Справа № 357/2010/24
Провадження № 2/357/1947/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних,
30.01.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати в розмірі 10 404,34 грн., 3% річних в розмірі 2 019,83 грн. та судові витрати.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.
20.03.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи 30.04.2024.
30.04.2024 на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судові засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи за адресою зареєстрованою проживання, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести у справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
На підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 25 032,50 грн. видано виконавчий лист № 2-119 від 10.03.2009, який перебуває на примусовому виконанні в БЦ МВ ДВС.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2019 у справі № 357/12474/18, яке набрало законної сили 15.03.2019, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто суму інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 12 945,54 грн.

За змістом вказаного вище рішення суду вбачається, що згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2009 р. стягнуто матеріальну і моральну шкоду та судові витрати в сумі 25 032,50 грн.

Відповідно до копії листа Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області № 5565 від 10.01.2024, у Відділі перебуває виконавче провадження № 55237921 з примусового виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2-119 від 10.03.2009 про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ОСОБА_1 в розмірі 25 032,50 грн. На депозитний рахунок ВДВС надходили кошти в межах вказаного виконавчого провадження. Остання сплата 909,09 грн. від 18.03.2020, станом на 08.01.2024 залишок боргу становить 22 442,50 грн.

З вказаного листа також вбачається, що на примусовому виконанні у Білоцерківському відділі державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області перебуває виконавче провадження № 60000830, щодо виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2/357/1035/19 від 15.03.2019 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 12 945,54 грн., а також судовий збір в розмірі 704,80 грн. Станом на 08.01.2024 залишок боргу - 13 650,34 грн.

При вирішенні справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Предметом позову у цій справі є стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення про стягнення грошових коштів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що рішенням суду, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача на користь позивача 25 032,50 грн. та на його виконання видано виконавчий лист, який частково виконано, залишок боргу становить 22 442,50 грн., з урахуванням останньої сплати боржником 18.03.2020.

З огляду на те, що відповідач не виконує рішення суду про стягнення наведеної вище суми грошових коштів, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України.

Здійснивши перевірку розрахунку за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання перед позивачем в сумі 22 442,50 грн. в період з 01.01.2021 по 31.12.2023, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в розмірі 10 404,34 грн. та три відсотки річних в розмірі 2 019,78 грн.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання в період з 01.01.2021 по 31.12.2023 в розмірі 10 404,34 грн., три відсотки річних в розмірі 2 019,78 грн. та 1 211,20 грн. судового збору.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: невідомо.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду.

Оскільки в судовому засіданні підписано лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 17.06.2024.

Суддя А. Ю. Цуранов