані Закон та Положення не визначають порядок оскарження (опротестування) переказів (сhargeback), ініційованих з використанням електронних платіжних засобів.

Відповідно до абз. 3 п. 1.29 ст. 1 вказаного Закону, міжнародна платіжна система (МПС) - платіжна система, в якій платіжна організація може бути як резидентом, так і нерезидентом і яка здійснює свою діяльність на території двох і більше країн та забезпечує проведення переказу коштів у межах цієї платіжної системи, у тому числі, з однієї країни в іншу.

Згідно п. 9.2. ст. 9 вказаного Закону, платіжна система (крім внутрішньобанківської платіжної системи) діє відповідно до правил, установлених платіжною організацією відповідної платіжної системи.

Chargeback (поворотний платіж) - це встановлена в банківських правовідносинах процедура опротестування транзакції банком-емітентом з метою захисту прав платника, при якій сума платежу безакцептно списується з одержувача (банка-еквайра) і повертається платнику, після чого обов`язок доведення істинності транзакції покладається на одержувача.

Технологія повернення платежу використовується в системах взаєморозрахунків з пластикових карт.

Поворотний платіж може бути оскаржений шляхом виставлення повторної фінансової вимоги (secondpresentment, representment), в даній процедурі з одного боку виступає одержувач і банк-еквайєр, з іншого банк-емітент і платник (власник картки).

Процедура регламентована платіжними системами Visa і Masterсard, в тому числі має тимчасове обмеження, а також мінімальну суму транзакції для подачі заяви.

Для того, щоб оскаржити платіж платник (власник картки) звертається в банк-емітент з письмовою заявою із зазначенням номеру картки, дати, суми транзакції, відомостей про одержувача коштів із обов`язковим наданням вагомих доказів для опротестування транзакції як несанкціонованої, авторизованої із порушенням вимог платіжних систем, такої, за якою не було отримано послугу тощо.

Далі банк-емітент проводить розслідування і в разі правоти заявника списує з карткового рахунку одержувача опротестовану суму платежу і повертає її платнику.

Істотним при даній процедурі є те, що правила процедури Chargeback дають можливість саме банку-емітенту (відповідачу) самостійно вирішувати, в якому випадку опротестування є правомірним і вимагає розгляду, а в якому ні.

Претензійна робота здійснюється відповідно до Регламенту ведення претензійної роботи і обробки підтримуючої документації по операціях, здійснених з використанням платіжних карт Masterсard і VisaInternational.

Порядок проведення претензійної роботи регулюється Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) АТ «Держощадбанк».

Відповідно до п. п. 2.7. розділу XX Умови договору банківського рахунку, клієнт може подати письмову заяву відповідної форми про спірну трансакцію до відділення або філії Банку, де відкрито Рахунок.

Як визначено у п. п. 3.4. XX Умови договору банківського рахунку, клієнт може подати письмову заяву відповідної форми про спірну транзакцію до відділення або філії Банку, до якої було подане платіжне доручення.

Згідно п. п. 3.3.6. XX Умови договору банківського рахунку, у випадку отримання письмової претензій від клієнта щодо спірних транзакцій/операцій, поданої не пізніше 120 календарного дня з дня здійснення операції, банк зобов`язаний провести розслідування.

Відповідно до п. п. 3.3.7. XX Умови договору банківського рахунку, якщо у строк, визначений п. п. 3.3.6., спірна ситуація не була врегульована, банк ініціює процедуру арбітражного врегулювання, де арбітром у врегулюванні спорів виступає МПС.

Отже, законодавство України не визначає порядок оскарження (опротестування) переказів (сhargeback), ініційованих з використанням електронних платіжних засобів МПС Masterсard, який ведеться на підставі Правил Сhargeback Guide MasterCard та відповідно до внутрішньо банківської документації щодо порядку ведення претензійної роботи (в АТ «Держощадбанк» - це Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки)).

Сhargeback Guide MasterCard регламентує порядок взаємодії між учасниками у разі повернення платежів.

