Справа № 195/2017/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

31.05.2024 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Дєєвої Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. За ухвалою суду від 02.04.2024 до участі у справі був залучений в якості відповідача ОСОБА_3 .

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що в листопаді 2023 року він звернувся до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудого М.Є. для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану на території Виводівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, яка належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудий М.Є., постановою від 29.11.2023 року, відмовив йому в прийнятті заяви про прийняття спадщини, так як ним, відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України, пропущений встановлений 6-місячний строк для прийняття спадщини.

Приватний нотаріус запропонував звернутися до суду для вирішення цього питання.

Позивач зазначає, що про смерть ОСОБА_4 йому стало відомо тільки в листопаді 2023 року від ОСОБА_5 , працюючої завідувачем відділу кадрів ТОВ «Славутич», якій невідома їй особа надала копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 та заповіт. Він вважає, що свідоцтво про смерть і заповіт було надано саме ОСОБА_5 як представнику ТОВ «Славутич» родичами померлої, так як земельна ділянка, зазначена в заповіті, знаходиться в оренді ТОВ «Славутич».

Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини ним пропущено з поважних не залежних від його волі та його волевиявлення причин, а саме, в листопаді 2023 року йому стало відомо про смерть спадкодавця та про наявність заповіту.

Позивачу відомо, що відповідачка у справі, ОСОБА_2 є спадкодавцем за законом.

Представник позивача ОСОБА_6 , приймавший участь у попередніх судових засіданнях,подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, при цьому позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 та представник відповідачки адвокат Папуга О.В. який приймав участь у підготовчому судовому засіданні, неодноразово належним чином повідомлені про слухання справи, в судове засідання не з`явилася, заяв, клопотань не надали.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином неодноразово був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов не надав.

У судовому засіданні були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_5 , яка працює у ТОВ Славутич, в судовому засіданні пояснила, що наприкінці листопада 2023 року до неї прийшов невідомий їй чоловік і запитав ОСОБА_1 , якого в той час на території товариства не було, тому він положив на стіл файл з документами, а саме копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4 та заповіт. Оскільки вона відповідає за договори оренди землі, то їй було зрозуміло, що документи стосувалися їх пайщика (орендодавця) ОСОБА_4 . До цього про смерть ОСОБА_4 вона не знала.

ОСОБА_7 , який був допитаний за клопотанням адвоката Івахненка О.О. в судовому засіданні в якості свідка, суду пояснив, що він є власником ТОВ Славутич, померлу ОСОБА_4 він знав, оскільки вона була пайщиком (орендодавцем) його товариства, ОСОБА_2 він особисто не знав. В другій половині листопада 2023 року йому повідомили з відділу кадрів товариства, а саме ОСОБА_5 , що йому залишено документи: копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 та заповіт стосовно ОСОБА_4 . Після чого він звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини за заповітом, однак в зв`язку з тим, що ним пропущено строки для прийняття спадщини йому було відмовлено. Також свідок додав, що про смерть ОСОБА_4 , якою складений на його ім`я заповіт, він не знав.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, заслухавши пояснення свідка, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини.

Зі свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , виданого Томаківським відділом ДРАЦС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вбачається, що остання дійсно померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 347 (а.с. 6).

В листопаді 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудого М.Є. для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5.510 га, розташовану на території Виводівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, яка належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудий М.Є., постановою від 29.11.2023 року (а.с.10), відмовив позивачу в прийнятті заяви про прийняття спадщини, так як ним, відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України, пропущений встановлений 6-місячний строк для прийняття спадщини що, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», унеможливлює вчинення нотаріальних дій по оформленню спадщини та одержання свідоцтва про право на спадщину.

Зазначені обставини підтверджуються також заповітом посвідченим приватним нотаріусом 31 жовтня 2013 року та зареєстрованим в реєстрі за № 841, зі змісту якого ОСОБА_4 : «земельну ділянку (пай № НОМЕР_2 ), яка розташована на території Виводівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, площею 5,510 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай № 303, кадастровий номер :01:002:0287) заповідаю ОСОБА_1 , 1964 р.н.» (а.с.9).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1272 ЦК України позивач вважається таким, що не прийняв спадщину, що відповідно до положень Глави 67 ЦК України позбавляє його в здійсненні його права на спадкування.

Як зазначає позивач, про смерть ОСОБА_4 йому стало відомо тільки в листопаді 2023 року від ОСОБА_5 , і він вважає, що свідоцтво про смерть і заповіт було надано саме ОСОБА_5 як представнику ТОВ «Славутич» родичами померлої, так як земельна ділянка, зазначена в заповіті, знаходиться в оренді ТОВ «Славутич».

Зазначені обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права номер: 163839304 від 17.04.2019 року (а.с.11) та Договором оренди землі від 01 листопада 2001 року з Додатковою угодою 303 від 12.12.2018 про внесення змін до зазначеного договору оренди землі (а.с.12-14,15).

Судом встановлено, що позивач не являється родичем померлої, йому не було відомо про смерть спадкодавця, повідомлення про смерть ОСОБА_4 не публікувались у регіональній пресі, а також нотаріусами не вчинялося дій щодо розшуку спадкоємців.

Крім того, з повідомлення приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Рудого М. від 04.01.2024 № 06/02-14 та з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 75331610 від 04.01.2024 вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заводилась спадкова справа за № 93/2023, копію якої направлено на запит суду. З копії спадкової справи вбачається, що 28.06.2023 із заявою звертався брат померлої ОСОБА_3 , якого було залучено у цій справі в якості співвідповідача, та який відмовився від належної йому частки спадкового майна на користь ОСОБА_2 , яка також є відповідачем у справі, та яка 28.06.2023 також зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті її тітки, ОСОБА_4 , яка склала на неї заповіт від 02.11.2012, тому остання 25.10.2023 зверталася із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Після чого, 29.11.2023 до нотаріуса звертався із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач, на якого було складено ОСОБА_4 заповіт від 31.10.2013. Інших спадкоємців немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Суд вважає, що позивач пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин, незалежних від його волі та внутрішнього волевиявлення, так як бажав прийняти спадщину і своїми діями це підтвердив вступивши у фактичне володіння спадковим майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно правової позиції Верхового Суду України, у справі № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року, в мотивувальній частині зазначено наступне.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд вважає доцільним для позивача визначити такий строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, терміном три місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить звільнити відповідачів від сплати на його користь судового збору, тому суд вважає можливим звільнити відповідачів від відшкодування таких витрат.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 3, 4,9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (проживає: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (проживає: АДРЕСА_3 ) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) додатковий строк тривалістю в три місяці, з моменту набрання судовим рішенням законної сили, для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Виводове Нікопольського району Дніпропетровської області.

Сплачений у справі ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн. залишити в дохід держави, звільнивши від відшкодування таких витрат ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Повний текст рішення суду складено 10.06.2024.

Суддя: Л. А. Кондус