Провадження № 2/127/2570/24
УХВАЛА

12 червня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шаміна Ю.А., розглянувши позовну заяву Кредитної спілки «Злагода» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

КС «Злагода» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 177 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України з метою усунення недоліків.

Так, відповідно до п.п. 3, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема: обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Обов`язок подання доказів разом з поданням позовної заяви визначений також в ч. 3 ст. 83 ЦПК України.

Як слідує з позовної заяви позивач просить солідарно стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за Договором кредиту №6299 від 01.09.2009 у сумі 144431,32 грн та за Договором кредиту №7093 від 02.08.2012 у сумі 88814,41 грн.

При цьому, як вбачається із змісту позовної заяви позивач вказує, що заборгованість виникла за Договором кредиту №6299к від 01.09.2009 та Договором кредиту №7093к від 02.08.2012, які і додано до матеріалів позовної. При цьому, у позовній заяві позивач вказує про продовження строків надання кредиту, однак жодних доказів щодо продовження строку надання кредиту саме за умовами Договору кредиту №7093к від 02.08.2012 матеріали позовної заяви не містять, відтак позивачу слід надати підтвердження щодо цього або ж уточнити викладені ним обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги, а також позивачу слід усунути вказані суперечності щодо номерів договорів кредиту за якими виникла заборгованість.

На виконання вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунку вказаної в позові суми боргу (його складових частин), який позивач бажає стягнути з відповідача за зобов`язаннями позичальника, що є необхідними відомостями для розгляду вказаного позову з метою встановлення точних періодів та складових боргу, який виник у відповідача відповідно до обов`язків позичальника у кредитному договорі.

Суд звертає увагу, що обґрунтований розрахунок, є такий, що містить обчислення, порядок нарахування сум (множення, додавання, нарахування та інше) та підстави такого нарахування, передбачені законом або умовами договору, із зазначенням:

по тілу кредиту: сума, яка підлягає сплаті по кожному із платежів; сума, яка сплачена; сума заборгованості, із зазначенням періоду заборгованості,

по відсоткам: сума, яка підлягає сплаті за відсотками; сума, яка була/не була сплачена за відсотками; початок та кінець періоду нарахування за відсотками, детальний (щомісячний) розрахунок розміру відсотків на увесь період нарахування та сума боргу по них, тощо.

Позивач просить стягнути заборгованості по тілу кредиту та по нарахованим відсоткам, отож обґрунтований розрахунок заборгованості повинен містити розрахунок щодо кожного зазначеного виду, з розшифровкою та обґрунтуванням підстав їх нарахування (за умовами договору або відповідно до закону).

Крім того, згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач судовий збір не сплатив, заявивши клопотання про відстрочення або звільнення позивача від сплати судового збору, що міститься в мотивувальній частині позовної заяви (без його зазначення у прохальній частині). Дане клопотання мотивовано відсутністю доходів кредитної спілки за минулі роки та наявністю в ЄРДР кримінальних проваджень за ч. 1, 2, 5 ст. 191 КК України відносно посадових осіб КС «Злагода».

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Положеннями ст. 136 ЦПК України передбачена можливість суду, враховуючи майновий стан сторони, відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі; з підстав, зазначених в частині першої цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача -фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

За змістом вказаної вище норми відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору чи зменшення його розміру є правом суду, а не його обов`язком. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 17.05.2018 у справі №904/9117/17.

Отже, звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 136 ЦПК України та статтею 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо). Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.07.2019, справа №821/1896/15-а.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Проте, матеріали позовної заяви не містять жодних доказів в обґрунтування поданого клопотання, які б в розумінні положень статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» вказували на наявність підстав для звільнення або відстрочення його від сплати судового збору.

Слід зазначити, що відстрочення від сплати судового збору вирішується судом окремо у кожній справі на підставі наданих заявником доказів на підтвердження підстав відстрочення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому, слід звернути увагу позивача, що за практикою ЄСПЛ вимога про сплату зборів судам у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Case of Kreuz v. Poland), заява №28249/95, п. 60).

Відмова у задоволенні клопотання про звільнення або відстрочення від сплати судового збору за подання позовної заяви не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників судового процесу.

Безпідставне відстрочення від сплати судового збору є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем не вказано обґрунтованих підстав та не надано доказів для звільнення або відстрочення від сплати судового збору, вищевказане клопотання до задоволення не підлягає.

Так, відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру для працездатних осіб (3028,00 грн) та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1059800,00 грн).

Таким чином, враховуючи, що позивачем пред`явлений позов про стягнення заборгованості, тобто позов майнового характеру, при цьому, ціна позову становить 233245,73 грн, відтак за подання до суду даної позовної заяви позивачу слід сплатити судовий збір в розмірі 3498,69 грн (233245,73 грн ? 1,5%) та надати суду оригінал відповідного документа, що підтверджує його сплату.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору наступні: отримувач коштів: ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101; код ЄДРПОУ отримувача: 37979858; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0002856.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Частиною п`ятою ст. 95 вказаного Закону передбачено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів, визначений п.п. 5.26 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163:2020, затвердженого наказом Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" від 1 липня 2020 року №144). за вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Натомість, в порушення викладених норм, надані позивачем копії документів не засвідчені належним чином.

Позивачу необхідно подати до суду засвідчені у встановленому законом порядку копії документів з оригіналів, які додаються до позовної заяви, в примірнику для суду та відповідачів.

До того ж, в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету сторін.

Юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку, що визначено положеннями ч. 6 ст. 14 ЦПК України, які введено в дію 20.02.2024 в частині обов`язкової реєстрації юридичними особами (приватної форми власності) електронних кабінетів в ЄСІТС

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат (абз. 2 ч. 6 ст. 14 ЦПК України).

Згідно відомостей комп`ютерної програми «Д-3» позивач Кредитна спілка «Злагода» (код ) в порядку ч. 6 ст. 14 ЦПК України не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі електронний суд ЄСІТС.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 185 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом другим частини першої цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно зареєструвати в обов`язковому порядку електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі та надати відповідне підтвердження до суду.

Також слід звернути увагу, що позовна заява підписана представником позивача ОСОБА_4 , який діє на підставі довіреності від 29.10.2021. Вказаною довіреністю Кредитною спілкою "Злагода" в особі голови правління Пекарчука М.М. уповноважено для представництва інтересів адвоката (згідно поствідчення №КВ5990 від 23.11.2017) ОСОБА_4 . При цьому до позовної заяви не додано підтвердження на здійснення ОСОБА_4 адвокатської діяльністі на підставах та в порядку, передбачених Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Разом з тим, у випадку представництва інтересів позивача адвокатом слід зауважити на необхідності повідомлення суду реєстраційного номера облікової картки платника податків представника позивача, який є адвокатом та має обов`язок щодо обов`язкової реєстрації електронного кабінету в ЄСІТС, для можливості перевірки судом цих обставин та подальшого здійснення обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу.

Вказані вище недоліки перешкоджають вирішенню питання про можливість прийняття позовної заяви до розгляду, а тому вона підлягає залишенню без руху для їх усунення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Кредитної спілки «Злагода» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості - залишити без руху, надавши позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, з дня отримання даної ухвали суду.

Роз`яснити позивачу, що в разі, якщо у встановлений строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, вона вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна