Провадження № 6/521/399/24
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2024 року

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Гуревського В.К.

за секретаря - Федорова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М., за участі заінтересованих осіб: боржника ОСОБА_1 , стягувача ТОВ «Цикл Фінанс», Хаджибейської районної адміністрації ОМР про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, -

в с т а н о в и в :

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. звернувся до суду з поданням, за яким просить суд надати можливість на стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ), а саме: квартиру загальною площею 56,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстровано неповнолітні діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування подання посилається на такі обставини.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. (далі - приватний виконавець) перебуває виконавчий лист № 521/14828/14-ц, виданий 20.03.2023 Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен банк Аваль» (м. Одеса, вул. Садова, 10, МФО 328351, , р/р № НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором № 014/0076/74/73131 від 13.04.2007 в розмірі 2334948,53 грн. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен банк Аваль» (м. Одеса, вул. Садова, 10, МФО 328351, р/р № НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

25.04.2024 приватним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 74859994 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа, яка була надіслана сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією за вих. № 13091.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконаним рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З метою реального виконання вимог виконавчого документу в межах суми боргу винесено постанову про накладення арешту на майно боржника від 25.04.2024, про що відомості внесено до відповідних реєстрів.

Боржником до теперішнього часу рішення суду не виконано, ОСОБА_1 жодного разу не намагався сплатити заборгованість за кредитом або вчинити інші дії, спрямовані на добровільне (самостійне) виконання виконавчого документа, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Разом з цим, в квартирі за вищевказаною адресою, зареєстровані неповнолітні діти - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується відповіддю Департаменту надання адміністративних послуг ОМР від 26.04.2024 № 147елВ/01-24.

Згідно пункту 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мас дитина, надається виключно при особистому звернені батьків дітей, опікунів або піклувальників.

Відповідно до підпункту 4 абзацу 3 пункту 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2831/5 (далі - Порядок), заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Отже, реалізація нерухомого майна, право користування яким мають неповнолітні діти, здійснюється в тому числі на підставі судового рішення.

Дане питання розглядалося комісією з питань захисту прав дитини Хаджибейською районної адміністрації ОМР та комісія надала висновок, відповідно до якого не вбачає підстав для надання дозволу на реалізацію арештованого нерухомого майна, а саме: квартира загальною площею 56,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, наразі, відсутнє належне правове регулювання, яке дозволяє виконавцю здійснити примусове звернення стягнення на майно, яким користується неповнолітня особа, через отримання дозволу органу опіки і піклування.

Разом з тим, як зазначалось Порядком реалізації арештованого майна визначено, що підставою для примусової реалізації майна боржника, право користування яким мають діти, окрім дозволу органу опіки і піклування є також відповідне рішення суду.

Приватний виконавець вважає за необхідне звернутись до суду із заявою про встановлення порядку та способу виконання судового рішення у вигляді звернення стягнення на нерухоме майно боржника, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, згідно підпункту 2.1.4. пункту 2.1. статті 2 Іпотечного договору від 19.04.2008 року, Іпотекодавець зобов`язаний без письмової згоди Іпотеко держателя, що оформляється додатковою угодою до цього договору, не відчужувати Предмет іпотеки, а також не передавати його в спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування.

Закон України «Про виконавче провадження» в розділі VII визначає загальний порядок звернення стягнення на майно боржника, в тому числі і на нерухоме майно. Зокрема, приписами статей 50, 51 цього Закону визначений порядок звернення стягнення на нерухоме майно, в тому числі яке є предметом застави (іпотеки). Частиною 7 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Відповідно, звернення стягнення на нерухоме майно боржника, як предмета іпотеки в порядку примусового виконання чітко визначено статтями 41 - 49 Закону України «Про іпотеку».

При цьому ані Законом України «Про виконавче провадження», ані Законом України «Про іпотеку» не передбачено обов`язку виконавця на отримання дозволу органу опіки та піклування на здійснення відчуження нерухомого майна боржника, право власності на яке або право користування яким мають діти, та реалізація такого майна не ставиться в залежність від отримання/неотримання такого дозволу.

Це обумовлено тим, що звернення стягнення на нерухоме майно боржника здійснюється в примусовому порядку як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто майно, на яке звертається стягнення у виконавчому провадженні реалізується без волевиявлення власника майна (боржника), або осіб, які мають право на користування цим майном, в тому числі і дітей. Таке правило застосовується як до звернення стягнення (реалізації) нерухомого майна, у порядку статей 50, 51 Закону України «Про виконавче провадження», так і щодо реалізації майна, яке вилучається у боржника внаслідок конфіскації, в порядку, передбаченому статтею 62 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, стаття 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначає, що згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-111 «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. У зв`язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки.

