17.06.2024 227/3188/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Притуляка С.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Свіонтек В.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ДП «Добропіллявугілля-Видобуток» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що вона знаходилася в трудових відносинах з відповідачем. Наказом № 205/к/тр від 06.10.2023 року позивача було звільнено з підприємства відповідача на підставі п. 5 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з нез`явленням на роботу протягом більш як чотири місяці підряд, внаслідок тимчасової непрацездатності. Щодо обставин звільнення, позивач зазначає, що 05.06.2023 року при виконанні трудових обов`язків в адміністративній будівлі відповідача, відповідач пересуваючись по сходах з третього на другий поверх зачепилася ліктем лівої руки за жалюзі, які знаходилися на площадці сходинок, внаслідок чого її права нога зі слизнула із сходинки та позивач впала отримавши забій спини та вдарившись головою втратила свідомість на декілька хвилин. Протягом робочого дня після падіння позивач почувала себе погано та вживала знеболювальні. Наступного дня позивач вийшла на роботу, але головна біль та біль у відділі хребта не вщухала, а тому вона повідомила свого безпосереднього керівника про те, що їй потрібно звернутися за медичною допомогою до сімейного лікаря. Лікарем, після її огляду, було видане направлення на МСКГ головного мозку, кісток таза та поперекового хрестового відділу. 07.06.2023 року після проходження МСКГ позивача було госпіталізовано до травматологічного відділення КНП «Добропільська ЛІЛ». На стаціонарному лікуванні вона перебувала до 01.08.2023 року. Того ж дня вона написала заяву на ім`я генерального директора ДП «Добропіллявугілля-Видобуток» та виклала обставини нещасного випадку який стався із нею. 09.06.2023 року вона змогла зареєструвати заяву, після чого було видано наказ про початок розслідування нещасного випадку. З 02.08.2023 року по 13.10.2023 року позивач перебувала на амбулаторному лікуванні у травматолога та невропатолога. Після цього це знаходилася на лікуванні до 20.10.2023 року. Крім того, 12.10.2023 року вона знаходилася на обстеженні у м. Дніпро. Однак, попре те, що вона знаходилася на амбулаторному лікуванні внаслідок травми отриманої на виробництві, керівництвом відповідача було видано наказ від 06.10.2023 року про звільнення її з роботи з 09.10.2023 року за п. 5 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з нез`явленням на роботі протягом біль як чотирьох місяців підряд. Позивач із даним рішенням не погодилася та вирішила звернутися до суду із захистом своїх прав.

Представник відповідача 22.01.2024 року надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 09.02.2021 року позивача було прийнято на посаду провідного економіста фінансового відділу дирекції з економіки та фінансів підприємства відповідача. 06.06.2023 року позивачу був оформлений листок непрацездатності щодо тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві. Станом на 06.10.2023 року, тобто протягом більш як чотирьох місяців підряд позивачка на роботу не з`являлася внаслідок тимчасової непрацездатності. З урахуванням викладених обставин, наказом № 205/к/тр від 06.10.2023 року позивача звільнено з посади провідного економіста фінансового відділу дирекції з економіки та фінансів підприємства відповідача у точній відповідності до положень пункту 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Щодо посилань позивача на виробничу травму представник відповідача зазначив, що на підставі заяви позивача від 07.06.2023, яка надійшла на адресу відповідача 08.06.2023 року, роботодавцем у відповідності до положень Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 17.04.2019 року № 337 проведено розслідування обставин та подій, які зазначені позивачем. Відповідна комісія оглянуло місце нещасного випадку, провела опитування свідків, ознайомилася з організаційно-розпорядною та нормативно-технічною документацією і прийшла до висновку, що достовірних даних, які свідчать про факт нещасного випадку із позивачем при виконанні трудових обов`язків 05.06.2023 року у адміністративній будівлі підприємства відповідача не встановлено. Внаслідок вказаного, по даному випадку комісією складено Акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії що стався (сталося/сталася) за формою Н-1/НП. Таким чином, на час звільнення 09.10.2023 року позивача з посади був відсутній зв`язок між її тимчасовою непрацездатністю та трудовим каліцтвом, що свідчить про правомірність дій відповідача щодо її звільнення за п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила повністю задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні також підтримала позовні вимоги та просила повністю задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, зауважила, що відповідач не мав права звільняти позивача в період перебування її на лікарняному.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, та просив відмовити у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності, заслухавши доводи сторін в судовому засіданні, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.02.2021 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу в ДП «Добропіллявугілля-видобуток» на посаду провідного економіста фінансового відділу дирекції з економіки та фінансів на підставі наказу № 26-К від 08.02.2021 року, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 . (а.с.12)

У виписці № 1874 із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення, яку видало КНП «Добропільська ЛІЛ», ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні з 07.06.2023 року по 01.08.2023 року із діагнозом: струс головного мозку, закритий перелом S 5 хребця без зсуву, забій м`яких тканин потиличної ділянки голови. (а.с.16-17)

Згідно висновку дослідження, яке проводилось лікарем-неврологом у МЦ «НейроХелс Днепр», у ОСОБА_1 виражено двосторонні порушення провідності переважно прегангліонарного характеру L5-S1-(S2) клініко-нейрофізіологічна відповідність окреслені ознаки полірадикулопатії L5-S1-(S2). (а.с.24)

07.06.2023р. ОСОБА_1 повідомила директора ДП «Добропіллявугілля-видобуток» про те, що з нею трапився нещасний випадок в будівлі підприємства, а саме падіння на сходи, внаслідок чого вона отримала травму, а тому просила утворити комісію з розслідування нещасного випадку.

Наказом ДП «Добропіллявугілля-видобуток» № 97 від 09.06.2023 року, було утворено комісію для розслідування нещасного випадку, який стався із ОСОБА_1 (а.с.28)

Згідно акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) 05.06.2023 року о 09:45 годині на ДП «Добропіллявугілля-видобуток» із ОСОБА_1 , комісія не знайшла документального підтвердження факту настання нещасного випадку. (а.с.56-60з)

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема листків про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 , даних веб-сайту Пенсійного Фонду України (а.с.18, 18з, 19, 19з, 20, 20з) та не оспорювалося сторонами, позивач перебувала на лікарняному з 06.06.2023 року по 13.10.2023 року, внаслідок тимчасової непрацездатності (захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві).

Наказом в.о. генерального директора ДП «Добропіллявугілля-видобуток» № 205/к/тр від 06.10.2023 року, ОСОБА_4 було звільнено з посади провідного економіста фінансового відділу Дирекції з економіки та фінансів Спеціального апарата управління 09.10.2023 року, у зв`язку з нез`явленням на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд, внаслідок тимчасової непрацездатності, згідно п. 5 ст. 40 КЗпП України. (а.с.13)

27.10.2023 року представником ОСОБА_1 , адвокатом Сєргєєвой Р.А. було подано скаргу до начальника Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, з проханням про призначення проведення повторного розслідування нещасного випадку що стався із ОСОБА_1 в адміністративній будівлі ДП «Добропіллявугілля-видобуток». (а.с.25-26з)

Наказом в.о. генерального директора ДП «Добропіллявугілля-видоьуток» № 186 від 02.11.2023 року, було створено комісію для повторного розслідування нещасного випадку, який стався із ОСОБА_1 (а.с.71)

Як пояснив представник відповідача, розслідування нещасного випадку ще не завершено та триває.

Надані позивачем копії договорів про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 3701/23-54 від 31.08.2023 року, а також про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 169к від 28.08.2023 року, не містять відомостей, що стосуються предмету позову та входять до предмету доказування.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв`язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.

Як встановлено судом в ході судового розгляду та не заперечувалося сторонами, позивач перебувала на лікарняному з 06.06.2023 року по 13.10.2023 року, внаслідок тимчасової непрацездатності.

Згідно акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) 05.06.2023 року о 09:45 годині на ДП «Добропіллявугілля-видобуток» із ОСОБА_1 , комісія не знайшла документального підтвердження факту настання нещасного випадку.

Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення тимчасової непрацездатності, внаслідок професійного захворювання або травми, що пов`язана з нещасним випадком на виробництві позивачем не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача були наявні законні підстави для звільнення позивача за п.5 ч.1 ст.40 КЗпП України, а саме, наявні дві складові - як установленого нею проміжку часу, протягом якого працівник не з`являвся на роботу, так і факту безперервної непрацездатності працівника упродовж зазначеного часу.

Щодо посилань позивача та її представника на незаконність звільнення в період тимчасової непрацездатності позивача, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Отже, чинним трудовим законодавством, дійсно, забороняється звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності, окрім звільнення з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.40 КЗпП - нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, що є логічним та відповідає суті підстави для звільнення.

Враховуючи вищезазначене, за вказаних обставин, суд дійшов висновку, що звільнення позивача з займаної посади за п.5 ч.1 ст.40 КЗпП України відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства, а отже відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на роботі.

Позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу також не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на роботі.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, ст. ст. 4, 12-13, 76-81, 141, 263-265, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 17.06.2024р.

Суддя Притуляк С.А.

07.06.24