Власник карти не може безпосередньо звернутися до платіжної системи зробити Сhargeback, його справа - надати докази.

Рішення про повернення прийматимуть банки.

Загальний алгоритм проведення процедури Сhargeback такий:

- утримувач картки заявляє своєму банку-емітенту, що має намір оскаржити транзакцію;

- емітент перевіряє надані клієнтом дані: чи були платежі, чи велися переговори із продавцем, чи є свідчення, що умови договору не виконані;

- емітент передає запит на опротестування до банку-еквайєра; еквайєр приймає запит, Аналізує отримані свідоцтва, зіставляє їх із правилами МПС та досьє продавця, вирішує, чи достатньо даних, чи потрібні уточнення. Якщо даних достатньо, еквайєр самостійно повертає гроші з рахунку продавця. Або навпаки, самостійно відхиляє запит на сhargeback;

- якщо даних недостатньо, еквайєр запитує пояснення свого клієнта - продавця;

- у деяких випадках продавець приймає чарджбек і повідомляє еквайєру про це. Наприклад, якщо часу на розгляд замало, а сума порівняно невелика. Тоді еквайєр повертає гроші емітенту, а той власнику картки;

- якщо продавець не згоден, він відправляє representment (подання) еквайєру, з аргументами на свою користь;

- еквайєр пересилає відповідь продавця до банку-емітента;

- емітент може прийняти докази продавця, та повідомити свого клієнта (власника картки), що опротестування відхилено;

- або емітент може стати на бік свого клієнта, відкинути аргументи продавця, і зажадати від еквайєра ініціювати чарджбек і повернути гроші;

- якщо еквайєр після цього погодиться з емітентом, то спише гроші з рахунку продавця, переведе їх емітенту, а той, у свою чергу, зарахує їх на картковий рахунок покупця;

- еквайєр може й не погодиться. Тоді емітент має право звернутися до арбітражної комісії платіжної системи. Вона проводить власне розслідування та приймає остаточне рішення.

Інформація щодо вирішення спору про повернення платежу власника картки у разі ненадання товарів чи послуг або надання товарів чи послуг неналежної якості міститься в розділі Cardholder Dispute Chargeback Chapter 2: Message System Chargebacks.

Даний розділ визначає випадки, коли може бути розпочата процедура Chargeback та випадки, коли вона неможлива.

Ідея запровадження міжнародними платіжними системами процедури Сhargeback була направлена на захист прав власників платіжних карток у разі їх порушення при здійсненні відповідних транзакцій.

Тому відмова банку-емітента повинна бути чітко аргументована (пропущення визначеного строку, відсутність доказів, тощо).

На думку суду першої інстанції, відповідачем не було надано доказів, що претензійна робота була проведена відповідно до Регламенту ведення претензійної роботи і обробки підтримуючої документації по операціях, здійснених з використанням платіжних карт MasterCard International і Visa International, а відтак позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю відповідача та отриманими позивачем збитками, які виразились у втраті ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 19300 доларів США.

Проте, з такими висновками колегія судді погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, з огляду на наступне.

Перелік послуг, що банк зобов`язаний надавати позивачу, передбачений Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) у відповідності до Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «Ощадбанк».

Позивач шляхом підписання 16 жовтня 2015 року заяви про приєднання, погодився на умови встановлені вказаним договором.

Відповідно до п. 1.1 Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «Ощадбанк» чинним станом на 10 жовтня 2017 року, відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України та умов укладених з клієнтами - фізичними особами договорів на відкриття та обслуговування поточного рахунку, випуск та надання платіжної картки, зі змінами та доповненнями наступним вносить зміни до Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам в АТ «Ощадбанк» станом на 09 вересня 2015 року, які є невід`ємною частиною таких договорів.

Викладені в новій редакції Правила та укладені між сторонами договори банківського рахунку разом складають Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Договір (Правила) не передбачають надання такої послуги клієнту, як «Chargeback».

Отже, Позивач обслуговується на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), який не передбачає обов`язку Банку застосовувати процедуру «Chargeback» за зверненням Клієнта.

