Провадження 2 /522/107/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

24 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Звонецької І.М.,

розглянувши позовну заяву в порядку загального позовного провадження ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів

В С Т А Н О В И В:

25.09.2023 року до суду надійшла позовна заява про стягнення пені за несплату аліментів.

В обґрунтування позову позивач вказує, що 14 лютого 2004 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що свідчить запис №27 у реєстраційній книзі Приморського районного управління юстиції м. Одеси. У подружжя народилася дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб було розірвано 10 березня 2015 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси.

Після розлучення дочка залишилася проживати з матір`ю, яка є інвалідом дитинства II групи та непрацездатною. 18 жовтня 2016 року Апеляційний суд Одеської області частково задовольнив позов ОСОБА_3 та стягнув з ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки у розмірі 5 000 грн. щомісяця до її повноліття. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 6 липня 2021 року, яке залишилося без змін постановою Одеського апеляційного суду від 9 серпня 2022 року, було збільшено розмір аліментів до 20 000 грн. щомісяця, починаючи з 15 липня 2020 року.

Оскільки ОСОБА_4 не виконав рішення суду добровільно, було ініційовано виконавче провадження №70317500 приватним виконавцем для стягнення аліментів. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на день повноліття дочки, заборгованість ОСОБА_4 складає 266 612,90 грн., з урахуванням раніше сплачених сум.

Ухвалою суду від 27.09.2023 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в загальному позовному порядку.

25.10.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідно до вказаного відзиву відповідач вказує, що заява ОСОБА_1 про заборгованість ОСОБА_2 у розмірі 266 612,90 грн. за аліменти (ВП №70317500) є необґрунтованою. ОСОБА_2 , який проживає за кордоном з 3 травня 2022 року, не має доходу та не може сплачувати аліменти, тому в його діях відсутня вина. Незважаючи на відсутність доходу, ОСОБА_2 перераховував кошти ОСОБА_1 та їхній доньці, які не були враховані при визначенні заборгованості. Розрахунок заборгованості від 25.01.2023 може містити застарілі дані.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3, аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, тобто з 09.08.2022, коли Одеський апеляційний суд залишив без змін рішення від 06.07.2021. Таким чином, заборгованість не може нараховуватися за період до цієї дати.

07.11.2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

27.11.2023 року від відповідача до суду надійшли заперечення.

Ухвалою суду від 29.11.2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання призначене на 24 травня 2024 року з`явилась представник відповідача ОСОБА_6 .

Представник позивача про дату та час судового засідання сповіщенний належним чином.

Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.

Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Під час судового засідання судом вирішено відмовити в зупиненні провадженні, так як стороною необґрунтовано підстави пов`язаності вказаних в клопотанні справ.

Представник відповідача ОСОБА_6 вказала, що відповідач ОСОБА_2 сплачував кошти (аліменти) на рахунок особисто доньці, яка на той час вже була повнолітньою, але виконавець не зарахував ці кошти як аліменти

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так судом встановлено, що Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини задоволено.

Постановою Апеляційного суду від 09 серпня 2022 року рішення Приморського районного суду м. Одеси залишено без змін.

27 жовтня 2022 року видано виконавчий лист по справі № 522/11360/20 відповідно до якого вказано, що суд вирішив :

Збільшити розмір аліментів стягнуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. за рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року у справі № 522/4239/15-ц та стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн., починаючи з 15 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У жовтні 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про виправлення описки в рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року. В обґрунтування якої зазначила, що у резолютивній частину рішення суду, судом допущено описку, а саме: «Збільшити розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн за рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року у справі № 522/4239/15-ц та стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн, починаючи з 15 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 », замість вірного: «Збільшити розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн за рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року у справі № 522/4239/15-ц та стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

На підставі даного виконавчого листа відкрите виконавче провадження № 70856511.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 08 листопада 2022 року постановлено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про виправлення описки в рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року - задовольнити.

Згідно ухвали суду від 08.11.2022 року вирішено виправити описку в резолютивній частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року наступним чином:

«Збільшити розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн за рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року у справі № 522/4239/15-ц та стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .».

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що при виготовлені рішення суду була допущена описка, і, що вказана описка не зачіпає судове рішення по суті, однак має істотний характер, тому суд першої інстанції визнав за можливе виправити допущену описку.

Постановою Одеського апеляційного суду м. Одеси від 09.01.2023 року вирішено Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Доніна Людмила Анатоліївна задовольнити.

Апеляційним судом ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 08 листопада 2022 року вирішено скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_8 представника відповідача ОСОБА_2 про виправлення описки в рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини - відмовити.

20.02.2023 року відповідачу відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.07.2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09.08.2022 року.

Ухвалою суду від 11.04.2023 року відмовлено у задоволені скарги представника позивач а на дії та бездіяльність приватного виконавця, про визнання неправовірною та скасування розрахунку заборгованості із сплати аліментів та скасування постанов приватного виконавця.

Ухвалою суду від 04.05.2023 року відмовлено у задоволенні заяви про роз`яснення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року .

Ухвалою суду від 17.07.2023 року Заяву позивачки про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 09 серпня 2022 року - залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 06.11.2023 року Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 травня 2023 року.

Ухвалою суду від 01.02.2024 року Відкрито касаційне провадження та витребувано з Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу № 522/11360/20 за заявою про роз`яснення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 визначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України).

У СК України не передбачено випадків, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч. 1 ст. 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 зазначив, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Заперечуючи проти позову відповідачем у судовому засіданні було надано пояснення, що відповідач після набрання законної сили рішення по справі № 522/11360/20 за наслідком ухвалення апеляційним судом постанови від 09.08.2022 року почав сплачувати аліменти.

Суд звертає увагу, що в період з вересня 2022 року відповідачем згідно наданих платіжних документів перераховано 114000,00 грн.

Суд враховує пояснення представника відповідача, що після досягнення донькою повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 останній перерахував вказані кошти на рахунок доньки з зазначенням, або номера справи, або виконавчого провадження, або безпосередньо вказував, що ці гроші є аліментами.

Дане твердження та надані платіжні квитанції не були спростовані позивачем.

Листом від 14.03.2024 року приватним виконавцем надана інформація, що залишок по аліментах по виконавчому провадженні № 70856511 складає станом на 13.03.2024 року 250158,36 грн.

Наведене у сукупності свідчить про відсутність вини зі сторони відповідача як в період до 09.08.2022 року так і до часу розгляду справи по суті, а тому суд вбачає, що стягнення неустойки (пені) з відповідача є необґрунтованим та несправедливим заходом впливу на відповідача, який добросовісно виконував права сторони по справі та застосував свої процесуальні права.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 03.06.2024 року.

Суддя А.В. Науменко

24.05.24