Справа№592/1989/24
Провадження №2/592/919/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Катрич О.М., секретаря Дядечко Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» Мостовенка Олега Ігоровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що 25.11.2019 р. між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» шляхом підписання Оферти на укладання про надання кредиту № 501210050, відповідно до умов якого, Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 30 000 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 25.11.2022 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 35 %. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти. 17.05.2021 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за договором (угодою) від 25.11.2019, що укладено між ПАТ «АльфаБанк» та ОСОБА_1 18.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором (угодою) від 25.11.2019, що укладено між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у т.ч. за кредитним договором № 501210050 від 25.11.2019 р., що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 . Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.

Загальний розмір, що підлягає стягненню станом 09.01.2024 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 66 386,73 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 29021,76 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 37264,97 грн.; Заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн.; нараховані 3% річних - 0,00 грн.; інфляційні втрати - 0,00 грн.

Тому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором № 501210050 від 25.11.2019 р. у розмірі: 66 386,73 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі: 3 028,00 грн., понесені витрати на правову допомогу у розмірі: 17 000,00 грн.

Представник позивача просить суд розгляд справи проводити без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка 18.03.2024 подала відзив на позовну заяву та клопотання про застосування терміну позовної давності, оскільки з моменту останньої оплати по кредитній заборгованості минуло більше 3 років, просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що з ТОВ «Коллект Центр» вона не укладала жодних кредитних угод, не знала та не могла знати про наявну заборгованість, а отже не мала змоги урегулювати спір у досудовому порядку. ТОВ «Коллект Центр» надали розрахунок заборгованості. Однак, необхідно прийняти до уваги те, що ТОВ «Коллект Центр» не надає жодних доказів на підтвердження достовірності такого розрахунку і тому він не може бути прийнятий до уваги під час розгляду справи, так як його укладання демонструє виключно корисливу сторону кредитодавця та виражає волевиявлення виключно однієї сторони - ТОВ «Коллект Центр» що вагомо впливає та порушує права другої сторони - Відповідача. Заборгованість за відсотками, що вимагає кредитор, перевищує тіло кредиту більше, ніж в 2 рази, а строки нарахування відсотків не відповідають дійсним строкам укладеного договору. Також вищевказані договори за допомогою електронного підпису нею не могли бут підписані з підстав, вказаних у відзиві. Позивачем до суду не надаються будь-які докази щодо підписання саме нею відповідним ідентифікатором вище вказаного договору, так само є оспорюваним той факт, що саме такий ідентифікатор, який вказаний на документах був надісланий їй для підписання кредитного договору з первісним кредитором. Крім цього, проценти за користування кредитом відповідачу нараховувалися і після спливу строку дії кредитного договору, що прямо суперечить вимогам чинного законодавства. (а.с.52-62)

Відповідь на відзив надана не була.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі.

Судом встановлено, що з 25.11.2019 р. між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» шляхом підписання Оферти на укладання про надання кредиту № 501210050, відповідно до умов якого, Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 30 000 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 25.11.2022 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 35 %. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти згідно меморіального ордеру № 3457527 від 25.11.2019 р. (а.с.5-9)

Зазначені обставини відповідачкою не спростовано, зокрема, не надано доказів щодо ненадходження коштів на її рахунок.

17.05.2021 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за договором (угодою) від 25.11.2019, що укладено між ПАТ «АльфаБанк» та ОСОБА_1 (а.с.10-15)

18.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором (угодою) від 25.11.2019, що укладено між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 (а.с.16-23)

ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у т.ч. за кредитним договором № 501210050 від 25.11.2019 р., що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 (а.с.24-28)

Таким чином до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору № 501210050 від 25.11.2019 р.

Враховуючи надані суду докази суд вважає, що факт порушення відповідачкою взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором № 501210050 від 25.11.2019 р.позивачем доведено, розмір заборгованості за тілом кредиту - 29021,76 грн., що підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Відповідач не надав жодного доказу того, що належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору.

Щодо вимог про стягнення заборгованості по процентам, суд зазначає наступне.

Позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за процентам на дату відступлення права вимоги (10.01.2023) у розмірі 37264,97 грн.

Договором № 501210050 від 25.11.2019 р. встановлено строк кредиту 36 місяці, дата повернення кредиту 25.11.2022.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування.

Враховуючи, що договором встановлено строк кредитування до 25.11.2022., тому підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача суми нарахованих відсотків, виходячи з процентної ставки 35 %, після спливу строку кредитування відсутні.

Разом з тим, судом встановлено, що станом на дату повного погашення кредиту (дату повернення кредиту) 25.11.2022 розмір заборгованості по процентам за кредитним договором № 501210050 від 25.11.2019 р. становить 13296 грн. та підлягає стягненню з ОСОБА_1 , а не у розмірі 37264,97 грн.

Вимоги про стягнення відсотків за користування позиченими коштами, з підстав встановлених статтею 625 ЦК України позивачем не заявлено.

Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до положень ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачкою по справі заявлено про застосування позовної давності.

Як убачається із розрахунку заборгованості (а.с.7), з моменту останньої оплати по кредитній заборгованості минуло більше 3 років, останній раз оплата була 09.01.2020 року, в суд звернувся із позовом представник 23.01.2024 року, а зареєстровано в суді 06.02.2024 року. (а.с. 1, 46)

Разом з цим, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, чинного на момент звернення позивача до суду з позовом, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації по відношенню до України, відповідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» - на території України з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та затверджувався Верховною радою України та діє до цього часу.

Таким чином, враховуючи, що до введення воєнного стану загальний строк позовної давності не минув, на момент звернення позивача до суду з позовом діяв правовий режим воєнного стану, суд дійшов до висновку, що позовна заява, яка надіслана до суду 23.01.2024 року, подана в межах строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладенне, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 29021,76 грн. та розмір заборгованості по процентам за кредитним договором № 501210050 від 25.11.2019 р. в сумі 13296 грн., а всього 42 317 грн. 76 коп. В решті позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд звертає увагу на те, що частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач просить суд стягнути з відповідача, понесені ним витрати в сумі 17 000 грн. на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, що 02.01.2023 року між адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір про надання правової допомоги №02-01/2023 (а.с.40). Надана платіжна інструкція № від 10.01.2024, заявка на надання юридичної допомоги №261 від 02.01.2024 на суму 17 000 грн. (а.с.44), витяг з акту №3 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 (а.с.45).

Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - шостої ст. 137 ЦК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від відповідача не надійшло.

Отже враховуючи, що позивачем надано докази витрат на правову допомогу, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути зазначені витрати в сумі 6000 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1930 грн. 17 коп. пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що вимоги позивача слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273, 280, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» Мостовенка Олега Ігоровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) заборгованість за кредитним договором № 501210050 від 25.11.2019 р. у загальному розмірі в сумі 42 317 грн. 76 коп.

Стягнути з боржника ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1930 грн. 17 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Катрич