ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» червня 2024 року

м. Харків

справа № 638/14341/23

провадження № 22ц/818/2039/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

учасники справи:

позивач Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради,

відповідачка ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 березня 2024 року в складі судді Невеніцина Є.В.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно нарахованих грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 13 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до позивача із заявою про призначення державної соціальної допомоги на дитину-інваліда віком до 18 років та надбавки на догляд за дитиноюінвалідом віком від 6 до 18 років.

Рішенням Управління від 06 липня 2016 року ОСОБА_1 призначено допомогу на надбавку з 17 березня 2016 року по 07 жовтня 2020 року.

Розпорядженням Управління від 22 червня 2020 року, 23 вересня 2020 року, 23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 продовжено період виплати допомоги та надбавки з 08 жовтня 2020 року по 31 грудня 2020 року у зв`язку з карантином.

У березні 2021 року під час проведення перевірки правильності призначення ОСОБА_1 допомоги та надбавки виявлено переплату державної соціальної допомоги з інвалідністю з дитинства за період з 08 жовтня 2020 року по 31 грудня 2020 року у зв`язку з тим, що утриманцю ОСОБА_2 встановлено інвалідність до 08 жовтня 2020 року, тобто по дату досягнення 18-річного віку.

Рішенням Управління від 22 березня 2021 року ОСОБА_1 припинено призначення допомоги та надбавки з 08 жовтня 2020 року.

Зазначив. що згідно довідки Обласного центру з нарахування та здійснення соціальних виплат переплата за період з 08 жовтня 2020 року по 31 грудня 2020 року складає 6 539,88 грн.

30 березня 2021 року ОСОБА_1 направлено лист щодо наявності переплати та необхідність повернути вказані суми на рахунок Управління, однак відповідачка до цього часу суми надміру нарахованої грошової допомоги не повернула.

Просив стягнути з ОСОБА_1 надмірно нараховані грошові кошти у вигляді державної соціальної допомоги на дитину-інваліда віком до 18 років та надбавки на догляд за дитиною-інвалідом віком від 6 до 18 років в сумі 6 539,88 грн на користь Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради; стягнути з ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн на користь Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 березня 2024 року позовні вимоги Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи. Не звернув увагу на те, що у телефонній розмові відповідачка повідомила, що дочка знаходиться у Чехії на навчанні та продовжувати інвалідність не збирається. Зазначив, що виплачена відповідачці державна соціальна допомога підлягає стягненню на розрахунковий рахунок позивача у судовому порядку.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради задоволенню не підлягають, оскільки позивач не довів неправомірності отримання нарахованої допомоги відповідачкою.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 є її матір`ю (а.с.19).

Як вбачається з медичного висновку №160 від 17 березня 2016 року наявне захворювання у ОСОБА_2 відповідає розділу XVIII пункту 3 підпункту 3.2 Переліку медичних показань на дітей-інвалідів віком до 16 років, яке затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08 листопада 2001 року №454/471/516, висновок дійсний до 08 жовтня 2020 року, дата перегляду 08 вересня 2020 року (а.с.20).

13 квітня 2016 року ОСОБА_1 подала заяву про призначення соціальної допомоги на дитину-інваліда віком до 18 років та надбавки на догляд за дитиною інвалідом віком від 6 до 18 років.

Рішенням Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 06 липня 2016 року ОСОБА_1 на підставі відповідної заяви призначено державну соціальну допомогу з 13 квітня 2016 року по 30 квітня 2016 року та з 01 травня 2016 року по 07 жовтня 2020 року (а.с.15).

Як вбачається з розпорядження Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 23 вересня 2020 року строк виплати державної допомогу ОСОБА_1 продовжено з 08 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2020 року (а.с.11).

Розпорядженням Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 28 жовтня 2020 року строк виплати ОСОБА_1 продовжено з 01 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року (а.с.11).

Із повідомлення №1902 від 23 березня 2021 року вбачається, що у ОСОБА_1 наявна переплата за період з 08 жовтня 2020 року по 31 грудня 2020 року (а.с.9).

Листом Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради № 283/04 від 30 березня 2021 року повідомлено ОСОБА_1 про виниклу переплату допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю в розмірі 6 539,88 грн за період з 08 жовтня 2020 року по 31 грудня 2020 року, у зв`язку з чим просив повернути вказану суму в місячний термін (а.с.7).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №2249-VIII) визначено, що право на державну соціальну допомогу мають інваліди з дитинства і діти-інваліди віком до 18 років. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, з питань сім`ї та дітей, організовує роботу щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам. Причина, група інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством України з одночасним роз`ясненням інвалідам з дитинства їх права на державну соціальну допомогу.

Заява про призначення державної соціальної допомоги подається особою з інвалідністю з дитинства до управління праці та соціального захисту населення за місцем проживання. До заяви про призначення державної соціальної допомоги повинні бути додані документи про вік особи з інвалідністю з дитинства або дитини з інвалідністю, а також довідка медико-соціальної експертизи або медичний висновок, видані у встановленому порядку (стаття 8 Закону №2249-VIII).

Пунктами 2.1, 2.6, 3.9. Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства фінансів України №226/293/169 від 30 квітня 2002 року, в редакції, чинній на момент призначення відповідачу державної соціальної допомоги передбачено, що право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства та діти з інвалідністю віком до 18 років. Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про заявника паспорту та іншим документам, здійснює попередню правову оцінку змісту і належного оформлення представлених документів, перевіряє правильність зняття копій відповідних документів і, при необхідності, фіксує і засвідчує виявлені розходження. Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, який прийняв заяву про призначення державної соціальної допомоги, видає заявнику (уповноваженій особі) розписку про прийняття заяви та доданих до неї документів із зазначенням дати прийняття заяви. Державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. На дітей з інвалідністю державна соціальна допомога призначається на строк, зазначений у медичному висновку про дитину з інвалідністю, який видається у порядку, встановленому Міністерством охорони здоров`я України, але не більш як по місяць досягнення дитиною з інвалідністю 18-річного віку включно. Надбавка на догляд за дитиною призначалась на строк інвалідності, зазначений у медичному висновку, але не більш як по місяць досягнення дитиною-інвалідом 18-річного віку включно.

Також, пунктом 6.3 зазначеного Порядку визначено, що суми державної соціальної допомоги та надбавки на догляд, якщо остання призначена, надміру виплачені одержувачу внаслідок зловживань з його боку (внаслідок подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо), стягуються на підставі рішення структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 08 квітня 2020 року № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» установлено, що на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - карантин), строк виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, допомоги на дітей одиноким матерям, допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, допомоги на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність, щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (далі - державна соціальна допомога), яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - орган соціального захисту населення).

За змістом пункту 2 Постанови від 08 квітня 2020 року № 264 установлено, що орган соціального захисту населення проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю на підставі поданої особою або її законним представником заяви та необхідних документів.

Якщо за результатами проведеного перерахунку:

- виявляється, що розмір отриманої допомоги був меншим, орган соціального захисту населення проводить доплату в розмірі різниці між перерахованим і виплаченим розміром допомоги;

- не підтверджується право на отримання допомоги або її розмір буде меншим від виплаченої під час карантину допомоги, органи соціального захисту населення:

- визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю;

- встановлюють строки повернення коштів, які підлягають поверненню залежно від матеріального стану багатодітної сім`ї;

- повідомляють отримувачу допомоги про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

На державну соціальну допомогу отриману відповідачем поширюється дія пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України.

Вказана грошова сума не підлягає поверненню, якщо особа, яка її сплатила не доведе, що виплата була здійснена внаслідок рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради з заявою про призначення соціальної допомоги на дитину-інваліда віком до 18 років, надбавки на догляд за дитиною інвалідом віком від 6 до 18 років та надала документ, з якого вбачається, що дитині ОСОБА_2 08 жовтня 2020 року виповняється 18 років.

Таким чином, з вказаної дати Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради мав припинити призначені виплати, оскільки ОСОБА_2 досягла повноліття, тобто закінчився період, на який призначалась відповідна державна соціальна допомога.

В матеріалах справи немає відомостей про те, що відповідачка, подаючи заяву про призначення соціальної допомоги, порушила будь-які норми законодавства або зазначила неправдиву інформацію, яка могла вплинути на призначення виплат. Про добросовісність відповідачки в отриманні спірної суми свідчать ті обставини, що у вересні та жовтні 2020 року строк виплати допомоги їй було продовжено за рішенням органу соціального захисту населення на законних підставах автоматично через карантин і закон не вимагав від неї подачі нового пакету документів.

Судом не встановлено факту зловживання своїми правами відповідачкою при поданні заяви про призначення державної соціальної допомоги. Факт досягнення дитиною повноліття ОСОБА_1 не приховувався, оскільки підтверджуючи документи були передумовою призначення відповідної допомоги. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про об`єктивну неспроможність позивача перевірити надану відповідачкою інформацію при вирішенні питання про продовження надання державної соціальної допомоги без заяви відповідача на час дії карантинних обмежень.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Отже, враховуючи соціальний статус сім`ї відповідачки, наявність на утриманні дитини, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідачки, колегія суддів дійшла висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

Суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, із урахуванням зазначених норм матеріального права, при ухваленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог обґрунтовано виходив із того, що позивач (платник грошових коштів) не довів недобросовісності у діях відповідачки (набувача допомоги), а тому немає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення надмірно отриманих коштів у вигляді державної соціальної допомоги.

Докази та обставини, на які посилається Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

О.В. Маміна

Повний текст постанови складено 10 червня 2024 року.