"11" червня 2024 р. Справа № 363/2754/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Рудюк О. Д., вирішуючи питання про відкриття наказного провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ із ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області звернулось ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 за спожитий природний газ за період з листопада 2022 року по квітень 2024 року.

За даною заявою не може бути видано судовий наказ в зв`язку з наступним.

За даною заявою не може бути відкрито наказне провадження в зв`язку з наступним.

Частиною 3 статті 19 ЦПК України встановлено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно із пунктами 4, 5 частини другої статті 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

В заяві про видачу судового наказу представник заявника просить суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 31 633,89 грн., зазначаючи при цьому, що вказана заборгованість виникла за адресою АДРЕСА_1 .

Разом з тим, з доданої до заяви інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.04.2024 року №374303210 вбачається, що ОСОБА_1 належить лише 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 , інша 1/2 частини будинку за вказаною адресою належить ОСОБА_2 .

Нормою статті 360 ЦК України, зокрема, передбачено, що співвласник зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності.

Встановивши, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частки будинку та він зобов`язаний брати участь в утриманні будинку відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги у зазначеному заявником розмірі до ОСОБА_1 , що відповідно до пункту 8 частини 1 статті 165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Так, відповідно до пунктів 1, 8 частини 1 статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Крім того, в матеріалах заяви відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надаються ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України».

Відповідно до роз`яснень даних у п.9 та 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року за №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання цих послуг.

Відсутність документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права, або документів, що підтверджують права вимоги, вказує на наявність спору про право.

У той же час, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що саме ОСОБА_1 отримував та користувався послугами ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України».

Разом з тим, відповідно до ст.1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» №2479-IX встановлено, що протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, постачальнику природного газу забороняється здійснювати будь-які дії щодо примусу побутового споживача до оплати заборгованості (у тому числі включати заборгованість у рахунок на оплату, подавати судові позови, проводити стягнення заборгованості у примусовому порядку, вчиняти заходи з припинення газопостачання у зв`язку з наявністю заборгованості тощо), яка врегульовується відповідно до абзацу другого частини третьої статті 2 цього Закону.

Згідно до абзацу другого частини третьої статті 2 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», постачальникам природного газу компенсуються, різниця між вартістю послуг з постачання природного газу побутовим споживачам з урахуванням втрат, понесених внаслідок воєнних дій та з метою запобігання настанню гуманітарних кризових ситуацій, за період з 1 березня 2022 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, та фактичним рівнем оплати побутовими споживачами послуги з газопостачання.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з 24.02.2022 року введено воєнний стан, а Указом Президента України №271/2024 від 06.05.2024 року та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.05.2024 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 14.05.2024 року строком на 90 діб.

Отже, на момент звернення ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ на території України введено військовий стан.

Відтак із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З цих підстав згідно п.1 та п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України, у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись статтями 161, 163, 165-166, 259, 260, 353 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ із ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.Д. Рудюк