Справа № 529/1644/23
Провадження № 2/529/94/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Кириченко О.С.,

за участі секретаря судового засідання - Бурлиги Н.Л.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Диканька Полтавської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, а також позиції учасників справи щодо позову.

Позивач Акціонерне товариство "Кредобанк" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказано, що 12.10.2018 між ПАТ "Кредобанк" (нині - АТ "Кредобанк") та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Ф2757/10-18, відповідно до умов якого, позичальник зобов`язувався у порядку та на умовах, визначених цим договором, повертати кредит, виплачувати відсотки за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту, а у разі прострочення погашення кредиту достроково погасити кредит та інші нарахування. В забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором між ПАТ "Кредобанк" та ОСОБА_2 12.10.2018 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та несе солідарну відповідальність з позичальником ОСОБА_1 Позичальник ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 06.10.2023 у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 279 795,74 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - 275 502,50 грн, заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом - 4 293,24 грн. Посилаючись на те, що відповідачами були проігноровані вимоги щодо погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість у загальному розмірі 279 795,74 грн та сплачений судовий збір у справі за подання позову до суду у розмірі 4 196,94 грн.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Дроменко Л.В. надала суду відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву вказано, що у позовній заяві не зазначено, яким чином виникло прострочення заборгованості за тілом кредиту, за який період виникла нібито несплата боргу, яким пунктом договору передбачено для кредитора можливість дострокового стягнення кредиту та яким шляхом це відбувається. Відповідач ОСОБА_1 здійснював сплату кредиту відповідно до графіку платежів, доданого до кредитного договору, у тому числі у більшому розмірі, з метою дострокового погашення заборгованості, що не заборонено умовами договору. Станом на теперішній час у відповідача ОСОБА_1 відсутня прострочена заборгованість. Позивачем не доведено, що мало місце прострочення платежу у три та більше місяців. З позовної заяви взагалі не вбачається період прострочення. З розрахунку заборгованості, який доданий до позову, вбачається, що ні перед направленням вимоги (травень 2023 року) про повернення коштів, ні перед позовом (жовтень 2023 року) прострочення боргу у три і більше місяців не було, якщо дивитися в графи "сплачено заборгованості" та "сплачено відсотків". Даний розрахунок заборгованості відповідач ОСОБА_1 не визнає, оскільки він не відповідає умовам кредитного договору. Так, згідно з графіком платежів, "сума заборгованості" не відповідає тій, яка вказана у розрахунку заборгованості (зазначені суми поточної заборгованості 357 107,21 грн і так далі). З наданого позивачем розрахунку заборгованості не зрозуміло, коли була сплата відповідача ОСОБА_1 , в яких розмірах, в рахунок яких платежів вони зараховані; сума нарахованих відсотків не відповідає графіку платежів. Із доданої позивачем до позову досудової вимоги, яка є обов`язковою для направлення відповідачу, вбачається, що у ній станом на 12.05.2023 зазначений період прострочення 28 днів. Якщо взяти в середньому 30 днів у місяці, то це нібито не сплата боргу протягом 9 місяців. При цьому, зазначена прострочена заборгованість по тілу кредиту - 14 307,83 грн, прострочені проценти - 2 152,46 грн. Враховуючи середній місячний платіж орієнтовно у 6 000,00 грн, то сума не відповідає дням прострочення. Обов`язковою умовою для стягнення всієї суми заборгованості є дотримання порядку і умов направлення письмової вимоги про усунення порушень умов договору. До позовної заяви долучена лише одна досудова вимога до відповідача ОСОБА_1 від 12.05.2023 за вих. № 85-9095589/23, відповідно до змісту якої прострочена заборгованість по тілу кредиту становить 14 307,83 грн, прострочені проценти - 2 152,46 грн (всього 16 460,29 грн). Строки виконання даної вимоги - 60 календарних днів з дня отримання. Позивачем не додано до позову інформації про отримання відповідачем ОСОБА_1 цієї вимоги. По пошуку листа щодо відправлення позивачем цієї вимоги ОСОБА_1 на сайті АТ "Укрпошта" зазначається, що "дані про відправлення номером на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі". В період до отримання вимоги і після ОСОБА_1 сплачував кошти на погашення кредитної заборгованості, що підтверджується зокрема платіжками від 10.05.2023 - 6 000,00 грн, від 27.05.2023 - 8 000,00 грн, 28.06.2023 - 5 000,00 грн, 31.07.2023 - 7 450,00 грн. Тобто, і після "написання" вимоги ОСОБА_1 оплачував кредит і однозначно "погасив" заборгованість у розмірі 16 460,29 грн. До позову також додана досудова вимога від 05.09.2023 за вих. № 85-9095589/1/23, яка не направлялася ОСОБА_1 , а направлялася лише відповідачу ОСОБА_2 . При цьому, в її досудовій вимозі сума простроченої заборгованості вже значиться 6 070,74 грн, прострочені проценти - 3 958,55 грн, що є дивним з огляду на досудову вимогу, яка направлялася позивачем на адресу ОСОБА_1 , де відсотки є меншими, при цьому він сплачував кошти весь цей період. Доказів щодо отримання поручителем ОСОБА_2 досудової вимоги позивачем також не додано до позову. 16 вересня 2023 року відповідач ОСОБА_1 сплатив 10 100,00 грн, що повинно було б бути зарахованим у погашення визначеного позивачем "боргу". Враховуючи відсутність доведення факту направлення та отримання досудової вимоги, що не дає можливості встановити дату, з якої відповідач повинен усунути порушення, сплату коштів відповідачем у розмірах, які відповідають простроченим сумам, зазначеним у вимогах, останні втратили свою чинність і у позивача відсутні правові підстави для стягнення достроково всієї суми боргу. Щодо обов`язковості доведення факту направлення вимоги, її змісту та отримання зазначено зокрема у постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 751/11211/16-ц. Торгово-промислова палата України своїм листом-повідомленням засвідчила, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажором (обставини непереборної сили). Хоч форс-мажор не звільняє від обов`язку погашати кредит, а лише відтерміновує обов`язок повернення кредиту до закінчення дії форс-мажору (воєнного стану), але в цей період банк не може вимагати дострокового повернення кредиту у зв`язку з несвоєчасною сплатою коштів по договору, так як банками України було введено кредитні канікули. Про це і було повідомлено банком ОСОБА_1 в телефонному режимі. В подальшому, ОСОБА_1 зателефонували і повідомили, що кредит необхідно платити і він відновив сплату. Посилаючись на вказані обставини, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Дроменко Л.В. просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, попередній (орієнтовний) розмір яких складає 10 000,00 грн.

Представник позивача АТ "Кредобанк" - адвокат Гончарова У.І. надала суду відповідь на відзив, в якій просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування цієї відповіді вказано, що з огляду на відсутність документів на підтвердження повноважень адвоката Дроменко Л.В. представляти інтереси також і відповідача ОСОБА_2 , позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 не надала відзиву на позов, відтак жодних заперечень щодо предмету, підстав та змісту позовних вимог не має. Форма розрахунку заборгованості не визначена жодним нормативним актом України, тому розрахунок боргу було складено банком у формі, визначеній ним самостійно. У розрахунку боргу у колонці "Сума заборгованості (прострочена)" у рядку сплат зокрема з липня 2022 року по жовтень 2023 року - міститься сума коштів, що підлягала до сплати . Відповідна сума коштів у колонці "Сплачено заборгованості" - відсутня (0,00 грн), що означає, що платежі на вказану суму не сплачено. Відтак, сума щомісячного платежу накопичувалася, а подальші платежі не компенсовували у повному обсязі наявну прострочену заборгованість. З огляду на порушення виконання зобов`язань, банк 12.05.2023 направив позичальнику ОСОБА_1 та поручителю ОСОБА_2 досудову вимогу про повне дострокове погашення заборгованості. Відповідно до положень Закону України "Про споживче кредитування" позичальник за іпотечним кредитом повинен погасити прострочену частину заборгованості. У даному випадку це період часу з 12.05.2023 по 12.07.2023 - 16 460,29 грн (14 307,83 грн прострочення тіла + 2,152,46 грн прострочені проценти). Відповідач ОСОБА_1 у вказаний період здійснив 2 платежі на загальну суму 13 000,00 грн (27.05.2023 - 8 000,00 грн, 28.06.2023 - 5 000,00 грн). решта платіжних інструкцій про оплату кредиту здійснені поза межами даного періоду і не можуть бути доказом виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 щодо погашення простроченої заборгованості протягом 60 календарних днів. Факт оплати вказаних 13 000,00 грн відображено у розрахунку заборгованості у рядку за 01.05.2023 у колонці "Сплачено заборгованості", "Сплачено відсотків". Жодним нормативним актом не передбачено обов`язку кредитора, у тому числі банку, запровадити відтермінування сплати кредиту до закінчення воєнного стану. Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний характер. Сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі для конкретного випадку. Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 про те, що військова агресія Російської Федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність у нього форс-мажорних обставин. Вказане взаємоузгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21, від 15.06.2023 у справі № 910/8580, від 07.06.2023 у справі № 912/750/22, від 07.06.2023 у справі № 906/540/22. Вимоги про дострокове повернення кредиту були направлені на адреси відповідачів, зазначені ними у кредитному договорі та у договорі поруки, цінними листами з описом, з повідомленням про вручення, проте вручені не були. Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Належним дотриманням процедури повідомлення боржника про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 361/3222/19, у постанові від 04.07.2023 у справі № 553/1501/15-ц. Позивач також заперечував проти заявленого представником відповідача ОСОБА_1 розміру витрат на надання професійної правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн, посилаючись на відсутність доказів, які підтверджують склад та розмір таких витрат, а також на необхідність застосування критеріїв реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Представник позивача АТ "Кредобанк" в судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Гончарової У.І., в якому вона просила розглянути справу за відсутності представника позивача на підставі наявних документів, врахувати все, що було вказано у заявах по суті та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Дроменко Л.В. в судове засідання не з`явилися, представник відповідача надала суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за її та відповідача ОСОБА_1 відсутності. При вирішенні даної справи представник відповідача просила врахувати наступну позицію відповідача ОСОБА_1 . Відповідач заперечує проти задоволення позовної заяви в повному обсязі з підстав її необґрунтованості та недоведеності. Обґрунтування заперечень викладені у відзиві на позовну заяву.

Позивачем не доведено:

- суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача;

- суму простроченої заборгованості, за якою була направлена досудова вимога;

- не доведено непогашення простроченого боргу впродовж 60 календарних днів з

часу "отримання вимоги". Так, наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором не відображає інформації щодо зарахування здійснених відповідачем платежів; не відображає умов договору, які викладені в додатках: в графіку платежів (додаток № 2 до кредитного договору) передбачається конкретна сума платежу в місяць, при цьому дана сума може бути як сума за погашення основної суми кредиту так і відсотки за користування кредитом (і так має зараховуватися позивачем). Згідно з наданим розрахунком до позову не вбачається наявність простроченої заборгованості по договору в сумі 16 460,29 грн станом на 12.05.2023 (сума, яка вказана в досудовій вимозі). Так у розрахунку зазначена дата 01.05.2023 і сума простроченої заборгованості (графа 7) 8 460,29 грн. При цьому в досудовій вимозі станом на 12.05.2023 зазначена сума простроченої заборгованості по тілу 14 307,83 грн.

Позивачем не доведено факт направлення відповідачу досудової вимоги. Докази вручення вимоги, повернення її як неотриманої в справі відсутні. В електронній системі "Укрпошти" зазначені відправлення не зареєстровані. Позивачем не дотримано процедури досудового врегулювання спору (більш детальні обґрунтування зазначені у відзиві на позов). Крім того, позивачем було погашено прострочену заборгованість за договором і станом на сьогодні така заборгованість за кредитним договором відсутня (навпаки наявна переплата). Відповідний новий графік додано до даної заяви. Виписка по особовому рахунку (витребувана на запит відповідача) не відображає інформацію про зарахування сплат грошових коштів та порядку їх зарахування (чи за тіло кредиту чи за відсотки), а тому спірним залишаться питання щодо розміру заборгованості за тілом кредиту та за відсотками. Посилання позивача у відповіді на відзив на правову позицію Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 361/3222/19 не відповідає обставинам даної справи, так як взагалі не доведено, що було направлено відповідачу додану до позову вимогу, оскільки до неї не додається квитанція про оплату відправлення, а саме відправлення не підтверджене поштовою програмою. Конверту з підтвердженням того, що вимога була повернута у зв`язку з її неотриманням також не додано. Також, на думку відповідача, подання даного позову пов`язано не з тим, що ОСОБА_1 є ненадійним платником, а з тим, що придбане в іпотеку майно (житло) знаходиться за 30 км. від кордону з Російською Федерацією і дана територія періодично обстрілюється, у зв`язку з чим майно може бути знищене, а відповідно банк намагається стягнути кошти достроково, щоб не мати потім проблем з даним кредитом. Так, за кредитні кошти ОСОБА_1 придбав нерухомість: квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що повністю заперечує проти задоволення позову. Вона підтримує позицію співвідповідача ОСОБА_1 , яка була викладена ним у відзиві на позов.

З огляду на подані учасниками справи письмові заяви, суд провів розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін та їх представників, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

З матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2018 року між ПАТ "Кредобанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Ф2757/10-18, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав у кредит грошові кошти у розмірі 363 300,00 грн на строк 240 місяців з терміном погашення до 11 жовтня 2038 року. Кредит видано на придбання нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 4-7/.

Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено повернення суми кредиту щомісячними рівними частинами по 1 513,75 грн не пізніше останнього робочого дня поточного місяця.

Згідно з пунктами 3.2, 3.3 кредитного договору за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка. На момент укладення кредитного договору сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки на перший період її дії, надалі - первинна процентна ставка, а саме 18 % річних - з дати укладення договору до 11.10.2019; 19 % річних - з 12.10.2019 до 31.10.2021. Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до встановленого розміру змінюваної процентної ставки.

З наявного у матеріалах справи Додатку № 2 до вказаного вище кредитного договору - Графіку платежів вбачається, що у ньому викладено таблицю визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки /а.с. 9-13/. Всі істотні умови кредитного договору також зафіксовані у підписаному ОСОБА_1 паспорті споживчого кредиту /а.с. 15-16/.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором 12 жовтня 2018 року між ПАТ "Кредобанк" та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з яким остання зобов`язалась солідарно відповідати за невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором від 12.10.2018 /а.с. 29/.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу ОСОБА_1 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах та в строки, передбачені кредитним договором, що не заперечувалося останнім.

З матеріалів справи вбачається, що 12.05.2023 за вих. № 85-9095589/23 позивачем було складено досудову вимогу на ім`я позичальника ОСОБА_1 . Посилаючись на те, що станом на 12.05.2023 наявна прострочена заборгованість по тілу кредиту у розмірі 14 307,83 грн та по процентах у розмірі 2 152,46 грн, АТ "Кредобанк" вимагав від ОСОБА_1 протягом 60 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку, не пізніше 65 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити прострочену заборгованість у загальному розмірі 16 460,29 грн. Банком також у цій вимозі було зазначено, що у разі невиконання даної вимоги у визначений строк, банк вимагає достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі 298 017,79 грн та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, передбачені кредитним договором /а.с. 19/.

05.09.2023 за вих. № 85-9095589/1/23 позивачем було складено досудову вимогу на ім`я поручителя ОСОБА_2 . Посилаючись на невиконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, АТ "Кредобанк" вимагав від ОСОБА_2 , як поручителя, негайно повернути заборгованість за кредитним договором, яка станом на 05.09.2023 склала 285 531,79 грн, з яких: 275 502,50 грн - строковий борг по тілу кредиту, 6 070,74 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 3 958,55 грн - прострочені проценти /а.с. 25/.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування", який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування" (стаття 11 Закону України "Про захист прав споживачів").

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" споживчий кредит - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Зі змісту умов кредитного договору від 12.10.2018, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 , та доданих до нього Графіку платежів, Паспорту споживчого кредиту вбачається, що кредит було надано на придбання нерухомості (квартири), тобто кредитування здійснювалося на споживчі потреби, а тому до встановлених правовідносин підлягає застосуванню законодавство щодо захисту прав споживачів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування", у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Таким чином, ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" встановлює обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України "Про споживче кредитування" порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування", не дотримавши передбачений договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Вказане взаємоузгоджується із висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц.

Відповідно до п. 4.9 кредитного договору від 12.10.2018 банк у випадках, передбачених п. 2.9 кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. У випадку несвоєчасної сплати процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) право банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій, інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором виникає у разі прострочення сплати процентів, комісій, інших платежів за кредитним договором та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на три календарні місяці /а.с. 5/.

Згідно з п. 4.10 кредитного договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 4.9 цього кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 (тридцяти) календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п. 4.9 кредитного договору) /а.с. 5/.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що на підтвердження надіслання відповідачу ОСОБА_1 досудової вимоги від 12.05.2023 про погашення простроченої заборгованості та дострокового повернення кредиту позивачем додано до позовної заяви Список "96/ДСТ" згрупованих відправлень Укрпошта Експрес (форми 103А) від 15.05.2023 та опис вкладення у цінний лист від 15.05.2023 /а.с. 20-22, 23/.

У вказаних вище Спискові відправлень та описі вкладення зазначено, що АТ "Кредобанк" надіслано відповідачу ОСОБА_1 досудову вимогу № 85-9095589/23 від 12.05.2023 та повідомлення № 85-9095589/23/1 від 12.05.2023 за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

У зазначеному вище Спискові "96/ДСТ" згрупованих відправлень Укрпошта Експрес також зазначено номери поштових відправлень вказаних документів банку на адреси ОСОБА_1 : 162, 964, 917, 682 /а.с. 21/.

Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено, що у справі взагалі відсутні докази отримання відповідачем ОСОБА_1 вказаної вище досудової вимоги банку. У справі відсутні як поштові розписки про отримання ОСОБА_1 досудової вимоги банку, так і конверти з рекомендованим повідомленням про невручення ОСОБА_1 цих листів банку з різних причин, зокрема у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, закінченням терміну зберігання чи відмовою адресата від отримання поштового відправлення.

Представник відповідача ОСОБА_1 у відзиві на позов наголошувала про те, що матеріали справи не містять підтверджень отримання відповідачем ОСОБА_1 досудової вимоги банку, а також про те, що зазначені у Списку згрупованих відправлень "Укрпошта Експрес", який додано позивачем до позову, дані про відправлення за вказаними у цьому Списку номерами відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

Судом було перевірено вказане твердження представника відповідача ОСОБА_1 шляхом отримання інформації за допомогою загальнодоступного доступу до трекінгу поштових відправлень АТ "Укрпошта", що міститься на офіційному вебсайті товариства у мережі Інтернет. Відповідно до інформації з трекінгу поштових відправлень АТ "Укрпошта", дані про відправлення за вказаними у наданому позивачем Списку згрупованих відправлень "Укрпошта Експрес номерами відсутні, тому що не зареєстровані в системі /а.с. 152-155/.

Позивачем не було надано суду жодних доказів на спростування вказаного вище твердження представника відповідача ОСОБА_1 у відзиві на позов про неотримання відповідачем досудової вимоги та щодо взагалі відсутності у системі Укрпошта відомостей про реєстрацію поштових відправлень банку щодо надіслання досудової вимоги відповідачу ОСОБА_1 .

З досліджених судом матеріалів справи та інформації з трекінгу поштових відправлень АТ "Укрпошта" вбачається, що ситуація із порядком відправлення банком досудової вимоги відповідачу ОСОБА_2 , як поручителю, та відсутністю доказів про отримання нею цієї вимоги є аналогічною ситуації із відповідачем ОСОБА_1 , яка вказана вище /а.с. 27, 156/.

Таким чином, вказані вище обставини в їх сукупності свідчать про те, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження факту як належного надіслання позивачем відповідачам досудової вимоги, так і отримання останніми цієї вимоги. Вказане свідчить про порушення позивачем як відповідних умов кредитного договору щодо надіслання досудової вимоги, так і передбаченого законодавством обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Враховуючи те, що встановлені судом обставини справи свідчать про те, що відповідач ОСОБА_1 не отримував досудову вимогу банку, то відповідно він не мав об`єктивної можливості виконати передбачений ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" обов`язок щодо повернення простроченої суми заборгованості за договором про споживчий кредит на придбання житла протягом 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу.

Суд зауважує, що у позовній заяві позивачем взагалі не вказано конкретного періоду прострочення відповідачем ОСОБА_1 сплати належних платежів за кредитним договором.

Згідно з доданим до позову позивачем розрахунку заборгованості /а.с. 30-31/, не вбачається наявність простроченої заборгованості по договору в сумі 16 460,29 грн станом на 12.05.2023 (сума, яка вказана в досудовій вимозі). Так, у розрахунку зазначена дата 01.05.2023 і сума простроченої заборгованості (графа 7) 8 460,29 грн. При цьому в досудовій вимозі станом на 12.05.2023 зазначена сума простроченої заборгованості по тілу кредиту 14 307,83 грн.

З наданих відповідачем ОСОБА_1 платіжних квитанцій від 10.05.2023 на суму 6 000,00 грн, від 27.05.2023 на суму 8 000,00 грн, від 28.06.2023 на суму 5 000,00 грн, від 31.07.2023 на суму 7 450,00 грн вбачається, що він і після написання позивачем досудової вимоги, яку як встановлено судом він не отримав, оплачував кредит і відповідно погасив заборгованість у розмірі 16 460,29 грн, яка була зазначена у вимозі.

З наданого представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Дроменко Л.В. Графіку платежів станом на 28 травня 2024 року по кредитній угоді № Ф2757/10-18 від 12.10.2018, складеного АТ "Кредобанк" стосовно позичальника ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 погашено прострочену заборгованість за договором і станом на день ухвалення рішення у справі взагалі відсутня заборгованість, а навпаки наявна переплата /а.с. 149-151/.

При цьому, станом на день розгляду справи по суті позивач не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження поданого позову та на спростування тверджень представника відповідача ОСОБА_1 у заявах по суті справи, або заяв про зміну предмета чи підстав позову.

Враховуючи вказані вище обставини справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне відмовити у повному обсязі у задоволенні позовної вимоги про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № Ф2757/10-18 від 12.10.2018 у загальному розмірі 279 795,74 грн.

Суд зауважує, що позивач не позбавлений права повторно звернутися до суду із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за вказаним вище кредитним договором у разі встановлення прострочення позичальником сплати відповідних платежів та виконання всіх передбачених кредитним договором та чинним законодавством вимог щодо обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат у справі.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду не підлягають стягненню з відповідачів та залишаються на рахунок позивача.

Щодо вимоги про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 понесених ним судових витрат у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі, який орієнтовно складає 10 000,00 грн, заявленої у відзиві на позов, що поданий представником цього відповідача - адвокатом Дроменко Л.В., суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами 1-3 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи те, що відповідачем ОСОБА_1 та його представником не було надано суду доказів на підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, зокрема договору про надання правової допомоги, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документів, що свідчать про оплату гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, суд вважає за необхідне відмовити у повному обсязі у задоволенні вимоги про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 понесених ним судових витрат у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 17, 81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

У задоволенні вимоги відповідача ОСОБА_1 про стягнення з позивача Акціонерного товариства "Кредобанк" на його користь понесених ним судових витрат у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп - відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Позивач: Акціонерне товариство "Кредобанк", місцезнаходження: м. Львів, вул. Сахарова, 78, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Головуючий О.С. Кириченко