ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/1850/23 Головуючий суддя І інстанції Барабанова В. В.
Провадження № 22-ц/818/1369/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: позики, кредиту, банківського вкладу, з них
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2023 року, по цивільній справі № 646/1850/23, за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

08 травня 2023 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Сенс Банк», в якій позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість, розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №800/16/13-1/8-114 від 27.03.2008 та №800/16/13-1/8-115 від 27.03.2008, яка становить 1 528 855,96 грн. та складається із суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 316 839,08, 08 грн. та суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість у розмірі 1 212 016, 88 грн. та судові витати у розмірі 22 932, 84 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 27.03.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №800/16/13-1/8-114.

27.03.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №800/16/13-1/8-115.

Загальними зборами акціонерів 09.03.2010 було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», а з 10.08.2018 р. ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (скорочено - АТ «Укрсоцбанк»).

Рішенням АТ «Укрсоцбанк» №5/2019 від 15.10.2019 було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», та в п. 1.2. вказаного рішення визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з 15.10.2019.

12.08.2022 позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». 30.11.2022 р. внесено відповідні зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

У зв`язку з невиконанням боржником свого обов`язку по сплаті кредиту, у кредитора виникло право задовольнити свої вимоги.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.09.2011 звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №800/1318-5/8-265 від 27.03.2008 та іпотечним договором №800/1318-5/8-266 від 27.03.2008, а саме: на 10 кімнатну квартиру адреса, для задоволення з вартості предмету іпотеки вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії в загальній сумі 2 705 920,51 грн., а також для відшкодування сплаченого державного мита в сумі 700,00 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 120,00 грн., шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, в порядку ст. 41 ЗУ «Про іпотеку».

У зв`язку з невиконанням умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №800/16/13-1/8-114 від 27.03.2008 та №800/16/13-1/8-115 від 27.03.2008, яка становить 1 528 855,96 грн. та складається із суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 316 839,08, 08 грн. та суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість у розмірі 1 212 016, 88 грн.

У зв`язку з викладеним позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представниця АТ «Сенс Банк» адвокат Світлана Кравцова просить скасувати рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2023 року та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування скарги вказано, що рішення суду прийнято при невірному застосуванні судом норм матеріального права та порушенні норм процесуального права.

Зазначено, що суд помилково не взяв до уваги надану позивачем роздруківку з Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.09.2011, яким було звернуто стягнення на предмет іпотеки, в якому не було зазначено ідентифікаційних даних сторін, але відповідач не заперечував наявність цього рішення. Від 05.09.2011 у справі № 2-1932/11. Суд відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про доступ до судових рішень» мав доступ до усіх інформаційних ресурсів реєстру, а тому мав можливість самостійно дослідити повний текст рішення суду, якщо додана копія викликала сумніви.

Також зазначено, що вказане рішення має преюдиціальне значення для стягнення заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції при наявності достатніх доказів у справі безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказаним вимогам оскаржене судове рішення в цілому відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виклав мотиви свого рішення наступним чином.

Згідно тексту позовної заяви «Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.09.2011 у справі № 2011/2-1932/11 звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №800/1318-5/8-265 від 27.03.2008 та іпотечним договором №800/1318-5/8-266 від 27.03.2008, а саме: на 10 кімнатну квартиру адреса, для задоволення з вартості предмету іпотеки вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії в загальній сумі 2705920,51 грн., а також для відшкодування сплаченого державного мита в сумі 700,00 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 120,00 грн., шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, в порядку ст. 41 ЗУ «Про іпотеку».

Вказане рішення позивачем додано до позовної заяві у виді роздруківки з Єдиного реєстру судових рішень без ідентифікаційних даних, та не завірене у встановленому законом порядку, тому суд не може його дослідити як належний та допустимий доказ на обґрунтування позовних вимог. Клопотань про витребування належним чином завіреної копії вказаного процесуального документу від позивача не надходило.

Судом установлено, що 27.03.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір про надання відновлювальної кредитної лінії №800/16/13-1/8-114, згідно якого надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом «транш», зі сплатою 20% процентів річних за кредитом, надалі за текстом «проценти», в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом в сумі 4 128, 38 грн, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 10.03.2024.

27.03.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту №800/16/13-1/8-115, згідно якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання в сумі 122 000,00 доларів США, зі сплатою 12,0 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначених в Додатку №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Загальними зборами акціонерів 09.03.2010 було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», а з 10.08.2018 р. ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (скорочено - АТ «Укрсоцбанк»).

Рішенням АТ «Укрсоцбанк» №5/2019 від 15.10.2019 було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», та в п. 1.2. вказаного рішення визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з 15.10.2019.

