Справа № 195/765/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

06.06.2024 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Омеко М.В.,за участю секретаря судового засідання Мартинової Н.В., розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Томаківського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що позивачем у 2000 році був куплений житловий будинок на підставі договору у гр. ОСОБА_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , даний договір було зареєстрованого на Українській товарній біржі, реєстраційний номер 86752 від 29.02.2000року

Даний договір зареєстрований Марганецьким МБТІ Дніпропетровського обласного комунального підприємства за № 3-68 від 03.07.2002року.

В даний час, з метою відчуження зазначеного нерухомого об`єкта, позивач звернувся до нотаріальної контори, де йому було роз`яснено, що укладений на товарній біржі позивачем та продавцем ОСОБА_2 договір купівлі-продажу житлового будинку, є недійсним і вирішення питання легалізації цього правочину, у разі ухилення однієї із сторін від його нотаріального посвідчення, можливе лише у судовому порядку.

Відповідач ОСОБА_2 ухилився від нотаріального посвідчення договору-купівлі продажу будинку, що і спонукало позивача звернутися з цього питання до суду.

Представник позивача надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, заявлені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, крім того просять суд, сплачений судовий збір зарахувати на користь держави, тим самим звільнити відповідача від сплати судового збору.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, проте надіслав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого проти заявлених вимог не заперечує. Проте 05.06.2024 року надіслав до суду клопотання в якому просить суд визнати його особою, яка є неналежним відповідачем у справі.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З урахуванням зазначеного та положень ст.223 ЦПК України, судом ухвалено проводити судовий розгляд за даною явкою.

В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що у 2000 році гр. ОСОБА_1 придбав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомості від 29.02.2000року, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та гр-ном ОСОБА_2 у простій письмовій формі, та зареєстрованого на Українській товарній біржі, реєстраційний номер 86752 від 29.02.2000року.

Даний договір зареєстрований Марганецьким МБТІ Дніпропетровського обласного комунального підприємства за № 3-68 від 03.07.2002року, проте нотаріально не посвідчений.

Відповідно до статей 208, 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Зі змісту ст.182 ЦК України випливає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, яка є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується належними доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати договір дійсним. У цьому разі нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 06.11.2009р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»(п.13) зазначив, що у зв`язку із недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину, договір може бути визнано дійсним із підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

Враховуючи, що сторонами по справі при укладенні правочину були дотримані усі суттєві умови, характерні для договорів купівлі-продажу нерухомості: в письмовій формі досягнута згода про об`єкт нерухомості, його технічний стан, купівельну ціну та термін його передачі гр. ОСОБА_1 , послідуючу реєстрацію за місцем розташування об`єкта нерухомості.

З часу укладення даного договору позивач зареєстрував своє місце проживання за адресою знаходження будинку, постійно мешкає у ньому, вільно ним володію та користуюся. Факт його добросовісного володіння та користування будинком засвідчується технічним паспортом на будинок та державним актом на право приватної власності на землю серії Р3 № 151958 на зем.ділянку площею 0,25га, наданої для обслуговування жилого будинку, господарських споруд (присадибну земельну ділянку) за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно архівних даних КП «Нікопольське БТІ «ДОР» власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , рахується ОСОБА_1 .

У відповідності до діючого на даний час законодавства, а саме ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди по всім істотним умовам договору.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У суді дійсність договору купівлі-продажу нерухомості від 29.02.2000року, оформленого на Українській товарній біржі за № 86752, ні відповідачем, ні будь-якими іншими особами не оспорювалась.

Щодо клопотання відповідача ОСОБА_2 про визнання його особою, яка є неналежним відповідачем у справі, суд пояснює наступне.

Враховуючи те, що пердметом спору є житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який у 2000 році був куплений на підставі договору у гр. ОСОБА_2 , даний договір було зареєстрованого на Українській товарній біржі, реєстраційний номер 86752 від 29.02.2000року, тому суд вважає. що клопотання відповідача є необгрунтованим, оскільки саме гр. ОСОБА_2 є стороною даного договору купівлі продажу, про що він сам вказує у своєму відзиві на позовну заяву. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, однак враховує те, що позивач в позовній заяві не ставить питання щодо стягнення понесених судових витрат, у зв`язку з чим, вважає за можливе залишити їх за позивачем. На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.15, 204, 208, 218, 220, 321, 392, 657 ЦК України, ст.ст. 10, 76, 175- 177 ЦПК України,-, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості - житлового будинку загальною площею 27,03 кв.м., житловою площею 10,9 кв.м, із надвірними господарськими спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , який укладений 29 лютого2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на товарній біржі «Українська товарна біржа» (зареєстровано у реєстрі за № 86752 від 29.02.2000р.), зареєстрованого Дніпропетровським обласним комунальним підприємством «Марганецьке МБТІ» за № 3-68 від 03.07.2002.)

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок літ.«А» загальною площею 27,03 кв.м, житловою площею 10,9 кв.м., із господарськими спорудами: прибудовою літ. «а», вбиральнею літ. «Б», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: М. В. Омеко