Провадження № 2/761/7869/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Пономаренко Н.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГАРАНТ КАПІТАЛ», про розірвання договору та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року на адресу Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГАРАНТ КАПІТАЛ», про розірвання договору та стягнення коштів, відповідно до якої позивач просив суд:

-розірвати договір про участі у Фонду фінансування будівництва №83513 від 30.11.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ Акціонерний комерційний банк «АРКАДА»;

-стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГАРАНТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 : сплачені за договором про участь у Фонді фінансування будівництва №83513 від 30.11.2017 грошові кошти у розмірі 601 731,79 грн.; - неустойка в розмірі 578 276,08 грн.; - реальні збитки в розмірі 331 629,92 грн.; - моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2024 року в провадження судді Пономаренко Н.В. надійшла вказана цивільна справа.

Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування , якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До таких позовів відносяться позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна (ч.1 ст.30 ЦПК України). Згідно з положеннями ст.181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст.358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18.

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю вбачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язкуз нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Подібні правові висновки щодо застосування правил виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №910/6644/18, від 26 травня 2021 року у справі №506/33/19, від 02 лютого 2022 року у справі №185/8191/16-ц.

Згідно з ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно доп.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 30.11.2017 ОСОБА_1 та АТ КБ «АРКАДА» укладено: - Договір про участь у Фонді фінансування будівництва №83513; - додаткову угоду до Договору №83513 щодо зобов`язання ОСОБА_1 не змінювати об`єкт інвестування та надання права АТ АКБ «АРКАДА» відмовити в оформленні операції зміни об`єкт інвестування. Позивач виконала умови Правил ФФБ та Договору, перерахувавши в рахунок АТ АКБ «АРКАДА» 60 731,79 грн.

Так, відповідно до п. 4 Договору №83513 про участь у Фонді фінансування будівництва від 30.11.2017 після отримання від Довірителя ( ОСОБА_1 ) коштів Управитель (ПАТ АКБ «АРКАДА») закріплює за Довірителем об`єкт інвестування та видає Довірителю свідоцтво про участь у фонді.

Разом з тим, пунктом 6 вказаного договору визначено, що за Довірителем (позивачем ОСОБА_1 ) закріплюється об`єкт інвестування з такими основними характеристиками, зокрема: - квартира, - будівельна або поштова адреса об`єкта будівництва: між АДРЕСА_1 ; номер об`єкта будівниці: житловий будинок АДРЕСА_2 у складі: Багатоповерхові житлові будинки з об`єктами торговельно-офісного-розважального та соціально-побутового признання між АДРЕСА_1 .

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що предметом даного позову розірвання договору №83513 про участь у Фонді фінансування будівництва від 30.11.2017 предметом якого є участі у фонді фінансування будівництва, а саме: житлового будинок АДРЕСА_2 у складі: Багатоповерхові житлові будинки з об`єктами торговельно-офісного-розважального та соціально-побутового признання між АДРЕСА_1 , номер об`єкта інвестування:515, поверх: 19, кількість кімнат 1, загальна площа об`єкта інвестування відповідно до проекту 36,61 кв.м., вимірна одиниця об`єкта інвестування: - 1,00 кв.м.

Таким чином, зі змісту вказаного договору вбачається, що правовідносини, на які в позові посилається позивач, перш за все стосуються об`єкту нерухомого майна розташованого в Дарницькому районі міста Києва.

Так, вказане нерухоме майно, яка знаходиться за адресою: між АДРЕСА_1 , територіально не відноситься до дислокації Шевченківського району м. Києва, однак вказаний об`єкт нерухомого майна територіально відноситься до дислокації Дарницького району міста Києва.

В свою чергу, відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суддя передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана

Із наведеного вбачається, що позов надано з порушенням правил виключної підсудності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дана справа відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Дарницькому районному суду міста Києва.

Таким чином, оскільки нерухоме майно розташоване поза межами дислокації Шевченківського району м. Києва, існують підстави для передачі матеріалів вказаної справи на розгляд до Дарницького районного суду міста Києва, як суду, до територіальної юрисдикції (підсудності) якого належить вказаний позов.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 30, 31, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГАРАНТ КАПІТАЛ», про розірвання договору та стягнення коштів, - передати на розгляд до Дарницького районного суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: