УХВАЛА

13 червня 2024 року

м. Київ

справа № 369/8410/20

провадження № 61-8409ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Питель Микола Степанович, на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Свириденко Анатолій Михайлович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, про визнання правочинів недійсними, витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування записів про реєстрацію нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , треті особи,

які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Свириденко А. М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко О. А., про визнання правочинів недійсними, витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування записів про реєстрацію нерухомого майна.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Витребувано від ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 належний їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 22 листопада 2017 року за реєстровим № 292 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Витребувано від ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь

ОСОБА_2 належну їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 22 листопада 2017 року за реєстровим № 293 земельну ділянку, загальною площею 0.0223 га, кадастровий номер :03:007:5447, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 березня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишено без задоволення. РішенняКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2022 року залишено без змін.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. РішенняКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2022 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 24 квітня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 березня 2023 року залишено без змін. Касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 17 січня

2024 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2022 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2022 рокуу цій цивільній справі.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що апеляційна скарга подана з пропуском присічного річного строку на апеляційне оскарження, передбаченого частиною другою статті 358 Цивільного процесуального кодексу України. Виключень для застосування зазначених приписів процесуального закону судом апеляційної інстанції не встановлено, з огляду на те, що ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про існування цього судового провадження, оскільки в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про отримання ним особисто 06 серпня 2020 року засобами поштового зв`язку ухвали суду першої інстанції від 10 липня 2020 року про відкриття провадження у справі разом з матеріалами позовної заяви ОСОБА_2 , а також у відзиві на позовну заяву, поданому

14 серпня 2020 року за допомогою засобів поштового зв`язку, ОСОБА_1 просив розгляд справи проводити без його участі за наявними у матеріалах справи документами. Виключні випадки, передбачені пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України для поновлення строку на апеляційне оскарження, відповідачем належним чином не обґрунтовані.

08 червня 2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Питель М. С., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права. Заявник вказує, що апеляційний суд належним чином не оцінив причини пропуску строку на звернення з апеляційною скаргою.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Право на апеляційний перегляд справи, яке гарантовано Конституцією України, реалізується у порядку, передбаченому процесуальним законом.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аналіз зазначеної правової норми дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, зокрема щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року).

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня

2010 року).

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша статті 126 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції у цій справі, зокрема, встановив, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2022 року ухвалено судом першої інстанції у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, а його повний текст виготовлено 28 січня 2022 року. Відповідно до відомостей, наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскаржуване судове рішення було надіслано судом до реєстру 01 лютого 2022 року та оприлюднене в ньому 02 лютого 2022 року. Апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2022 року була подана засобами поштового зв`язку до суду апеляційної інстанції тільки 07 березня 2023 року, тобто більше ніж через один рік після ухвалення цього судового рішення та складання його повного тексту.

ОСОБА_1 був обізнаний про існування судового провадження, оскільки у матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про отримання ним особисто 06 серпня 2020 року засобами поштового зв`язку ухвали суду першої інстанції від 10 липня 2020 року про відкриття провадження у справі разом з матеріалами позовної заяви ОСОБА_2 , а у відзиві на позовну заяву, поданому 14 серпня 2020 року за допомогою засобів поштового зв`язку, ОСОБА_1 просив розгляд справи проводити без його участі за наявними у матеріалах справи документами. Виключних випадків, передбачених пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України для поновлення строку на апеляційне оскарження, відповідачем не доведено.

Суд апеляційної інстанції надав оцінку на предмет поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та дійшов висновку, що вони не свідчать про наявність обставин, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема статті 358 ЦПК України, не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Питель М. С., на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року (яка не відноситься до переліку ухвал, якими закінчено розгляд справи) є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Питель Микола Степанович, на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Свириденко Анатолій Михайлович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, про визнання правочинів недійсними, витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування записів про реєстрацію нерухомого майна - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара