РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"23" травня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира з позовною заявою до ОСОБА_1 , за змістом якої просить стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 102876,52 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Позов обґрунтовувався тим, що 22.07.2022 Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №, за яким відповідачу банк видав кредитні кошти у розмірі 86597,80 грн.

ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконує та має заборгованість, що станом на 03.09.2023 становить 102876,52 грн, з яких: 86597,80 грн - заборгованість за кредитом; 9,61 грн - заборгованість за процентами, 16269,11 грн заборгованість за комісією.

Вказана заборгованість відповідачем не погашена, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 26 грудня 2023 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача згідно прохальної частини позовної заяви просить розгляд справи проводити за відсутності представника банку, проти ухвалення судом заочного рішення в справі не заперечує (а.с. 2).

Відповідач відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження від 26.12.2023 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с. 26,27,33,34).

Крім того, відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке оприлюднено 11.03.2024 року (а.с.30,31).

У судове засідання 05.03.2024 та 23.05.2024 відповідач не з`явився.

Таким чином відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, які на них ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 22.07.2022 ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ "Перший український міжнародний банк", та підписавши відповідну заяву приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб №, отримав кредит у розмірі 86597,80 грн на загальні споживчі цілі, строком на 36 місяців, зі сплатою 0,01 % річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4 % (а.с.2 зворот-3).

Крім того, ОСОБА_1 22.07.2022 було підписано паспорт споживчого кредиту, де також зазначено про те, що сума кредиту становить 86597,80 грн для споживчих цілей, строком на 36 місяців, зі сплатою 0,01 % річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4 % (а.с.4).

На підтвердження вказаних обставин, позивачем також було надано платіжну інструкцію від 22.07.2022, відповідно до якої АТ "Перший український міжнародний банк" перерахувало ОСОБА_1 86597,80 грн. Також в графі "призначення платежу" вказано наступне: надання кредитних коштів за договором № від 22.07.2022 за позикою ОСОБА_1 (а.с.18).

Також АТ "Перший український міжнародний банк" було надано виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 22.07.2022 по 03.09.2023, а також розрахунок заборгованості, відповідно до якого вказано, що розмір заборгованості за наданим ОСОБА_1 кредитним договором становить 102876,52 грн; з яких: 86597,80 грн заборгованість за кредитом, 9,61 грн заборгованість за процентами, 16269,11 грн заборгованість за комісією (а.с.15,16,18 зворот).

04.09.2023 АТ "Перший український міжнародний банк" спрямувало на адресу ОСОБА_1 вимогу за вих. №76 з проханням добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором № від 22.07.2022, у розмірі 102876,52 грн, що доводиться копією письмової вимоги (повідомлення) та списком згрупованих поштових відправлень №20230908 ПУМБ_296_1 (а.с.12 зворот 13, 13 зворот -14).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Положеннями статті 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( стаття 626 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору ( частина перша статті 634 ЦК Україна).

Договір відповідно до статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання згідно статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За положеннями частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У частині другій статті 627 ЦК України закріплено, що у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Положеннями частини четвертої статті 16 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина перша, друга статті 77 ЦПК України).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що АТ "Перший український міжнародний банк" просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 22.07.2022 у розмірі 102876,52 грн, з яких: 86597,80 грн - заборгованість за кредитом; 9,61 грн - заборгованість за процентами, 16269,11 грн заборгованість за комісією.

За умовами договору № від 22.07.2022 вбачається, що відповідач ознайомлений та цілком згодний з договором комплексного банківського обслуговування та тарифами Банку, всі умови договору комплексного банківського обслуговування ОСОБА_1 зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

В копії паспорту споживчого кредиту від 22.07.2022 року, з підписом ОСОБА_1 наявна інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зокрема основні умови кредитування, орієнтовної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту.

З копії платіжної інструкції №TR.56282688.64072.6883 від 22.07.2022, вбачається, що АТ "Перший український міжнародний банк" перерахувало на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 86597,80 грн, із зазначенням призначення платежу: за надання кредитних коштів за договором № від 22.07.2022.

Відповідно до наданої банком виписки за договором банк 22.07.2022 зарахував на картковий рахунок відповідача 86597,80 гривень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживав, що є підставою для задоволення позовної вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по кредитному договору у розмірі 86607,41 грн, що становить: 86597,80 грн заборгованість за кредитом, 9,61 грн заборгованість за відсотками.

В частині вимог щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості суд враховує наступне.

Законом України "Про споживче кредитування" передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

У відповідності до частини першої статті 11 вказаного Закону після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Умови договору, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 (справа № 496/3134/19) відступила від висновків, викладених у постановах ВС від 01.04.2020 року в справі №583/3343/19 та від 15.03.2021 в справі № 361/392/20, вказавши, що боржник за договором споживчого кредитування може один раз на місяць безоплатно отримувати від банку інформацію про стан кредитної заборгованості. Тому банк не має права передбачати в умовах договору щомісячну плату за такі послуги.

Велика Палата Верховного Суду констатувала, що Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць.

Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 статті 11, ч. 5 статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Врахувавши, що в оспореному договорі встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду вказала, що пункти договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Пунктом 5 заяви № на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 22.07.2022 встановлено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 1,4 %, без уточнення які послуги банку включаються в комісію та із якою періодичністю ці послуги отримуються.

У кредитному договорі наявне посилання, відповідно до якого щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості визначається у ДКБО.

Проте, як зазначено вище Закон України "Про споживче кредитування" визначає, що боржник за договором споживчого кредитування може один раз на місяць безоплатно отримувати від банку інформацію про стан кредитної заборгованості. Пункти договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Тобто банк не має права передбачати в умовах договору щомісячну плату за такі послуги.

Отже, оскільки відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пункту 5 кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ "Перший український міжнародний банк", щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту щомісячно в розмірі 1,4 % суперечать ч.ч. 1, 2 статті 11, ч. 5 статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Таким чином, суд дійшов висновку про нікчемність пункту 5 заяви № на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Тому, позовні вимоги АТ " Перший український міжнародний банк " про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 16269,11 грн є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2259,54 грн.

Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" заборгованість за кредитним договором № від 22.07.2022 у розмірі 86607 (вісімдесят шість тисяч шістсот сім) грн 41 коп, що становить: 86597,80 грн заборгованість за кредитом, 9,61 грн заборгованість за відсотками.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" витрати зі сплати судового збору у розмірі 2259,54 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" , місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, 4, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 28.05.2024.