ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2024 року м. Дніпро
колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді Демченко Е.Л.
суддів Барильської А.П., Макарова М.О.
розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» про стягнення страхового відшкодування, -
в с т а н о в и л а:
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК«Вусо» залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2024 року та додаткове рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року залишено без змін.
29 квітня 2024 року, за допомогою системи Електронний суд, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з заявою про винесення додаткового рішення по зазначеній справі. В заяві вказував, що під час розгляду апеляційної скарги ним були понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн., про понесення яких він вказував у відзиві на апеляційну скаргу, які просив стягнути на його користь з відповідача.
У відповідності до вимог п.15,9 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України якщо на момент надходження заяви про внесення виправлень, ухвалення додаткового рішення, роз`яснення судового рішення справа у відповідному суді відсутня, суд витребовує справу із суду нижчої інстанції протягом п`яти днів з дня надходження відповідної заяви, а суд нижчої інстанції направляє справу до суду, який її витребував, не пізніше наступного дня з дня надходження відповідної вимоги суду. У такому випадку подана заява розглядається протягом десяти днів з дня надходження справи до суду, який має її розглядати.
Справа була витребувана з суду першої інстанції 30 квітня 2024 року та надійшла до Дніпровського апеляційного суду 19 червня 2024 року.
Згідно із ч.3 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши та обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає їх такими, що підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Аналогічне роз`яснення міститься й в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, згідно з яким додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст.220 ЦПК України воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішували вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч.3 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Під час прийняття 22 квітня 2024 року постанови Дніпровським апеляційним судом не були стягнуті витрати на правову допомогу. Відповідні докази понесення витрат на правову допомогу були долучені до заяви про ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і при апеляційному та касаційному переглядах учасники процесу несуть певні витрати.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Апеляційне провадження має певні етапи, які вимагають як дій суду, так і дій інших учасників справи.
А саме: суд апеляційної інстанції перевіряє відповідність апеляційної скарги щодо форми і змісту вимогам статті 356 ЦПК України, дотримання строку, встановленого статтею 354 ЦПК України, повноважень особи, яка подала таку скаргу, сплату судових витрат та постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
З цією процесуальною дією суду пов`язано право учасників справи подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого апеляційним судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження (частина перша статті 360 ЦПК України).
У частинах другій, четвертій статті 360 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту відзиву та вказано на необхідність надання доказів надсилання його копій та документів, доданих до нього, іншим учасникам справи.
Тобто надання відзиву на апеляційну скаргу є реалізацією принципу змагальності сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 та стаття 12 ЦПК України).
Подача апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження вимагає від інших учасників справи вчинення дій на захист своїх інтересів та спонукає до здійснення певних дій, які б не були реалізовані за відсутності апеляційної скарги.
У постановах від 19 лютого 2022 року №755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача ОСОБА_1 у даній справі представляє адвокат Пихтін К.В., який діє на підставі ордеру та договору про надання правничої допомоги від 08 листопада 2022 року.
05 квітня 2024 року позивачем надано відзив на апеляційну скаргу. У відзиві, крім іншого, вказано про те, що планується понесення судових витрат у розмірі 6 000 грн.
До заяви про ухвалення додаткового рішення було додано специфікацію №2 до договору про надання правничої допомоги від 08 листопада 2022 року, акт надання послуг №89 від 23 квітня 2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №01 від 01 квітня 2024 року на суму 6 000 грн.
Із акту надання послуг №89 від 23 квітня 2024 року вбачається, що адвокатом виконано наступні роботи та надано наступні послуги: ознайомлення із апеляційною скаргою ПрАТ «СК«Вусо» на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2024 року та додаткове рішення від 13 лютого 2024 року, адвокатом витрачено 2 години, вартість 1 години визначена 1 000 грн, усього 2 000 грн., та підготовлено й подано відзив на апеляційну скаргу ПрАТ «СК«Вусо» на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2024 року та додаткове рішення від 13 лютого 2024 року, адвокатом витрачено 4 години, вартість 4 000 грн., усього 6 000 грн.
Велика Палата Верховного суду у постанові від 22 травня 2024 року у справі №754/8750/19 додаткового наголосила на тому, що витрати на ознайомлення з апеляційною скаргою не можуть бути враховані під час розподілу судових витрат, оскільки фактично охоплюються змістом наданої послуги з підготовки відзиву на апеляційну скаргу.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що 29 квітня 2024 року від відповідача ПрАТ «СК«Вусо» надійшла заява про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу або зменшення її до 500 грн.
З врахуванням виконаної адвокатом позивача роботи (ознайомлення з апеляційною скаргою та складання відзиву), принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги,взявши до уваги заяву відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви та стягнення з відповідача на користь позивача 3 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст.141,270 ЦПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Доповнити постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року абзацом наступного змісту:
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 24 червня 2024 року.
Головуючий: Е.Л.Демченко
Судді: А.П.Барильська