06 вересня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 331/3496/16-ц, провадження № 61- 18760св18 (СДРСРУ № 76812049) досліджував питання позовних вимог батьків неповнолітньої дитини про визнання іпотеки недійсною з підстав порушення майнових прав останньої.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2940цс15 зроблено висновок, що правочин, що вчинений стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду України: від 16 вересня 2015 року № 6-392цс15, від 30 вересня 2015 року № 6-384цс15, від 16 грудня 2015 року № 6-214цс15, від 20 січня 2016 року № 6-1560цс15, в яких були встановлені подібні правовідносини та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів судової палат Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 681/1855/15-1 провадження № 61-13987св18, від 11 квітня 2018 року у справі № 509/4210/16-ц, провадження № 61-12803св 18 та ін.

Також, в постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі 6-930цс16 зроблено висновок, що при вирішенні справ за позовом в інтересах дітей про визнання недійсними договорів іпотеки необхідно в кожному конкретному випадку: 1) перевіряти в дитини наявність права користування житловим приміщенням на момент укладення оспорюваного договору, а також місце її фактичного постійного проживання, 2) враховувати добросовісність поведінки іпотекодавців щодо надання документів про права дітей на житло, яке с предметом іпотеки, при укладенні оспорюваного договору; 3) з`ясовувати, чи існує фактичне порушення законних прав дитини внаслідок укладення договору іпотеки.

Аналогічний висновок міститься у Постанові Верховного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 756/3020/16-ц, провадження № 61 -23392св 18.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2024 року прийнято до провадження подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерія Миколайовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 . Призначено судове засідання на 19 червня 2024 року об 11 годині 15 хвилин. Витребувано від Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради актуальні відомості про зареєстрованих осіб у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , з обов`язковим зазначенням дати проведення реєстрації місця проживання.

Сторони у судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового засідання сповіщалися у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали заяви, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви має бути відмовлено з таких підстав.

05 квітня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» з заявою про надання кредиту в сумі 107060 доларів США строком на 240 місяців під 13,25% на покупку житла. При цьому, також заповнив заяву-анкету позичальника від 05 квітня 2007 року, в якій зазначено сума кредиту, яка надається в розмірі 107060 доларів США, строк кредитування 240 місяців, під 13,25 %.

13 квітня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а в подальшому АТ «Райффайзен Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/0076/74/73131, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 106151 доларів США з кінцевим терміном повернення не пізніше 13 квітня 2027 року на умовах, визначених договором. У свою чергу, ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,25 % річних. ОСОБА_1 отримав кошти в сумі 106151 доларів США.

13 квітня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 укладено Договір іпотеки. Предметом договору іпотеки є квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

13 квітня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_4 укладено договір поруки в забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 014/0076/74/73131.

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_4 , про визнання кредитного договору недійсним, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою.

23 липня 2021 року Малиновським районним сумом м. Одеси ухвалено рішення, яким позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (м. Одеса, вул. Садова, 10, МФО 328351, , р/р № НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором № 014/0076/74/73131 від 13 квітня 2007 в розмірі 2334948 (два мільйони триста тридцять чотири тисячі дев`ятсот сорок вісім) грн. 53 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_4 , про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою - задоволено.

Визнано поруку, укладену згідно договору поруки № 014/0076/74/73131-1 від 13.04.2007 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 , припиненою.

Постановою Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року апеляційна скарга акціонерного товариства «Райффайзен Банк» задоволена частково.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 23 липня 2021 року в частині позовних вимог акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без змін.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2021 року в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до акціонерного товариства «Райффайзен Банк», третя особа ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до акціонерного товариства «Райффайзен Банк», третя особа ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою відмовлено.

28 квітня 2023 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Акціонерним товариством «Оксі Банк» укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-60, на підставі якого АТ «Оксі Банк» набуло право вимоги за Кредитним договором № 014/0076/74/73131 від 13 квітня 2007 року, який було укладено між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

28 квітня 2023 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-60-1, на підставі якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги за Кредитним договором № 014/0076/74/73131 від 13 квітня 2007 року, який було укладено між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2023 року замінено стягувача за виконавчими листами, виданими на примусове виконання рішення № 521/14828/14-ц від 23 липня 2021 року Малиновським районним судом міста Одеси, з АТ «Райффайзен Банк» на ТОВ «Цикл Фінанс» у зв`язку з переходом до ТОВ «Цикл Фінанс» прав Кредитора по Кредитному договору № 014/0076/74/73131 від 13 квітня 2007 року.

На виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2024 року по справі № 521/14828/14-ц Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради повідомив, що за обліковими даними Департаменту, станом на 17 червня 2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 , значяться зареєстрованими такі особи:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дата реєстрації місця проживання - 04 липня 2007 року;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , дата реєстрації місця проживання - ІНФОРМАЦІЯ_10 ;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дат; реєстрації місця проживання - ІНФОРМАЦІЯ_10 ;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , даті реєстрації місця проживання - ІНФОРМАЦІЯ_12 ;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , дат; реєстрації місця проживання - ІНФОРМАЦІЯ_14 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , дат реєстрації місця проживання - ІНФОРМАЦІЯ_15 .

Таким чином, за адресою предмета іпотеки: АДРЕСА_1 зареєстровано четверо неповнолітніх дітей, які набули право користування житлом свого батька ОСОБА_1 .

За підпунктом 3.3.4. Договору іпотеки від 13.04.2007 року іпотекодавець зобов`язаний без письмової згоди іпотекодержателя не відчужувати предмет іпотеки, а також не передавати його в оренду чи користування.

Згідно ст. 12 ч. 4 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Згідно пункту 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мас дитина, надається виключно при особистому звернені батьків дітей, опікунів або піклувальників.

Відповідно до підпункту 4 абзацу 3 пункту 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2831/5 заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Дане питання розглядалося комісією з питань захисту прав дитини Хаджибейською районною адміністрацією ОМР, комісія надала висновок про відмову у наданні дозволу на реалізацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до п.4.5.7. Розділу IV Інструкції з організації примусового виконання рішень, передбачено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно з частинами першою, третьою статті 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не допускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу). Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Верховний Суд звернув увагу на те, що ані положеннями ЦК України, ані положеннями Закону України «Про іпотеку» не передбачено обмежень прав членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

Положеннями ст. 405 ЦК встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Сервітутне право користування житлом набувають члени сім`ї власника житла за фактом набуття статусу члена його сім`ї (ухвала Верховного суду України від 21.09.2011 у справі № 6-57868св10).

Якщо спірна нерухомість передана в іпотеку ще до реєстрації у ній дитини, а отже, на час укладення іпотечного договору вона не мала права власності чи права користування нею, що у свою чергу унеможливлює порушення її прав на житло, проте дитина набула права користування цим житлом як член сім`ї власника, відповідно до статті 405 ЦК України, статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», та зберігає це право протягом часу перебування квартири в іпотеці.

Відповідний висновок висловлений Верховним Судом в постанові від 27 грудня 2018 року в справі № 638/14123/14-ц.

Верховний Суд у постанові від 08 червня 2021 року у справі № 607/8145/18, посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 06 травня 2019 року у справі № 639/5828/15-ц (провадження № 61-29627св18), від 06 листопада 2019 року у справі № 346/432/16-ц (провадження № 61-29148св18) та від 19 червня 2019 року у справі № 695/2714/15-ц (провадження № 61-29000св18), зазначив, що чинним законодавством не передбачено обмежень при реалізації права власника на розпорядження майном в залежності від того чи мають право на користування ним інші особи, зокрема, малолітні діти, якщо власник не є їх батьком (матір`ю) або ж особою, яка замінює останніх.

Розглянувши справу Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необхідність отримання держаним (приватним) виконавцем дозволу органу опіки і піклування на примусову реалізацію житлової нерухомості, право на користування якою мають діти.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 755/12052/19 (провадження № 14-113цс21) вказано, що на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання Держвиконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в рамках виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу Держвиконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій Держвиконавця та/або органу опіки та піклування. Зазначене стосується також і дій приватних виконавців.

Враховуючи висновок Хаджибейської районної адміністрації ОМР в особі органу опіки та піклування про відмову у наданні дозволу на реалізацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 з огляду на зареєстрованих в ній неповнолітніх дітей, не вбачаючи підстав для непогодження з цим висновком, суд відмовляє в задоволенні подання приватного виконавця.

Згідно ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Керуючись ст. ст. 261, 432 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М., за участі заінтересованих осіб: боржника ОСОБА_1 , стягувача ТОВ «Цикл Фінанс», Хаджибейської районної адміністрації ОМР про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Суддя: В.К.Гуревський

Ухвала суду в повному обсязі складена 24 червня 2024 року.