Провадження №2/337/1178/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чернявський Владислав Вікторович, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

09.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що квартира АДРЕСА_1 , якарозташована в будинку житлово-будівельного кооперативу №285 «Монтажник-2», була надана його батьку - ОСОБА_2 , як члену ЖБК, на підставі ордеру №2041 від 07.05.1986, виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської ради. Пай за квартиру був сплачений 15.12.1991 у період шлюбу батьків позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою ЖБК від 04.04.2024, тому вказана квартира була спільним майном подружжя батьків позивача.

24.03.2016 батько позивача - ОСОБА_2 зареєстрував право власності на вказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина вказаної квартири. При житті ОСОБА_3 заповіт не складала. Спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України були її чоловік - ОСОБА_2 та діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , відповідно до ст.1268 ЦК України, так як постійно проживали разом зі спадкодавцем на день смерті. Таким чином кожному в порядку спадкування належить по 1/6 частки квартири. Свідоцтво про право на спадщину за законом вони не отримували.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний брат позивача - ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 . При житті ОСОБА_4 заповіт не складав. Спадкоємцем першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 був його батько - ОСОБА_6 , який прийняв спадщину відповідно до ст.1268 ЦК України, так як постійно проживав разом зі спадкодавцем на день смерті. Свідоцтво про право на спадщину за законом він не отримував, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не відкривалася. Інших спадкоємців першої черги після його смерті немає.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі довідки ЖБК «Монтажник-2» від 23.03.2016 та ордеру №2041 від 07.05.1986, який видано Виконавчим комітетом Запорізької міської ради; 1/6 частки вказаної квартири, яка належить йому в порядку спадкування після смерті дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 1/6 частин вказаної квартири в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а взагалі 5/6 частин квартири. При житті ОСОБА_2 заповіт не складав. Спадкоємцем першої черги відповідно до ст. 1261 К України після смерті ОСОБА_2 є позивач. Інших спадкоємців не має.

Позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , відповідно до ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживав разом зі спадкодавцем на день смерті.

Крім того, він звернувся з відповідними заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чернявського B.B. Проте, нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30.05.2023, оскільки у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме втрачена довідка ЖБК «Монтажник-2» від 23.03.2016 на підставі якої було, зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_2 .

Просить визнати за ним право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,4 кв.м., житловою 28,9 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визнати за ним право власності на 5/6 частин вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 11.04.2024 у даній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Цією ж ухвалою суд 11.04.2024 за клопотанням позивача у приватного нотаріуса ЗМНО Чернявського В.В. витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07.05.2024 до суду від приватного нотаріуса ЗМНО ОСОБА_7 надійшли витребувані документи.

Ухвалою суду від 09.05.2024 за клопотанням представника позивача адвоката Земцової В.О. з Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради витребувана інформації про осіб, які були зареєстровані з померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , на дату смерті за адресою: АДРЕСА_2 .

22.05.2024 до суду з Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради надійшла витребувана інформація.

Ухвалою суду від 27.05.2024 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.

В судове засідання позивач та його представник адвокат Земцова В.О. не прибули, представник позивача подала заяву, в якій просила провести судове засідання у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Представник відповідача Запорізької міської ради та третя особа приватний нотаріус ЗМНО Чернявський В.В. в судове засідання не прибули, подали заяви, в який просили проводити судове засідання у їх відсутність.

Суд вважає можливим провести судове засідання у відсутність сторін та третьої особи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню через наступне.

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, в т.ч. шляхом визнання права власності.

Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Згідно із п.1 Прикінцевих положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року.

Враховуючи те, що правовідносини щодо набуття права власності на спірну квартиру виникли до 01.01.2004, суд вважає необхідним застосувати до них норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Закону України від 07.02.1991 № 697-XII «Про власність» (втратив чинність з 20.06.2007), Кодексу про шлюб та сім`ю від 20.06.1969 № 2006-VII.

За змістом ст.86, 128 ЦК УРСР 1963р. право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном . Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

При цьому, відповідно до п.3 постанови Верховної Ради України від 26.03.1991р. «Про порядок введення в дію Закону України «Про власність», положення ст.15 зазначеного Закону застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року (дата введення в дію Закону України «Про власність»).

Крім того, діюче на той час цивільне законодавство не пов`язувало виникнення права власності на нерухоме майно із проведенням його реєстрації.

Згідно з ст.16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України.

Згідно з ст.22 КпШС України (чинною на час придбання спірної квартири), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно з ст.28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Отже, у сімейному законодавстві на час придбання спірної квартири діяла презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно.

Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Згідно з ч.1, 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 4.19 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрували шлюб 18.12.1981 у відділі ЗАГС ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис №5601. Після укладання шлюбу дружина набула прізвище - ОСОБА_9 .

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Запоріжжі, а ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Запоріжжя. Їх батьками в свідоцтвах про народження записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Також судом встановлено, що 24.03.2016 за ОСОБА_2 , на підставі довідки від 23.03.2016, яка видана ЖБК «Монтажник-2» та ордеру №2041 від 07.05.1986, який виданий Виконавчим комітетом Запорізької міської ради, було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №373403581 від 09.04.2024,

Згідно з довідкою ЖБК №285 «Монтажник-2» №20 від 04.04.2024, квартира АДРЕСА_1 , яка знаходиться в ЖБК №285 «Монтажник-2» з 08.04.1986 належала ОСОБА_2 . Пай виплачений в повному обсязі 15.12.1991.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка у період з 27.12.1997 по день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Разом з нею на день смерті були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При житті ОСОБА_3 заповіт не складала, спадкування здійснювалось за законом. Свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , який у період з 28.02.2004 по день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Разом з ним на день смерті були зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

При житті ОСОБА_4 заповіт не складав, спадкування здійснювалось за законом. Свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , який у період з 07.08.1986 по день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Разом з ним на день смерті був зареєстрований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

При житті ОСОБА_2 заповіт не складав, спадкування здійснювалось за законом.

22.11.2021 позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до приватного нотаріуса ЗМНО ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_3 , у зв`язку з чим 22.11.2021 нотаріусом заведена спадкова справа №272/2021, реєстраційний номер у Спадковому реєстрі 68696548.

Крім того, 22.11.2021 позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до приватного нотаріуса ЗМНО ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_2 , у зв`язку з чим 22.11.2021 нотаріусом заведена спадкова справа №273/2021, реєстраційний номер у Спадковому реєстрі 68696571.

Постановою приватного нотаріуса ЗМНО Чернявського В.В. від 30.05.2023 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку квартирі АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.

З`ясувавши усі обставини справи та оцінивши надані суду докази, суд вважає, що квартира АДРЕСА_1 була спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки придбана шляхом її викупу в ЖБК №285 «Монтажник-2» 15.12.1991, тобто в період зареєстровано шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , незалежно від того, на кого було оформлено право власності і хто був членом кооперативу.

При цьому, суд враховує, що частки подружжя в спільному майні є рівними, тобто кожному належить по 1/2 частині вказаного майна. Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належала їй як частка подружжя у спільному майні, придбаному у період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_2 .

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 були її чоловік - ОСОБА_2 та діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 відповідно до ст. 1268 ЦК України, а саме по 1/6 частині квартири, але свідоцтво про право на спадщину за законом не отримували.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала йому в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 .

Спадкоємцем першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після його смерті був батько - ОСОБА_6 , який прийняв спадщину відповідно до ст.1268 ЦК України, але за життя свідоцтво про право на спадщину за законом не отримував, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не відкривалася. Інших спадкоємців першої черги після його смерті немає.

Після смерті батька позивача - ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, з: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі довідки ЖБК «Монтажник-2» від 23.03.2016 та ордеру 2041 від 07.05.1986, який видано Виконавчим комітетом Запорізької міської ради; 1/6 частки вказаної квартири, яка належить йому в порядку спадкування після смерті дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 1/6 частин вказаної квартири в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а взагалі 5/6 частин квартири.

Спадкоємцем першої черги відповідно до ст. 1261 К України після смерті ОСОБА_2 є позивач ОСОБА_1 . Інших спадкоємців не має.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на 1/6 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 та 5/6 частин квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , суд виходить з того, що відсутність правовстановлюючого документа не позбавляє спадкоємця права на спадщину, оскільки вона належить їй з моменту відкриття спадщини.

В даному випадку позивач позбавлений права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину, чим порушується (не визнається) його право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті батьків. Тому, виходячи з вимог справедливості та розумності, це право на підставі ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на 5/6 частин квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Сидорова