печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2024 р. Печерський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань Романенко Ю.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ об`єкта спільної часткової власності в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2024 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 17 квітня 2024 року зазначену позовну заяву залишено без руху з підстав передбачених 185 ЦПК України та надано позивачу строк на усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали суду, 19 квітня 2024 року позивачем подано до Печерського районного суду м. Києва заяву, якою недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою судді від 22 квітня 2024 року було відкрито провадження для розгляду за правилами загального позовного провадження.

30 травня 2024 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі на підставі п.6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

В обґрунтування якого представник відповідача зазначила, що предметом спору у справі № 757/17068/24-ц є квартира АДРЕСА_1 , яка знаходиться у спільній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Разом з тим, у Касаційному цивільному суді у складі Верховного суду знаходиться на розгляді касаційна скарга ОСОБА_3 у справі №757/58282/21-ц за позовом про поділ спільного майна подружжя.

Однією з позовних вимог в рамках даної справи є наступне: в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя, визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на квартиру загальною площею 297,40 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, позовні вимоги в даній справі залежать від результату розгляду справи №757/58282/21-ц.

Отже, у разі вирішення справи №757/58282/21-ц по суті на користь ОСОБА_3 , остання отримає у власність квартиру, яка є предметом спору в даній справі та її подальший поділ в натурі буде недоречним.

Крім того, у разі поділу майна в натурі, ОСОБА_3 буде позбавлена можливості виконати рішення суду у справі №757/58282/21-ц та отримати у власність квартиру загальною площею 297,40 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як єдиний об`єкт.

Враховуючи вищевикладене просила зупинити провадження у справі № 757/17068/24-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ об`єкта спільної часткової власності в натурі до закінчення розгляду справи №757/58282/21-ц Касаційним цивільним судом.

17 червня 2024 року до суду від представника позивача надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі, в яких остання зазначає, що рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/58282/21-ц від 23 січня 2023 року у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2004 року по 2011 рік, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного сумісного майна відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволено.

У порядку поділу спільного майна подружжя виділено у власність ОСОБА_3 автомобіль марки Mercedes-Benz, модель ML 250 CDI 4 MATIC, державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску. У власність ОСОБА_2 виділено земельну ділянку, загальною площею 0,06 га, кадастровий номер :04:043:0229, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та земельну ділянку, загальною площею 0,06 га, кадастровий номер :04:043:0230, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію різниці вартості часток майна у розмірі 184 149, 82 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року залишено без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року залишено без змін.

ОСОБА_3 оскаржила вказані судові рішення в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2024 року відкрито провадження у даній справі, зупинено виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2023 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсації різниці вартості часток майна у розмірі 184 149,82 грн та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судового збору в розмірі 12 405,00 грн до закінчення касаційного провадження та зупинено дію рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2023 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2024 року в частині визнання права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, загальною площею 0,06 га, кадастровий номер :04:043:0229, за адресою: АДРЕСА_3 та на земельну ділянку, загальною площею 0,06 га, кадастровий номер :04:043:0230, за адресою: АДРЕСА_3 до закінчення касаційного провадження.

Отже, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зупинив дію рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2023 року лише в частині визнання права власності ОСОБА_2 на земельні ділянки.

В іншій частині рішення набрало чинності.

Предметом позову у даній справі №757/17068/24-ц є поділ в натурі квартири АДРЕСА_1 , яка належить сторонам на праві спільної часткової власності по 1/2, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 365657890 від 13.02.2024 року.

Отже, рішення у справі №757/58282/21-ц набрало законної сили та відкриття касаційного провадження у даній справі не є підставою для зупинення провадження у даній справі на підставі п.6 частини 1 статті 251 ЦПК України.

Враховуючи викладене просила відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача по зупинення провадження по справі.

Дослідивши матеріали даного позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

В абзаці четвертому пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України 2004 року (стаття 251 чинного ЦПК України) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зазначена норма визначає сукупність обставин, за наявністю яких провадження у справі зупиняється. Так, за змістом зазначеної норми такої справи обставинами є: розгляд іншої справи іншим судом; взаємозв`язок такої справи зі справою, що слухається, неможливість розгляду такої справи до вирішення пов`язаної з нею іншої справи.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2023 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2024 року в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного сумісного майна - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задоволено.

Здійснено поділ спільного майна:

- визнано право приватної власності ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на легковий автомобіль марки Mercedes-Benz, модель ML 250 CDI 4 МАТІС, державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, вартістю 887 500, 00 грн;

- визнано право приватної власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на земельну ділянку, загальною площею 0,06 га, кадастровий номер :04:043:0229, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 );

- визнано право приватної власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на земельну ділянку, загальною площею 0,06 га, кадастровий номер :04:043:0230, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 );

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію різниці вартості часток майна у розмірі 184 149, 82 грн.

Рішення набрало законної сили 29 січня 2024 року.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: 1) смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; 2) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; 3) призначення або заміни законного представника у випадках, передбачених статтею 63 цього Кодексу; 4) надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення; 4-1) звернення обох сторін з клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з проведенням медіації; 5) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді; 6) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст.252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: 1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; 2) захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що виключає можливість явки до суду протягом тривалого часу; 3) перебування учасника справи у довгостроковому службовому відрядженні; 4) розшуку відповідача в разі неможливості розгляду справи за його відсутності; 5) призначення судом експертизи; 6) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 87 цього Кодексу; 8) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави; 9) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом; 10) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Керуючись ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 12.10.2022 у справі № 607/18049/20 (провадження № 61-20761св21), що при застосуванні правил ЦПК України про зупинення провадження у випадках, передбачених статтею 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, а при наявності підстав, визначених статтею 252 ЦПК України, питання про зупинення провадження у справі вирішується судом у залежності від конкретних обставин справи. Перелік підстав для зупинення провадження у справі, наведений в статтях 251, 252 ЦПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Лише взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі.

Неможливість розгляду однієї справи до вирішення справи іншим судом полягає лише в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи. Вирішення питання про зупинення провадження у справі не повинно призводити до порушення розумного строку розгляду справи.

Суд також враховує правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 201/9397/20 (провадження № 61-20129св21), що зупинення провадження - це, по суті, тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Разом із тим, таке зупинення не повинно суперечити принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Передбачена законом необхідність зупиненні розгляду однієї справи до вирішення іншої полягає в тому, що в іншій справі можуть бути встановлені або спростовані факти, що матимуть значення для вирішення цієї справи та які можуть вплинути на наявність підстав для задоволення позову повністю або частково, або відмови у ньому, або якщо ці справи є взаємовиключними. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між двома справами, що розглядаються, повинні існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, а факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи. Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (пункт 6 частини першої статті 251 ЦПК України).

Враховуючи, що рішення від 23 січня 2023 року у справі №757/58282/21-ц набрало законної сили 29 січня 2024 року, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для зупинення провадження згідно пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України.

Керуючись статтями 1-22, 251 Цивільного процесуального кодексу України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ об`єкта спільної часткової власності в натурі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Л. Бусик