12.08.2022 позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». 30.11.2022 р. внесено відповідні зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

При цьому, позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту отримання права вимоги за кредитним договорами №800/16/13-1/8-115 та №800/16/13-1/8-114 до боржника ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, позивач зазначає, що відповідачем не виконані умови кредитного договору, а тому є підстави для стягнення з нього заборгованості, яка становить 1 528 855,96 грн. та складається із суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 316 839,08, 08 грн. та суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість у розмірі 1 212 016, 88 грн. При цьому зазначає, що наявність не виконаних зобов`язань відповідача щодо повернення кредиту підтверджується оригіналом розрахунку заборгованості.

Разом з тим, позивачем не надано належних доказів для підтвердження підстав стягнення таких витрат на обґрунтування такого розрахунку.

Зокрема, згідно наданого позивачем розрахунку, початок нарахування 3% річних та суми заборгованості за інфляційними витратами є березень 2017 року, разом з тим сума заборгованості з якої нараховуються вимоги за невиконання грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦПК України, зазначена наступна: щодо 3% річних 2 705 920, 51 грн., що відповідає рішенню Дзержинського районного суду м. Харкова, на яке посилається позивач, щодо інфляційних витрат 2 130 942, 78 грн.

За відсутності належної обґрунтованості та допустимих доказів наявності складових розрахунку, відсутня можливість перевірити їх допустимість та арифметичну правильність.

Оскільки позовні вимоги є необґрунтованими по суті спору, суд відмовляє у позові щодо стягнення заборгованості у порядку ч. 2 ст. 625 ЦПК України, саме з цих підстав.

Колегія суддів в цілому погоджується з такими висновками суду.

Згідно ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

У даному випадку позивач надав до суду паперову копію електронного доказу вищевказаного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.09.2011 у справі № 2011/2-1932/11, яка є роздрукована із Єдиного державного реєстру судових рішень, та в якому учасники справи знеособлені, внаслідок чого такий доказ не є належний у розумінні ст.ст. 76, 77 ЦПК України (а.с. 19-22).

Однак, колегія судді погоджується з тим, що суд відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про доступ до судових рішень» мав доступ до усіх інформаційних ресурсів реєстру, а тому відповідно до ч. 5 ст. 100 ЦПК України мав можливість самостійно дослідити повний текст рішення суду, якщо додана паперова копія електронного доказу викликала сумніви.

При цьому суд першої інстанції всупереч нормі ч. 7 ст. 81 ЦПК України у поєднанні з вимогами ст.ст. 2, 12 ч. 5, 214 ч. 2 ЦПК України з метою виконання основного завдання цивільного судочинства не вчинив активних процесуальних дій для сприяння позивачу у наданні до суду оригіналу згаданого рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.09.2011 у справі № 2011/2-1932/11, яким було звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №800/1318-5/8-265 від 27.03.2008 та іпотечним договором №800/1318-5/8-266 від 27.03.2008, оригінал якого відсутній у позивача, який є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк». Тому, відповідно до вимог ч.ч.2, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції отримав з Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет примірник вказаного рішення у формі письмового документу. В цій частині доводи скарги є обґрунтованими, однак це процесуальне порушення не вплинуло на законність та обґрунтованість остаточного рішення суду.

Вказаним рішенням суду позовні вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії ПАТ "Укрсоцбанк" були задоволені.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №800/13/18-5/8-265 від 27 березня 2008 року та іпотечним договором №800/13/18-5/8-266 від 27 березня 2008 року, а саме на 10-кімнатну кватиру №5, загальною площею 306,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить по ? частині ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві власності, на підставі договору купівлі - продажу Р № 1057 від 27.03.2008 року, для задоволення з вартості предмету іпотеки вимог Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк в особі Харківської обласної філії в загальній сумі 2705 920,51 (два мільйони сімсот п`ять тисяч дев`ятсот двадцять грн. 51 коп.) грн., а також для відшкодування сплаченого державного мита в сумі 1700,00 (одна тисяча сімсот) грн. та витрат на ІТЗ в сумі 120,00 (сто двадцять) грн., шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, в порядку статті 41 Закону України Про іпотеку (див. в ЄДРСР в мережі Інтернет: https://reyestr.court.gov.ua/Review/18741619).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказаним рішенням суд першої інстанції, відносно якого у ЄДРСР відсутні відомості про його апеляційне оскарження та скасування, а тому колегія суддів вважає його таким, що набрало чинності, встановлені наступні обставини, які відповідно до вказаної норми ч. 2 ст. 84 ЦПК України та з урахуванням кола учасників справи, мають преюдиціальне значення по даній справі.

«Судовим розглядом справи № № 2011/2-1932/11, яка розглядалась за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки встановлено, що 27.03.2008 року між АКБСР "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії АКБ "Укрсоцбанк", правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії ПАТ "Укрсоцбанк", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №800/13/18- 5/8-265, яким забезпечені вимоги позивача, що випливають з договору кредиту №800/16/13-1/8-114 від 27.03.2008 року, згідно якого позивач надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 129 017,97 доларів США зі сплатою 14,00 відсотків річних з кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 10.03.2029 року.

Одночасно з укладенням зазначеного договору кредиту було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №800/16/13-1/8-115 від 27.03.2008 року зі сплатою 24,00% річних за кредитом, в межах максимального ліміту 4 128,38 грн., з кінцевим терміном погашення 10.03.2029 року, для сплати страхових платежів за договором страхування предмету застави.

Крім того, 27.03.2008 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №800/13/18-5/8-266, яким забезпечені вимоги Позивача, що випливають з договору кредиту №800/16/13-1/8-116 від 27 березня 2008 року, згідно якого Позивач надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 129 020,78 доларів США зі сплатою 14,00 відсотків річних з кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 10.03.2029 року.

Одночасно з укладенням зазначеного договору кредиту було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №800/16/13-1/8-117 від 27.03.2008 року зі сплатою 24,00 % річних за кредитом, в межах максимального ліміту 4 128,38 грн., з кінцевим терміном погашення 10.03.2029 року для страхових платежів за договором страхування предмету застави.

Предметом іпотеки за іпотечними договорами є нерухоме майно, а саме -10-кімнатна кватира АДРЕСА_2 , та належить по ? частині ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві власності, на підставі договору купівлі -продажу Р№1057 від 27.03.2008 року.

З 13.07.2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю припинили виконувати обов`язки за договорами кредиту, та станом на 01.10.2010 року обов`язки не виконуються більше 30 календарних днів, та з 11.08.2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виконуються зобов`язання за договорами відновлювальної кредитної лінії.

Як вбачається з пунктів 3 додаткової угоди №1 до договору кредиту №800/16/13-1/8-114 від 27 березня 2008 року та додаткової угоди №1 до договору кредиту №800/16/13-1/8-116 від 27 березня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язалися достроково погасити кредит, нараховані проценти та штрафні санкції в повному обсязі на 31 календарний день прострочення виконання зобов`язання за договорами кредиту.

Крім того, відповідно до пунктів 4.5. зазначених договорів відновлювальної кредитної лінії у разі невиконання (неналежного виконання) визначених пунктами 3.3.4., 3.3.5. обов`язків, протягом більше ніж 90 календарних днів, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язалися протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Пунктами 4.1. договорів кредиту передбачено, що у разі прострочення строків повернення кредиту та стоків сплати процентів, визначених п.п. 1.1., 2.4., 2.10., 2.6.3., 3.2.3., 3.3.14. зазначених договорів кредиту, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачують Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочи, що діє у цей період.

Згідно пунктів 4.2. договорів кредиту - у разі порушення вимог п.п. 3.3.2.-3.3.5, 3.3.7.-3.3.17. зазначених договорів кредиту, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язані сплатити Позивачу штраф у розмірі 3 (три) проценти від суми фактичної заборгованості за Кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок.

Внаслідок не виконання умов договорів кредиту, виконання яких забезпечено іпотечним договором № 800/13/18-5/8-265 від 7 березня 2008 року та іпотечним договором №800/13/18-5/8-266 від 27 березня 2008 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають заборгованість перед Позивачем в сумі 2705 920,51 (два мільйони сімсот п`ять тисяч дев`ятсот двадцять грн. 51 коп.) грн., а саме:

-заборгованість за договором кредиту № 800/16/13-1/8-114 від 27 березня 2008 року складає 1344 938,83 грн.: за кредитом - 1020008,18 грн.; за відсотками - 193547,82 грн.; штраф -22162,79 грн.; пеня -109220,04 грн.;

-заборгованість за договором відновлюваної кредитної лінії №800/16/13-1/8-115 від 27 березня 2008 року складає 7 745,23 грн.: за кредитом - 4 125,69 грн.; за відсотками - 1 237,69 грн.; штраф -772,84 грн.; пеня -1 609,01 грн.;

- заборгованість за договором кредиту № 800/16/13-1/8-116 від 27 березня 2008 року складає 1345 491,22 грн.: за кредитом - 1020418,95 грн.; за відсотками - 193625,72 грн.; штраф -22182,52 грн.; пеня -109264,02 грн.;

- заборгованість за договором відновлюваної кредитної лінії №800/16/13-1/8-117 від 27 березня 2008 року складає 7 745,23 грн.: за кредитом - 4 125,69 грн.; за відсотками - 1 237,69 грн.; штраф -772,84 грн.; пеня -1 609,01 грн.

Пунктами 4.2 іпотечного договору № 800/13/18-5/8-265 від 7 березня 2008 року та іпотечного договору №800/13/18-5/8-266 від 27 березня 2008 року передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 основного зобов`язання, Позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до пунктів 4.5.1 іпотечних договорів звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду.

Підпунктами 4.6.2. пунктів 4.6. іпотечних договорів визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмету іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме - шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

На письмову вимогу позивача повернути кредит, відповідачі не відреагували.»

Судом першої інстанції відповідно до наявних у справі доказів також було встановлено, що 27.03.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір про надання відновлювальної кредитної лінії №800/16/13-1/8-114, згідно якого надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом «транш», зі сплатою 20% процентів річних за кредитом, надалі за текстом «проценти», в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом в сумі 4 128, 38 грн, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 10.03.2024.

27.03.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту № 800/16/13-1/8-115, згідно якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання в сумі 122 000,00 доларів США, зі сплатою 12,0 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначених в Додатку №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Згідно вищевказаного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.09.2011 у справі у справі № 2011/2-1932/11 у порядку стягнення заборгованості за вказаним договором кредиту було звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №800/1318-5/8-265 від 27.03.2008 та іпотечним договором №800/1318-5/8-266 від 27.03.2008, а саме: на 10 кімнатну квартиру адреса, для задоволення з вартості предмету іпотеки вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії в загальній сумі 2 705 920,51 грн., а також для відшкодування сплаченого державного мита в сумі 700,00 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 120,00 грн., шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, в порядку ст. 41 ЗУ «Про іпотеку».

Загальними зборами акціонерів 09.03.2010 було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», а з 10.08.2018 р. ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (скорочено - АТ «Укрсоцбанк»).

Рішенням АТ «Укрсоцбанк» №5/2019 від 15.10.2019 було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», та в п. 1.2. вказаного рішення визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з 15.10.2019.

12.08.2022 позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». 30.11.2022 р. внесено відповідні зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Тому суд першої інстанції правильно встановив, що позивач є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», який є кредитором за вищевказаними договорами кредиту та іпотеки.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, всупереч вимог сказаних норм цивільного процесуального права позивач не надав до суду належних і допустимих доказів на підтвердження розрахунку суми позову (а.с. 18), яка ґрунтується на невиконанні відповідачем ОСОБА_1 грошового зобов`язання, яке виникло на підставі кредитних договорів після ухвалення вищевказаного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.09.2011 звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №800/1318-5/8-265 від 27.03.2008 та іпотечним договором №800/1318-5/8-266 від 27.03.2008, а саме: на 10 кімнатну квартиру адреса, для задоволення з вартості предмету іпотеки вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії в загальній сумі 2 705 920,51 грн., а також для відшкодування сплаченого державного мита в сумі 700,00 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 120,00 грн., шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, в порядку ст. 41 ЗУ «Про іпотеку». В якості правового обґрунтування позивач покликався на норму ст. 625 ЦК України, яка передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку вказана заборгованість розрахована за період з березня 2017 по лютий 2022 року та складається із суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 316 839,08, 08 грн. та суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість у розмірі 1 212 016, 88 грн. (а.с. 18).

Однак, у справі відсутності документів про розмір самої заборгованості на день розгляду справи в суді першої інстанції, яка є базою для розрахунку вказаних сум. Позивач у доводах позову наполягав на тому, що внаслідок продажу відповідно до згаданого рішення Дзержинського районного суду предмету іпотеки заборгованість по кредиту не була повністю погашена, сторона відповідача погодилась з тим, що відповідно до вказаного рішення Дзержинського районного суду на предмет іпотеки було звернуто стягнення кредитором в рахунок погашення заборгованості та він був проданий, однак доказів про вартість продажу документів до суду також не надав.

Отже позивач всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України належних і допустимих письмових документів на підтвердження підстав про розмір заявлених в суді позовних вимог до суду не надав, що позбавило суд можливості перевірити розрахунок суми позову, або самостійно його зробити. Вказане рішення Дзержинського районного суду в цьому питанні не є достатнім доказом, оскільки розмір заборгованості після звернення стягнення на предмет іпотеки зменшився на невідому для суду суму. Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність позову, що доводами скарги не спростовано. При цьому колегія суддів також зважає на те, що процесуальний обов`язок спростування підстав позову відповідно до принципу змагальності, ст. 12 ЦПК України, виникає у відповідача лише у разі доведеності позову належними і допустимим доказами.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На підставі вищевказаних обставин та правового обгрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростували, що відповідно достатті 375 ЦПК Україниє підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 10 червня 2024 року.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді колегія І.В.Бурлака

Ю.М.Мальований