Справа № 175/6225/23
Провадження № 2/175/1646/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" червня 2024 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря судового засідання Вербицької К.В., розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Чернишевського, буд. 55, ) про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що в шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.06.2018 року шлюб між сторонами розірвано. 05.02.2018 року було видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина, проте відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку з чим станом на 01.08.2023 року наявна заборгованість у розмірі 144249,38 грн. Крім того, відповідач не спілкується з сином вже більше п`яти років та взагалі не цікавиться його життям, не бере участь у вихованні та розвитку дитини. 12.08.2020 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4 , з яким ОСОБА_3 має теплі відносини та вважає його своїм батьком.

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито підготовче провадження у справі.

03.05.2024 року відповідач через канцелярію суду подав заяву, в якій визнав позовні вимоги у повному обсязі, проти позбавлення його батьківських прав не заперечував.

Учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали заяви про розгляд справи без їх участі.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, суд вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, 07.03.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №03. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 та ОСОБА_7 народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 27.03.2014 року, актовий запис №06.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.06.2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірвано.

05.02.2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ №175/2902/17 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого державою, щомісяця, починаючи з 07.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Дніпровського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Реутова Є.О. від 07.06.2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №175/2902/17, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області від 05.02.2018 року.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у ОСОБА_2 станом на 01 серпня 2023 року заборгованість по аліментам складає 144 249,38 грн.

12.08.2020 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 12.08.2020 року, про що зроблено актовий запис № 891. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_8 .

Від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилися син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 23.10.2020 року, актовий запис №3055 та донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії

НОМЕР_5 , виданого Салтівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.02.2023 року, актовий запис №102.

З 13.07.2020 року ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується актами, складеними сусідами від 21.07.2023 року.

Відповідно до інформації, наданої Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №139 Харківської міської ради Харківської області №126/01-59/23 від 09.06.2023 року, вихованням дитини займається лише мати, яка належним чином виконує свої обов?язки. Батько дитини - ОСОБА_2 , протягом навчання дитини в школі (з 01.09.2020 року) батьківські збори не відвідував, не спілкувався з класним керівником, не цікавився навчанням сина.

Висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 23.02.2024 року підтверджено той факт, що батько не заперечує проти позбавлення батьківських прав щодо ОСОБА_3 . Однак позиція батька, обумовлена не небажанням виконувати свої батьківські обов?язки, а ґрунтується на складних стосунках із матір?ю дитини - ОСОБА_1 . Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради на підставі наявних документів. Враховуючи викладене вище, рекомендацією комісії, в інтересах дитини, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

У відповідності до ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

На підставі викладеного, надавши оцінку наявним у справі доказам, з урахуванням висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина та визнання відповідачем позовних вимог, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 82, 76, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_7 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. С. Журавель