Суд в оскаржуваному рішенні помилково посилається на надані Позивачем правила, які не відповідають змісту Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «Ощадбанк» чинним станом на 10 жовтня 2017 року, тобто на момент здійснення транзакцій.

Загальний порядок проведення переказу коштів (зокрема з використанням електронних платіжних засобів) у межах України визначено ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням.

Вказані Закон та Положення не визначають порядок оскарження (опротестування) переказів (сhargeback), ініційованих з використанням електронних платіжних засобів.

Вказане також викладено у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2022 року (справа №757/53905/18).

Відповідно до абз. 3 п. 1.29 ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», міжнародна платіжна система (МПС) - платіжна система, в якій платіжна організація може бути як резидентом, так і нерезидентом і яка здійснює свою діяльність на території двох і більше країн та забезпечує проведення переказу коштів у межах цієї платіжної системи, у тому числі з однієї країни в іншу.

Згідно з п. 9.2 ст. 9 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжна система (крім внутрішньобанківської платіжної системи) діє відповідно до правил, установлених платіжною організацією відповідної платіжної системи.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року (справа №757/53905/18), претензійна робота по операціях, здійснених з використанням платіжних карт міжнародної платіжної системи MasterCard ведеться на підставі Правил MasterCardInternationalСhargebackGuide, що регламентують порядок вирішення спірних питань між банками-емітентами, з одного боку, і банками- еквайєрами, з іншого боку, з приводу транзакцій, учасниками яких вони є одночасно, а також внутрішніх нормативних документів банку з ведення претензійної роботи.

Сhargeback Guide MasterCard регламентує порядок взаємодії між учасниками у разі повернення платежів.

Власник карти не може безпосередньо звернутися до платіжної системи зробити Сhargeback, його справа надати докази.

Рішення про повернення прийматимуть банки.

Загальний алгоритм проведення процедури Сhargeback такий:

- утримувач картки заявляє своєму банку - емітенту, що має намір оскаржити транзакцію;

- емітент перевіряє надані клієнтом дані: чи були платежі, чи велися переговори із продавцем, чи є свідчення, що умови договору не виконані;

- емітент передає запит на опротестування до банку - еквайєра; еквайєр приймає запит, Аналізує отримані свідоцтва, зіставляє їх із правилами МПС та досьє продавця, вирішує, чи достатньо даних, чи потрібні уточнення. Якщо даних достатньо, еквайєр самостійно повертає гроші з рахунку продавця. Або навпаки, самостійно відхиляє запит на сhargeback;

- якщо даних недостатньо, еквайєр запитує пояснення свого клієнта - продавця;

- у деяких випадках продавець приймає чарджбек і повідомляє еквайєру про це. Наприклад, якщо часу на розгляд замало, а сума порівняно невелика. Тоді еквайєр повертає гроші емітенту, а той власнику картки;

- якщо продавець не згоден, він відправляє representment (подання) еквайєру, з аргументами на свою користь;

- еквайєр пересилає відповідь продавця до банку - емітента;

- емітент може прийняти докази продавця, та повідомити свого клієнта (власника картки), що опротестування відхилено;

- або емітент може стати на бік свого клієнта, відкинути аргументи продавця, і зажадати від еквайєра ініціювати чарджбек і повернути гроші;

- якщо еквайєр після цього погодиться з емітентом, то спише гроші з рахунку продавця, переведе їх емітенту, а той, у свою чергу, зарахує їх на картковий рахунок покупця;

- еквайєр може й не погодиться. Тоді емітент має право звернутися до арбітражної комісії платіжної системи. Вона проводить власне розслідування та приймає остаточне рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказане щодо процедури Сhargeback та її проведення також викладено в оскаржуваному рішенні.

Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що істотним при даній процедурі є те, що правила процедури Сhargeback дають можливість саме банку-емітенту (в даному випадку відповідачу) самостійно вирішувати, в якому випадку опротестування є правомірним і вимагає розгляду, а в якому ні.

Тобто Сhargeback Guide MasterCard прямо не зазначає, що банк-емітент зобов`язаний її розпочати, тим більше не визначає відповідальність банків-емітентів у випадках відмови.

Викладене вище також містить згадувана постанова Верховного Суду від 12 квітня 2022 року (справа №757/53905/18).

Вказане свідчить, що Сhargeback Guide MasterCard не зобов`язує АТ «Ощадбанк» як банк-емітент розпочинати процедуру Сhargeback, і тим більше АТ «Ощадбанк» не може нести відповідальність за не проведення процедури Сhargeback за відсутності встановленого обов`язку проведення відповідної процедури.

Крім цього, оспорювані ОСОБА_1 операції за своїм змістом є операціями, пов`язаними з інвестиційною діяльністю - переказом грошових коштів на брокерські рахунки компанії нерезидента - Reliantco Investments Limited (фінансовий онлайн сервіс www.UFX.com).

Тоді як Банк позбавлений можливості ініціювати проведення арбітражного процесу за проведеними транзакціями переказу грошових коштів на брокерські рахунки.

Позиція MasterCard щодо брокерських операцій є такою, що послуга була надана, якщо кошти клієнта були успішно зараховані на його торговий рахунок.

Пунктом 9.2 ст. 9 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що платіжна система (крім внутрішньобанківської платіжної системи) діє відповідно до правил, установлених платіжною організацією відповідної платіжної системи.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року (справа №757/49023/19), правовідносини пов`язані із використанням міжнародних платіжних систем регулюються Регламентом ведення претензійної роботи і обробки підтримуючої документації по операціях, здійснених з використанням платіжних карт Міжнародної платіжної системи MasterCard International і Visa International, емітованих AT КБ «ПриватБанк» та іншими учасниками Міжнародної платіжної системи MasterCard (крім банків-партнерів) та Visa International, в торгівельно-сервісних підприємствах і банкоматах Приватбанку та інших банків членів платіжної системи MasterCard International та Visa International, який діє з 1998 року, а також уніфікованими правилами та звичаями для документарних акредитивів Міжнародної торгової палати, уніфікованими правилами з інкасо Міжнародної торгової палати та уніфікованими правилами по договірних гарантіях Міжнародної торгової палати та іншими міжнародно-правовими актами з питань переказу коштів.

Вищенаведений Регламент регулює претензійну роботу по операціях, здійснених з використанням платіжних карт міжнародної платіжної системи Masterсard International Incorporated і Visa International в торгівельно-сервісних підприємствах, банкоматах і пунктах видачі готівки.

Процедура складена на підставі Правил MasterСаrd International Chargeback Guide і Правил Visa International Operating Regulations, що регламентують порядок вирішення спірних питань між банками-емітентами, з одного боку, і банками-еквайєрами, з іншого боку, з приводу транзакцій, учасниками яких вони є одночасно, а також внутрішніх нормативних документів із ведення претензійної роботи.

В бюлетені глобальних операцій від 03 жовтня 2016 року №10, MasterСard змінила вимоги до суперечок власників картки, щоб обмежити обробку певних платежів з інвестицій, рахунками в іноземній валюті та аналогічним спорам.

Переглянуті стандарти були представлені в статті жовтневого бюлетеня.

Ця зміна говорить, що у той момент, коли кошти завантажуються в інвестиції, іноземну валюту, послуга MasterСard вважається наданою, і MasterСard не зважатиме на умови і положення, що стосуються таких транзакцій.

Ця стаття служить нагадуванням про те, що з 21 квітня 2017 року емітенти не мають права обробляти питання про відшкодування суперечок власниками карт по інвестиційним операціям та інших послуг, пов`язаних із обліковим записом, в умовах, описаних вище.

Відповідно до міжнародного операційного бюлетеня від 03 жовтня 2016 року №10 з 21 квітня 2017 року платіжна система MasterCard не проводить повернення грошових коштів за операціями, пов`язаними із інвестиціями, валютними операціями та операціями, пов`язаних з переказом грошових коштів на брокерські рахунки.

Банки-емітенти позбавлені можливості проводити оспорювання транзакціями за вищезазначеними операціями.

Банк позбавлений можливості ініціювати проведення арбітражного процесу за проведеними транзакціями переказу грошових коштів на брокерські рахунки.

Позиція MasterСard щодо брокерських операцій є такою, що послуга була надана, якщо кошти клієнта були успішно зараховані на його торговий рахунок.

Викладене свідчить, що процедура Chargeback не могла застосовуватись до оспорюваних Позивачем операцій з огляду на встановлені самою платіжною системою MasterCard обмеження щодо неможливості повернення грошових коштів за операціями, пов`язаними із інвестиційною діяльністю, переказом коштів на брокерські рахунки.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 04 червня 2018 року (справа №757/31618/14), відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил вищевказаної статті, оскільки її першою частиною визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

За змістом статті 1166 ЦК України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Виходячи зі змісту терміну «збитки», що визначений в ст. 22 ЦК України, відсутні підстави вважати, що 19300 доларів США є збитками Позивача, оскільки ці кошти не є втратами, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, та не є реальними збитками (витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права).

Матеріали справи не містять доказів наявності усіх чотирьох умов складу цивільного правопорушення, а тому відсутні підстави для задоволення вимоги про стягнення збитків у сумі 19300 доларів США.

Обґрунтування щодо пропуску позивачем строку подання заяви щодо незгоди з транзакціями (операціями), відсутності у Банку як банку-емітенту обов`язку щодо застосування процедури Chargeback, а також щодо неможливості застосування процедури Chargeback саме до операцій позивача з огляду на встановлені міжнародною платіжною системою MasterCard обмеження щодо неможливості повернення грошових коштів за операціями, пов`язаними із інвестиційною діяльністю, переказом коштів на брокерські рахунки, свідчать, що оскаржуване рішення не ґрунтується на нормах чинного законодавства, та підлягає скасуванню.

Положення щодо строків оскарження спірних операцій та проведення розслідування Банком по них чітко містяться в Договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), що укладений шляхом підписання ОСОБА_1 16 жовтня 2015 року Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та в Правилах здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «Ощадбанк».

Перелік послуг, що Банк зобов`язаний надавати Позивачу, передбачений вказаними Договором та Правилами і «Chargeback» (поворотний платіж) - не є послугою, що надається АТ «Ощадбанк» Клієнту (в даному випадку Позивачу) згідно такого Договору.

Відповідно до п. 9.3.6 Договору (Правил), Банк зобов`язується провести розслідування у випадку отримання письмової претензії від Клієнта щодо спірних транзакцій/операцій, поданої не пізніше 120 календарного дня з дня здійснення операції.

Отже, обов`язок Банку щодо проведення розслідування по спірним операціям чітко обмежений часовими рамками - подання претензії клієнтом протягом 120 днів з дня здійснення операції.

З урахуванням того факту, що операції були здійснені 24 жовтня 2017 року та 27 жовтня 2017 року, а заява щодо спірних операцій подана Позивачем 18 квітня 2018 року, зазначений вище строк на оскарження вказаних операцій є пропущеним, а обов`язок Банку щодо проведення розслідування по спірним операціям - відсутній.

Незважаючи на пропуск позивачем строку оскарження операцій, відповідач звернувся із запитом щодо підтвердження проведення зазначених операцій, на що від банку - еквайра була отримана відповідь, що порушень правил та процедур при проведені цих операцій не було, тобто їх подальше оскарження є неможливим, про що в свою чергу 09 серпня 2018 року та 07 вересня 2018 року було повідомлено Позивача.

На все вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим, рішення районного суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач в силу ЗУ «Про захист прав споживачів» був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом, та йому судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог, то понесений АТ «Державний ощадний банк України» судовий збір у розмірі 7418 грн 15 коп, сплачений при поданні апеляційної скарги, підлягає компенсації за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів шляхом стягнення збитків.

Компенсувати Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» за рахунок державного бюджету судовий збір у розмірі 7418,15 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 19 червня 2024 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана