КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/9201/2024 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О.

за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кучеренко Наталії Петрівни про визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором, договором іпотеки, виключення відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження та реєстру іпотек,

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним вище позовом, в якому просила визнати договір іпотеки № 950 від 13 березня 2008 року таким, що припинений, виключити є Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек записи щодо майна відчуження нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження: 6778093, 13 березня 2008 року), а також запис про обтяження під номером 17404738 внесений 13 березня 2008 року, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 13 березня 2008 року між нею та КС «Перший кредитний альянс», був укладений кредитний договір № 404-02 на суму 59 050,00 грн під 29 % річних. Для забезпечення виконання основного зобов`язання між цими сторонами був укладений договір іпотеки № 950 від 13 березня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Кучеренко Н.П., предметом якого стала квартира АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29 червня 2004 року.

Відомості про обтяження квартири внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запис № 17404738 від 13 березня 2008 року. Строк виконання зобов`язання за кредитним договором від 13 березня 2008 року мав закінчитися 12 березня 2010 року, але наприкінці 2008 року КС «Перший кредитний альянс» зникла з місця, за яким знаходилась ( АДРЕСА_2 ). Як з`ясувалось згодом, вказана кредитна спілка збанкрутувала й щодо неї почалась ліквідаційна процедура.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22 травня 2009 року порушено провадження у справі № 43/201 про банкрутство, а ухвалою Господарського суду м. Києва від 28 травня 2019 року по цій справі КС «Перший кредитний альянс», ліквідовано як юридичну особу у зв`язку із банкрутством, про що є у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб запис 1 001119 від 30 вересня 2019 року.

Приватний нотаріус Кучеренко Н.П., яка посвідчувала договір іпотеки № 950 від 13 березня 2008 року, і накладала заборону на відчуження об`єкту іпотеки (квартири), відмовляється знімати таку заборону, наполягаючи на пред`явленні доказів виконання зобов`язання.

КС «Перший кредитний альянс» збанкрутувала до того моменту, як вона мала виконати зобов`язання, а відтак і, відповідно, ніяких доказів нотаріусу пред`явити не може.

Із посиланням на статтю 609, частину четверту статті 91, частину п`яту статті 104 ЦК України, яка передбачає припинення зобов`язання ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), цивільна правоздатність юридичної особи припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення просила задовольнити позов.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального й неправильного застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскільки кредитора як юридичної особи не існує вже понад чотири роки, то позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П., яка посвідчувала договір іпотеки і накладала заборону відчуження нерухомого майна.

Спілкування з нотаріусом відбувалось лише по телефону, бо з`ясувавши обставини нотаріус відмовилась приділити позивачу час для прийому, мотивуючи це тим, що у позивача не має жодного документа, який би свідчив про виконання основного зобов`язання, а без нього ніяких нотаріальних дій вчиняти вона не буде, порадивши лише звертатись до суду.

В зв`язку з тим, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П., яка посвідчувала договір іпотеки і накладала заборону відчуження нерухомого майна, відмовилась навіть прийняти позивача для обговорення можливості вчинення нотаріальних дій пов`язаних з зняттям заборони відчуження нерухомого майна, то ОСОБА_1 це було звичайно сприйнято як невизнання і оспорювання її законних майнових прав, гарантованих статтею 41 Конституції України

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача - адвокат Євсєв`єв Г.А. підтримав доводи апеляційної скарги.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Суд першої інстанції встановив, що 13 березня 2008 року між ОСОБА_1 та КС «Перший кредитний альянс», був укладений кредитний договір № 404-02, а також Додатковий договір № 1 до кредитного договору, що складає його невід`ємну частину, на суму 59 050,00 грн, строком на 2 календарні роки, зі сплатою 29 % річних, а відповідно до Додаткового договору № 1, 35 % річних (а.с.6-8, 9, 10).

Для забезпечення виконання основного зобов`язання між ОСОБА_1 та КС «Перший кредитний альянс», код ЄДРПОУ - 21721057, був укладений договір іпотеки від 13 березня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Кучеренко Н.П., предметом якого стала квартира АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29 червня 2004 року (а.с.11-14).

Відомості про обтяження квартири внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запис № 17404738 від 13 березня 2008 року.

Позивач вказує, що строк виконання зобов`язання за кредитним договором від 13 березня 2008 року мав закінчитися 12 березня 2010 року, й ухвалою Господарського суду м. Києва від 22 травня 2009 року порушено провадження у справі № 43/201 про банкрутство, а ухвалою Господарського суду м. Києва від 28 травня 2019 року по цій справі КС «Перший кредитний альянс», ліквідовано, як юридичну особу, у зв`язку із банкрутством, про що є у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб тощо запис 1 001119 від 30 вересня 2019 року.

Встановлено, що відповідно до відомостей витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб щодо КС «Перший кредитний альянс», код ЄДРПОУ - 21721057, державна реєстрація припинення особи у зв`язку з визнанням її банкрутом, 30 вересня 2019 року, Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація, підстава: судове рішення про припинення юридичної особи у зв`язку із визнанням її банкрутом від 28 травня 2019 року № 43/201 Господарський суд м. Києва (а.с.15-20).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив того, що позивач до нотаріуса про зняття заборони відчуження квартири не звертався, а нотаріус позивачу не відмовляла. Крім того, нотаріус не може бути відповідачем у справі.

Проте колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК Украйни).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою (пункт 1 частини першої статті 593 ЦК України).

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац 1 частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України).

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що зобов`язання за кредитним договором припинилося у зв`язку з припиненням без правонаступників юридичної особи - позикодавця, а тому є припиненою й іпотека. Вважала нотаріуса належним відповідачем за такими вимогами, оскільки лише нотаріус має повноваження зняти заборону на відчуження іпотечного майна.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не звернув увагу, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи як у добровільному, так і у примусовому порядку її ліквідації.

Стаття 609 ЦК України поширюється на договірні, недоговірні, основні та додаткові (акцесорні) зобов`язання.

З урахуванням установлених обставин у цій справі, положень статті 609 ЦК України, ліквідації юридичної особи позикодавця (КС «Перший кредитний Альянс») за кредитним договором від 13 березня 2008 року № 404-02, укладеним між КС «Перший кредитний Альянс» та ОСОБА_1 , існують підстави для висновку про припинення зобов`язань за кредитним договором, та внаслідок цього припинення права іпотеки за договором іпотеки від 13 березня 2008 року, який укладений між КС «Перший кредитний Альянс» та ОСОБА_1 .

Належним відповідачем за вимогами про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку є КС «Перший кредитний Альянс»», щодо якого 30 вересня 2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення у зв`язку з банкрутством. Проте, запис про реєстрацію обтяження не скасований, адже повідомлення про припинення іпотеки у порядку статті 74 Закону України «Про нотаріат» не подано. Наявність такого запису порушує право власника предмета іпотеки.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 295/7291/20 у справі з подібними правовідносинами дійшов такого висновку :

«Тлумачення, як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства (див. зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) (частина перша статті 8 ЦК України).

Тлумачення частини першої статті 8 ЦК України свідчить:

законодавець визначив порядок усунення прогалин в приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя - рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо;

умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті 1, 9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акту цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин.

Касаційний суд зауважує, що можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації).

Касаційний суд констатує, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України).

Тому Касаційний Суд підкреслює, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону.

У справі, що переглядається, за таких обставин та з урахуванням наявних підстав вважати іпотеку припиненою, касаційний суд вважає за можливе встановити факт припинення іпотеки та скасувати запис про заборону відчуження на іпотечне майно та про іпотеку, які внесені на підставі договору іпотеки від 26 грудня 2006 року.

Касаційний суд акцентує увагу, що ця постанова Верховного Суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку.»

Отже, оскільки в даній справі встановлено, що кредитодавець КС «Перший кредитний альянс» відсутній внаслідок припинення юридичної особи, а нотаріус не може бути відповідачем в даній справі, суд може з метою захисту прав споживача встановити факт припинення іпотеки та скасувати запис про заборону відчуження на іпотечне майно та про іпотеку, які внесені на підставі договору іпотеки від 13 березня 2008 року № 950.

З врахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Колегія суддів акцентує увагу, що ця постанова є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог не відповідає матеріалам справи, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а відтак відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись статтями 367-369, 374,375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 лютого 2024 року у даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Встановити факт припинення іпотеки за договором іпотеки від 13 березня 2008 року № 950, який укладений між ОСОБА_1 та Кредитною спілкою «Перший кредитний альянс»

Скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження № 17404738 від 13 березня 2008 року та державному реєстрі іпотек запис про іпотеку № 17404688 від 13 березня 2008 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 червня 2024 року.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній