КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Чередніченком Денисом Олександровичем, на ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року про закриття провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересовані особи: Міністерство оборони України,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні, та просила встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її брата - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подану заяву обґрунтовувала тим, що померлий ОСОБА_2 є рідним братом заявниці. З травня 2021 року заявниця зі своїм сином та братом ОСОБА_2 почали проживати разом за адресою АДРЕСА_1 . Загиблий піклувався про стан здоров`я заявниці, допомагав по господарству, утримував заявницю матеріально. 06.12.2021 ОСОБА_2 був призваний на службу за контрактом, проходив службу у в/ч НОМЕР_1 , приймав участь у бойових діях. Після призову на військову службу ОСОБА_2 продовжив утримувати заявницю матеріально перераховуючи їй грошові кошти. 01.11.2022 під час виконання військових обов`язків у зоні бойових дій ОСОБА_2 загинув. Заявниця вже тривалий час має проблеми зі здоров`ям, а саме артроз 4 ступеня колінного суглобу, больовий синдром, хворіє протягом 10 років та потребує ендопротезування. Права на пенсію за віком заявниця не має та не мала на момент смерті ОСОБА_2 . Заявниця не мала інших доходів, а основне матеріальне утримання надавалося її братом ОСОБА_2 , а тому вона перебувала на його утриманні.

Встановлення факту її перебування на утриманні брата необхідні заявниці для звернення для отримання виплати одноразової грошової допомоги, що передбачена постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з смертю військовослужбовця, на утриманні якого перебувала заявниця (а.с. 1-9).

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 27.03.2024 закрито провадження у справі. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 122-125).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказує, що фактично суд першої інстанції сформував висновки по суті справи в порушення основних положень цивільного судочинства, викладених зокрема, у статтях 2, 10, 13 ЦПК України, т.я. підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що має значення для апелянта, можливе лише після повноцінного дослідження усіх обставин справи та перевірки їх доказами із застосуванням відповідних норм права.

Окрім того, нормами цивільно-процесуального права України передбачено підсудність справ про встановлення факту перебування на утриманні судам цивільної юрисдикції, а наслідком розгляду справ є підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для заявників. Однак, приймаючи оскаржувану ухвалу та зазначаючи, що дане питання не може бути розглянуто за правилами цивільного судочинства, суд першої інстанції не дотримався положень ст. 256 ЦПК України та не роз`яснив заявнику до юрисдикції якого суду віднесено розгляд даної категорії справ (а.с. 130-133).

10.05.2024 Міністерством оборони України було подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що висновки суду першої інстанції про те, що встановлення факту перебування заявниці на утриманні свого рідного брата ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проходження військової служби у зоні бойових дій, не має значення для охорони прав, свобод та інтересів заявниці або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, тобто від встановлення цього факту не залежить виникнення, зміна або припинення її особистих чи майнових прав, є законним та обґрунтованим, тому вказаний факт не підлягає встановленню в порядку цивільного судочинства.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - Чередніченко Д.О. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник Міністерства оборони України - Кучма А.Г. заперечувала проти поданої апеляційної скарги та просила її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що виходячи зі змісту заявлених вимог та мети встановлення відповідного юридичного факту, дана справа не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, з 26.08.1989 по теперішній час ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою у паспорті.

23.10.1986 ОСОБА_1 , будучи одруженою із ОСОБА_4 , народила сина - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

14.07.1989 заявниця розвелась із своїм чоловіком, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у заявниці народилась друга дитина - ОСОБА_6 .

Разом з тим, заявниця не була одружена із батьком другого сина, як вбачається із довідки № 127 від 09.09.2008 батьком ОСОБА_6 вказаний батько -- ОСОБА_7 , відомості про якого записані за вказівкою заявниці відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що також підтверджується з реєстру ДРАЦС № 2 від 09.01.2020 та довідки № 1 від 17.12.2022 з Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2022/001430323 від 23.11.2022 вбачається, що син заявниці - ОСОБА_6 проживав із нею із 09.09.2008 за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 , старший син, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Зі слів ОСОБА_1 , з травня 2021 року вона разом із своїм сином ОСОБА_6 та рідним братом ОСОБА_2 , який повернувся з АР Крим до м. Яготин, почали проживати разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із довідки про реєстрацію місця проживання № 1453 від 24.06.2021 ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до акту обстеження депутатом Яготинської міської ради Вороною І.А. від 13.07.2023, ОСОБА_2 за роки свого життя і до дня своєї смерті не проживав за вказано адресою, а власницею даної нерухомості (квартири) була його покійна теща ОСОБА_8 .

Згідно актів обстеження депутатом Яготинської міської ради восьмого скликання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 проживав ОСОБА_2 із ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_6 з травня 2021 року до дня своєї смерті 01.11 .2022.

06.12.2021 ОСОБА_10 був призваний на службу за контрактом другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_4 до в/ч НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 проходив службу у в/ч НОМЕР_1 , та приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 24.06.2022, що підтверджується довідкою від 12.09.2022 № 330.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст. 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Водночас у ч. 6 ст. 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту перебування фізичної особи на утриманні, є суд цивільної юрисдикції на підставі ст. 19 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 року cправа № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) зроблено наступний висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Враховуючи те, що чинне законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження факту перебування на утриманні, окрім як у судовому порядку, його встановлення не пов`язується з вирішенням спору, а є необхідним для подальшого подання заявником документа, що засвідчував би перебування її на утриманні загиблого брата, і встановлення вищевказаного факту в порядку окремого провадження не суперечить нормам процесуального права, тому дана справа має розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції належної оцінки зазначеним вище доказам не надав, у зв`язку з чим неповно встановив обставини, які мають значення для справи, з яких достовірно вбачається, що заявнику необхідно встановити факт перебування на утриманні її брата для подальшого отримання грошового відшкодування, тому висновок суду першої інстанції про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства є помилковими, і як наслідок, безпідставно закрив провадження у справі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 268, 315, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Чередніченком Денисом Олександровичем, задовольнити.

Ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст складено 13 червня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді