Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1653/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.06.2024 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Вознюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Федченко Л.В.,

справа № 677/1653/23,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач орган опіки та піклування Красилівської міської ради Хмельницької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 ,

предмет позову повернення дитини,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу.

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить суд ухвалити рішення про повернення їй малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був відібраний у неї згідно рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 31.03.2022 року по справі №677/103/22.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначила, що рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 31.03.2022 року вирішено відібрати у неї малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення її батьківських прав відносно дитини з підстав неналежного виконання нею своїх батьківських обов`язків та тимчасово влаштовано його в сім`ю ОСОБА_4 де він проживає по сьогодні

Вказує, що на даний час обставини, які були підставою для відібрання сина відпали, вона має належне місце проживання по АДРЕСА_1 , у якому вона проживає разом з своїм співмешканцем ОСОБА_5 , і яке повністю облаштоване для проживання з дитиною. Вона не зловживає алкогольними напоями, веде нормальний спосіб життя, займається домашнім господарством та отримує дохід в натуральній формі, чоловік ОСОБА_6 працює неофіційно і також отримує дохід, а також їй допомагають батьки, а тому вона може матеріально забезпечувати свого сина.

Стверджує, що дуже любить сина, вважає, що зможе забезпечити йому належні умови для проживання, матеріально утримувати його. Бажає приймати безпосередню участь у його житті, займатись його вихованням та піклуватися про нього.

На підставі наведеного просила позов задовольнити.

Відзив на позов відповідач до суду не подав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

В ході судового розгляду позивач та її представник адвокат Сидорук Д.В вимоги позову підтримали.

Представник органу опіки та піклування Красилівської міської ради Хмельницької області в ході судового розгляду не заперечив щодо задоволення позову та повернення малолітнього ОСОБА_1 матері.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні вважала, що позов підлягає задоволенню.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

10.11.2023 відкрито провадження у справі і постановлено справу розглядати за правилами загального провадження.

10.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 31.03.2022 року у ОСОБА_1 відібрано малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення її батьківських прав. Крім того, за цим рішенням суду з ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь його опікуна в розмірі 1309 гривень щомісячно, що підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 20.01.2022 і до досягнення ним повноліття.

Сім`я ОСОБА_1 проживає у приватному будинку за адресою АДРЕСА_1 . Власником будинку є батько ОСОБА_5 , який є співмешканцем ОСОБА_1 . Житло опалюється газом, в будинку чисто та продуктами харчування сім`я забезпечена, у дитини є письмовий стіл та ліжко. ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не вживають спиртні напої, ОСОБА_3 перебуває під опікую ОСОБА_4 , сумує за матір`ю часто приходить додому. ОСОБА_5 та ОСОБА_1 мають стабільний дохід, ОСОБА_1 працевлаштована, має заробітню плату в розмірі 6000 гривень, крім того обробляє присадибну земельну ділянку від реалізації продукції якої має в середньому 2000 грн доходу, співмешканець ОСОБА_5 працює таксистом та отримує дохід в розмірі 3000 грн. Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 здають в оренду нерухомість у м. Красилові, з якого отримують 3000 грн. орендної плати.

Згідно висновку про оцінку потреб сім`ї від 10.10.2023 сім`я перебуває на обліку сімей, що опинились в складних життєвих обставинах з 22.09.2021 року, основним чинником, що спричиняє складних життєвих обставинах є те, що чоловік та жінка ніде не працюють, проте намагаються знайти роботу та працевлаштуватись. Мати вживає заходів для повернення дитини з опікунської сім`ї.

Як вбачається з висновку про доцільність повернення малолітньої дитини матері, затвердженого рішенням виконавчого комітету Красилівської міської ради Хмельницької області 21.11.2023 № 1460, останній вважає доцільним повернути на виховання матері ОСОБА_1 її малолітнього сина ОСОБА_3 .

Згідно довідки про доходи №8 від 09.05.2024 ОСОБА_1 працює у ТОВ «Світанок Агро» на посаді різноробочої.

Позивач вживає заходів до виправлення способу життя після відібрання малолітнього сина, бажає створити для нього нормальні умови проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку у кабінеті нарколога не перебувала на протязі останніх 5-ти років, за медичною допомогою до лікаря-нарколога не зверталася, цікавиться успіхами сина у школі, заохочує його до навчання.

Вказані обставини підтверджуються показаннями позивача, свідка ОСОБА_5 , свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , копією рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 31.03.2022 року у справі №677/103/22, актом оцінки потреб сім`ї / особи від 10.10.2023, висновком про оцінку потреб сім`ї від 10.10.2023, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №126366910 від 05.06.2018, копією технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , рішенням Красилівської міської ради Хмельницької області №1460 від 21.11.2023 року про затвердження висновку про доцільність повернення малолітньої дитини в біологічну сім`ю матері ОСОБА_1 , довідкою про доходи №8 від 09.05.2024, довідкою КНП «Красилівська БЛ» від17.04.2024, довідкою-характеристикою, виданою Чепелівським старостинським округом Красилівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області №64 від 09.05.2024, довідкою №4877/109/04-2024 від 14.05.2024, виданою ВнП №4 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, характеристикою учня 3 класу Чепелівської гімназії імені Петра Шемчука Журавського А.Р. №31-1/7 від 15.04.2024.

V. Оцінка суду

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2021 кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з п. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.

Так, рішенням у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

Також у справі «М.С. проти України» у рішенні від 11.07.2017 (заява № 2091/13) та у рішенні «Мамчур проти України» (№ 10383/09) ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 07.12.2006 (№ 31111/04) у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини.

Відповідно до ч. 1. ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

За ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно з ч. 3 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Відповідно до наведеного правила для вирішення питання про повернення дитини батькам необхідно довести, що причини, які стали підставою для відібрання дитини відпали.

Водночас, під час вирішення питання про повернення дитини на підставі наведеної статті судам необхідно перевіряти доводи сторін щодо наявності інших підстав, передбачених статтею 170 СК України, для відібрання дитини, які можуть свідчити про існування перешкод для повернення дитини її батькам (одному з батьків). У протилежному випадку створюватимуться умови для безпідставної передачі дитини її батькам та наступного вирішення питання про повторне її відібрання, що порушуватиме справедливу рівновагу між інтересами батьків та дітей.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 31.03.2022 у позивача було відібрано малолітнього сина у зв`язку з тим, що вона не піклувалася про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливало на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкувалася з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надавала дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяла засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не створювала умов для отримання дитиною освіти.

З наданих суду матеріалів вбачається, що позивач вживала активні дії на усунення причин, які стали підставою відібрання у неї дитини, зокрема узгодила план здійснення соціального супроводу сім`ї, про що уклала типовий договір, дослухається до порад та консультацій спеціалістів. В будинку чисто та прибрано, є окреме облаштоване місце для дитини. Вживає заходи для покращення свого майнового становище для забезпечення нормальних умов життя сина, працевлаштувалася, обробляє присадибну земельну ділянку від реалізації продукції якої має додатковий дохід. Цікавиться навчанням сина, бере активну участь у шкільному житті дитини, позитивно впливає на нього, заохочує його до навчання.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відпали причини, які стали підставою для відібрання малолітнього сина у позивача, а тому вважає за необхідне задовольнити позов та повернути малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вихованні матері.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про відібрання дітей і повернення їх тому, з ким вони проживали.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення в частині повернення дитини на вихованні матері.

VI. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов задоволенню повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись 5, 10-13, 76-82, 89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 430 ЦПК України, ст.ст. ст.ст. 150, 170, 180, 181 Сімейного Кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

позов задовольнити.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на виховання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допустити негайне виконання цього рішення в частині повернення дитини на виховання матері.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач орган опіки та піклування Красилівської міської ради Хмельницької області, місцезнаходження: 31000, Хмельницька область, Хмельницький район, м. Красилів, пл. Незалежності, 2, .

Третя особа ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Р. В. Вознюк