Справа № 752/8867/24
Провадження № 6/752/389/24
У Х В А Л А

Іменем України

09.05.2024 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Крекотень О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проця Віктора Степановича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, боржник ОСОБА_1 , стягувач держава, -

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшло подання головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проця Віктора Степановича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, боржник ОСОБА_1 , стягувач держава, за яким виконавець просить вирішити питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 .

В обгрунтування клопотання зазначає про те, що на виконанні в Голосіївському відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №344/13192/22 від 27.01.2023р. Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про конфіскацію всього належного ОСОБА_1 майна. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником на праві власності зареєстроване нерухоме майно, а саме 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 та 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 . 12.10.2023р. за вказаними адресами державним виконавцем здійснено вихід для проведення арешту та опису майна, про що складено акт державного виконавця. Однак виходом здійснити опис та арешт майна не вдалось. 23.11.2023р. та 09.01.2024р. державним виконавцем повторно здійснено виходи за вказаними адресами. Провести опис квартир не виявилось можливим, так як двері зачинено. Отже, рішення суду до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за

рахунок належного йому майна і доходів. Посилаючись на зазначені обставини, державний виконавець просив надати дозвіл на примусове проникнення до квартир.

Державний виконавець повідомлявся про розгляд подання належним чином, однак у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали, додані до подання, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається, вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.11.2022р. у справі №344/13192/22 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 КК України, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На виконання вироку від 01.11.2022р., який набрав законної сили 12.02.2023р., судом видано виконавчий лист №344/13192/22 про конфіскацію всього належного ОСОБА_1 майна.

За постановою від 10.02.2023р. головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Процем В.С. відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа №344/13192/22 про конфіскацію всього належного майна ОСОБА_1 .

До матеріалів подання державним виконавцем додані Акти державного виконавця від 12.10.2023р., від 23.11.2023р., від 09.01.2024р., від 12.10.2023р., від 23.11.2023р., від 09.01.2024р. У них зазначено про те, що провести виконавчі дії по опису квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 не виявилось можливим, так як двері квартири зачинені.

З огляду на це, державний виконавець зазначає, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та не вживає відповідних заходів, а тому просить дозвіл на примусове проникнення до житла боржника.

Відповідно достатті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини 2 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його

учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" наведені процесуальні права виконавців при здійсненні виконавчого провадження.

Так, згідно пункту 4 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, державний (приватний) виконавець має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду (пункт 4 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Статтею 30 Конституцій України гарантовано недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції Україниі міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага, що зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року №4-рп/2011.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та

процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права

як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Такі правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/41727/19-ц.

Так, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що ОСОБА_1 є власником 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 , а також власником квартири за адресою: АДРЕСА_4 (на тепер АДРЕСА_5 .

Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримав повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини створення перешкод у проведенні виконавчих дій.

Між тим, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження того, що боржник був належним чином повідомлений про проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_3 та за адресою: АДРЕСА_4 .

При цьому суд враховує, що боржник є особою, яка згідно вироку суду від

01.11.2022р. засуджена, в тому числі, до позбавлення волі на строк 5 років. У

квартирі за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 У квартирі за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Відомостей про те, що вказані особи також повідомлялись про вихід державного виконавця за вказаними адресами з метою опису майна боржника матеріали справи не містять.

При цьому під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями, суд розуміє будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Крім того, звертаючись з вимогою про дозвіл на примусове проникнення до квартир до матеріалів подання державним виконавцем не долучено документ щодо згоди інших співвласників квартири, та й відомостей того, кому належить інша частка квартир, матеріали подання не містять.

Заявником не надано до суду беззаперечних та належних доказів стосовно того, що постанова про відкриття виконавчого провадження була отримана боржником і він ухиляється від виконання зобов`язання в добровільному порядку, а також доказів перешкоджання боржником в доступі державного виконавця до приміщення квартир для проведення відповідних виконавчих дій.

А тому з огляду на викладене суд приходить до висновку, що подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника не є обґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 439 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Подання головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проця Віктора Степановича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, боржник ОСОБА_1 , стягувач держава залишити без задоволення.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

3. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва відповідно до вимог, встановлених ст.ст. 353-356 ЦПК України.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя І.О. Ольшевська