Рішення

Іменем України

14 червня 2024 року місто Чернігів

Справа №751/1920/24

Провадження №2/751/857/24

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Деркач О. М., Клименко К.Є.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг»

відповідач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ТОВ «УМ Факторинг» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 82 000,00 грн заборгованості за кредитним договором, а також понесених судових витрат (а.с.1-4).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.02.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено договір №3482818 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого, останній отримав позику у розмірі 10 000,00 грн строком на 360 днів, шляхом переказу коштів на його банківську картку з призначенням платежу - поповнення карти та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,3 % від суми кредиту за кожен день користування - знижена процентна ставка та 2 % від залишку суми кредиту за кожен день - стандартна процентна ставка. Станом на 01.12.2023 відповідач борг та нараховані відсотки не погасив, а тому утворилась заборгованість. У подальшому 10.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір факторингу №10112023, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» передало право вимоги за кредитними договорами, де боржником є ОСОБА_1 .

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 05 березня 2024 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У встановлений судом строк відповідач надіслала відзив (а.с.73-80), відповідно до якого просила у задоволенні позову відмовити. Вказувала, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки відсутні належні, допустимі та достатні докази, що підтверджують підписання нею договору та отримання коштів. Кредитний договір не містить підписів, а тому відсутні докази узгодження між сторонами його істотних умов. Також відсутні докази про отримання нею коштів, відкриття рахунку, користування коштами та обґрунтований розрахунок заборгованості. Позивачем не доведено, що картковий рахунок, на який перераховано кошти, використовувалися саме нею. Крім того, вважає, що розмір нарахованих відсотків надто великий, а тому просила зменшити їх розмір до 36 000 грн, що складає 50% від суми заборгованості. Також зазначила, що відсутні підстави для стягнення з неї витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн, оскільки вказана сума не співмірна з обсягом виконаних робіт.

Протокольною ухвалою суду від 23.05.2024 за клопотанням представника позивача у справі оголошено перерву.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити повністю.

Після перерви представник позивача у судове засідання не прибув, надавши заяву про продовження розгляду справи без його участі. Також надіслав письмові додаткові пояснення (а.с.99-103), відповідно яких зазначив, що відповідач у відзиві не заперечувала щодо фактичного надходження кредитних коштів на її картковий рахунок. Згідно умов кредитного договору він укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства електронним підписом, в Особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Зазначив, що відповідач з умовами договору погодилась, ознайомившись з умовами паспорта споживчого кредитування та кредитного договору, мала реальну можливість відмовитися від укладення останнього та на момент його підписання додаткових вимог щодо спірних умов договору не заявляла. Вказав, що відповідач у відзиві дійшов помилкового висновку про обсяг набутих позивачем прав за Договором факторингу, адже згідно положень договору факторингу, вбачається відступлення усіх прав та обов`язків за кредитними договорами, у тому числі і за договором №3482818 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.02.2023. Також зауважив, що між сторонами договору факторингу відсутні будь-які спори щодо обсягу переданих прав за кредитними договорами, і його умови є виконаними в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити у задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві.

Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України після перерви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що 23.02.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №3482818 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого, остання отримала кредит у розмірі 10 000,00 грн строком на 360 днів, шляхом переказу коштів на його банківську картку з призначенням платежу - поповнення карти та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,3 % від суми кредиту за кожен день користування - знижена процентна ставка та 2 % від залишку суми кредиту за кожен день - стандартна процентна ставка (а.с.12-21).

На умовах п. 9.7.1 договір підписано 23.02.2023 шляхом використання електронного підпису позичальника.

Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» (п. 9.9 Договору), які розміщені на вебсайті, що повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.

ОСОБА_1 також підписала паспорт споживчого кредиту електронним підписом (а.с.22-23).

Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 30.11.2023 на карту № НОМЕР_1 зараховано грошові кошти (а.с.24).

Відповідно до виписки про рух коштів по рахунку за картою № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 та емітентом якої є АТ «Райффайзен Банк», 23.02.2023 на вказану карту відбулось здійснення переказу грошових коштів у розмірі 10 000 грн (а.с.57-59).

10 листопада 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір факторингу №10112023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «УМ Факторинг» за плату права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №3482818 від 23.02.2023 (а.с.6-9,10).

Відповідно до розрахунку заборгованості, у відповідача наявний борг на суму 82 000 грн, з яких: тіло кредиту 10 000 грн 00 коп, заборгованості за відсотками за період з 23.02.2023 до18.02.2024 72 000 грн 00 коп (а.с.3, 108).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується із ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

На виконання вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, у зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

ОСОБА_1 правильність розрахунку невиконаного зобов`язння з повернення кредиту в сумі 10 000 грн, сплати відсотків в сумі 72 000 грн не спростована, а тому встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконано, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування кредитом не повернуті, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із тіла кредиту 10 000 грн 00 коп, заборгованості за відсотками 72 000 грн 00 коп, отже саме такий розмір заборгованості підлягає стягненню із відповідача.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру відсотків до 50 % від суми заборгованості суд зазначає, що останнє не підлягає задоволенню, оскільки у кредитному договорі №3482818 від 23.02.2023 були передбачені всі істотні умови і відповідач, ознайомившись з ними, мала реальну можливість відмовитися від укладення останнього та на момент його підписання додаткових вимог щодо спірних умов договору не заявляла. При цьому, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.

З огляду на зазначене, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 грн (а.с.29), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача

Згідно пункту 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Правнича допомога позивачу надавалася адвокатом Судейкіною І.В. на підставі договору про надання правничої допомоги №15/12/2023 від 01.12.2023 (а.с.25).

Позивач сплатив на користь адвоката 6 000,00 грн за надання правничої допомоги, що підтверджується актом №30 від 08.12.2023 (а.с.27) та платіжною інструкцією №583 від 12.12.2023 (а.с.28).

При цьому, суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

У той же час, відповідач під час розгляду справи зазначив про неспівмірність витрат позивача на правову допомогу, але доказів зазначеному не надав, клопотання про зменшення розміру витрат відповідачем не заявлялося.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, враховуючи думку відповідача, задоволення позовних вимог у повному обсязі, вважає вказані витрати співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 533, 543, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд

Вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» 82 000 (вісімдесят дві тисячі) грн 00 коп заборгованості за кредитним договором №3482818 від 23.02.2023, а саме: тіло кредиту 10 000 грн 00 коп, заборгованості за відсотками 72 000 грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» 3 028 грн 00 коп судового збору та 6 000 грн 00 коп витрат на правничу допомогу, а всього 9 028 (дев`ять тисяч двадцять вісім) грн 00 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19.06.2024.

Позивач - Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (місцезнаходження: вул. Ризька, буд. 73Г, оф. 7/1, м. Київ, 04060, )

Відповідач - ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя Н. В. Маслюк