УХВАЛА

19 червня 2024 року

м. Київ

справа № 302/245/22

провадження № 61-16906св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Пилипецька сільська рада Міжгірського району Закарпатської області, ОСОБА_2 ,

учасники справи за об`єднаним позовом:

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа, - Пилипецька сільська рада Міжгірського району Закарпатської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кравця Сергія Юрійовича на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22 листопада

2022 року у складі судді Кривка В. П. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року у складі колегії суддів: Джуги С. Д., Куштана Б. П., Мацунича М. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2022 року ОСОБА_1 подав до суду позов до Пилипецької сільської ради, ОСОБА_2 про визнання неправомірним і скасування рішення Пилипецької сільської ради від 28 листопада 2020 року № 28 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою гр. ОСОБА_2 , мешканцю АДРЕСА_1 »; скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :09:011:0164 площею 1,0324 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в урочищі «Баранівське» Пилипецької сільської ради Хустського (раніше Міжгірського) району Закарпатської області та зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області скасувати всі записи у Поземельній книзі щодо зазначеної земельної ділянки.

2. Позовні вимоги мотивовані тим, що за життя його мати ОСОБА_3 набула у власність земельні ділянки загальною площею 0,6007 га, які знаходяться в селі Пилипець і надані для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку (в урочищі «Горб» - 0,1170, в урочищі «Верх» - 0,1062 га, в урочищі «Верх» - 0,06 га, в урочищі «Пастівник» - 0,1170 га, в урочищі «Загорода» - 0,1360 га, в урочищі «Біля хати» - 0,0702 га), що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 004825, виданим 10 червня 2003 року Пилипецькою сільською радою на підставі рішення цієї ж ради від 12 серпня 2001 року.

3. Зазначав, що він вступив у спадкові права після смерті матері ОСОБА_3 шляхом постійного проживання зі спадкодавцем і після смерті спадкодавця використовував ці земельні ділянки.

4. 10 листопада 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Хустського РНО Дунаєва Ю. М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, на підставі якої була відкрита спадкова справа № 106/2021, за майном померлої ОСОБА_3 . Цього ж дня нотаріус звернувся до відділу у Міжгірському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області з листом № 128/02-14/106/2021 з проханням надати позивачу витяги з ДЗК на земельні ділянки, які належали ОСОБА_3 .

5. Позивач також виготовив в ТОВ «Землемір» і погодив в установленому порядку технічну документацію із землеустрою щодо відновлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 0.06 га в урочищі «Верх» в межах населеного пункту села Пилипець, яка належала ОСОБА_3 , згідно із зазначеним вище державним актом.

6. 02 лютого 2022 року розробник документації звернувся до Держгеокадастру із заявою про внесення відомостей про вищевказану земельну ділянку до Державного земельного кадастру, яка була зареєстрована за № ЗВ-022. Державний кадастровий реєстратор відділу № 3 Управління в Тульчинському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області прийняв рішення № РВ-022 від 07 лютого 2022 року про відмову внести відомості до Державного земельного кадастру по причині перетину відновленої земельної ділянки померлої ОСОБА_3 із земельною ділянкою кадастровий номер :09:011:164 з площею перетину 100%, яка зареєстрована за

ОСОБА_2 на підставі рішення Пилипецької сільської ради від 28 листопада

2020 року № 28 про надання дозволу цій особі (відповідачу) на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність площею 2 га в урочищі «Баранівське» на території Пилипецької сільської ради.

7. ОСОБА_1 вважає зазначене рішення Пилипецької сільської ради неправомірним, оскільки ОСОБА_2 в заяві від 20 листопада 2020 року, зареєстрованій за №194 в сільській раді, не зазначив, чи є він громадянином України, чи використовував раніше право на безоплатну приватизацію земельної ділянки за цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства, не додав графічних матеріалів про бажане місце розташування земельної ділянки, а також копій документів, що стверджують його особу, не зважаючи на ці порушення земельного законодавства Пилипецька сільська рада (відповідач 1) винесла рішення від 28 листопада 2020 року № 28 про задоволення заяви ОСОБА_2 без конкретизації населеного пункту, оскільки до Пилипецької сільської ради на час винесення рішення входили три населені пункти:

АДРЕСА_2 . Позивач також вважає неправомірним укладення відповідачем договору з ФОП ОСОБА_4 за заявою № 628 від 17 грудня 2020 року про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,0324 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Баранівське» в межах населеного пункту Пилипецької сільської ради, оскільки в проекті не зазначено конкретний населений пункт. Окрім того в матеріалах цього проекту зазначено проведення робіт по встановленню меж відведеної ділянки, зокрема із суміжними землевласниками та землекористувачами, в т.ч. й з представником Пилипецької сільської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 (позивач). Натомість позивач ОСОБА_1 не був повідомлений як суміжний землевласник і землекористувач земельної ділянки з кадастровим номером :09:011:0081 про погодження меж, не брав участі в роботі

ФОП ОСОБА_4 , не ознайомлювався з актом встановлення меж в натурі (на місцевості) та з актом передачі межових знаків та відповідно не підписував жодного документа як суміжний землевласник. Хто підписав від його імені зазначені документи йому не відомо. Інші суміжні землекористувачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 повідомили позивачу про те, що вони також не підписували зазначені акти.

9. Крім цього вважає, що сільський голова ОСОБА_9 погодив проєкт та акти погодження меж земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 датою 17 грудня

2020 року, вже не маючи повноважень на це, оскільки такі були припинені на підставі рішення Пилипецької сільської ради від 01 грудня 2020 року №2 у зв`язку з обранням на виборах 25 жовтня 2020 року нового голови Пилипецької сільської ради Пиринець В. В.

10. З огляду на викладене у сукупності ОСОБА_1 просив його позов задовольнити.

11. У квітні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, - Пилипецька сільська рада, про визнання державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ-ЗК № 004825 від 10 червня 2003 року недійсним і скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 212485200:09:011:0081, площею 0,2322 га.

12. Позов мотивовано тим, що він отримав рішення Пилипецької сільської ради від 28 листопада 2020 року № 28 про надання йому земельної ділянки площею 1,0324 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Баранівське» та виготовив проект землеустрою з присвоєнням кадастрового номера на підставі документів, які не визнані нікчемними чи недійсними.

13. Під час розгляду справи № 302/245/22, яка була ініційована ОСОБА_1 , він дізнався про перетин наданої йому земельної ділянки з кадастровим номером :09:011:0164, із земельною ділянкою площею 0,06 га, яка належить відповідачу ОСОБА_1 згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 004825 від 10 червня 2003 року, виданого матері відповідача ОСОБА_3 на підставі рішення Пилипецької сільської ради від 12 серпня

2001 року про передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,6007 га, у тому числі й площею 0,06 га в урочищі «Верх».

14. Представник позивача ОСОБА_2 на адвокатський запит отримав відповідь з архівного відділу Хустської районної військової адміністрації від 15 квітня

2022 року № 14/01-27, за яким в архіві не виявлено зазначеного вище рішення Пилипецької сільської ради. Згідно з копією протоколу сесії цієї ради від 12 серпня 2001 року відсутня інформація про передачу у власність гр. ОСОБА_3 земельних ділянок.

15. Посилаючись на те, що державний акт на право приватної власності, який виданий ОСОБА_3 , є недійсним у зв`язку із відсутністю підстав для його отримання, ОСОБА_2 просив позов задовольнити.

16. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 09 травня 2022 року об`єднано в одне провадження позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

17. Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області

від 22 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірним і скасовано:

рішення Пилипецької сільської ради від 28 листопада 2020 року № 28 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою гр. ОСОБА_2 , жителю АДРЕСА_1 »;

державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :09:011:0164, площею 1,0324 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Баранівське» Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області;

записи в Поземельній книзі Головного управління в Закарпатській області щодо спірної земельної ділянки.

Стягнено солідарно з Пилипецької сільської ради та ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 984,80 грн.

18. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_3 у відповідності до чинного земельного законодавства, яке діяло на час ухвалення рішення Пилипецької сільською радою від 12 серпня 2001 року та на час видачі державного акта, набула у власність земельні ділянки, якими вона користувалась після приватизації вільно за цільовим призначенням протягом 10 років. Також фактично цими ділянками, в тому числі й спірною ділянкою в урочищі «Верх», користується позивач, який є спадкоємцем власника землі і має право та обов`язок оформити спадкові права відповідно до положень статей 1296, 1297 ЦК України, оскільки вступив у фактичне володіння і користування спадковим майном померлої ОСОБА_3 та звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину в установленому законом порядку.

19. Водночас ОСОБА_2 недоведено недійсність державного акта на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_3 , оскільки із змісту архівної копії протоколу сесії Пилипецької сільської ради № 23 від 12 серпня 2001 року вбачається, що сільська рада розглядала і вирішувала питання згідно з порядком денним, зокрема й щодо передачі громадянам на підставі їх заяв земельних ділянок у власність (підпункти е-ж пункту 1 порядку денного). У протоколі сесії також зазначено, що на сесії сільської ради заслуховувались, зокрема: розгляд заяв громадян з цих питань, виступи депутатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і прийнято рішення по цих питаннях номери 218-222, а по іншим земельним питанням прийнято рішення номери 224, 225, 226-234 з відміткою голосування за - 10 депутатів, проти - немає , утримались - немає.

20. У технічній справі з видачі державного акту на право приватної власності на землю, яка надана стороною позивача ОСОБА_1 , поряд з іншими документами , є копія рішення Пилипецької сільської ради № 218 від 12 серпня 2001 року про розгляд заяви ОСОБА_3 і передачу їй у приватну власність земельної ділянки розміром 0,60 га, яка знаходиться в межах населеного пункту в урочищах «Верх, Горб» для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Цим же рішенням зобов`язано ОСОБА_3 замовити в Міжгірській філії УРЦ ДЗК виготовлення технічної документації та державного акту на право приватної власності на землю.

21. З огляду на вказане суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутність копії рішення в архівній установі не може бути підставою для висновку, що таке рішення не приймалось сільською радою, та бути підставою для визнання недійсним державного акту. Пилипецька сільська рада не визнала доводи ОСОБА_2 із зазначеного приводу.

22. Крім того, суд врахував, що ОСОБА_2 не подав до своєї заяви графічні матеріали місця розташування бажаної земельної ділянки, населений пункт, в якому знаходиться урочище «Баранівське», а сільська рада прийняла заяву від нього без зазначення ним адреси місця проживання, без посилання на відомості про те, що він раніше не отримував земельну ділянку безоплатно. Також сільським головою ОСОБА_12 погоджено проект землеустрою, виготовлений на замовлення ОСОБА_2 , після спливу його повноважень.

23. Відповідачі ОСОБА_2 і Пилипецька сільска рада також не спростували твердження ОСОБА_1 про те, що він, як суміжний землекористувач і володілець земельної ділянки площею 0,06 га в урочищі «Верх», не погоджував межі земельної ділянки кадастровий номер :09:011:0164, категорично зазначивши, що в акті прийому-передачі межових знаків він не ставив підпису навпроти свого прізвища щодо погодження межі з позначкою на схемі від «З» до «А».

24. З огляду на вказане суд першої інстанції дійшов висновку, що рішенням від 28 листопада 2020 року ОСОБА_2 та Пилипецька сільська рада порушили права ОСОБА_1 , у зв`язку із чим його земельні права підлягають поновленню і захисту.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

25. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22 листопада

2022 року в частині солідарного стягнення судового збору змінено, стягнено з Пилипецької сільської ради та ОСОБА_2 992,40 грн судового збору з кожного.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

26. Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, що оспорюваним рішенням від 28 листопада 2020 порушено земельні права

ОСОБА_1 , оскільки його позбавлено прав на земельну ділянку площею 0,06 га в урочищі «Верх». Ані сільська рада, ані ОСОБА_2 не переконались, що зазначена земельна ділянка є вільною, нею можна розпоряджатись і така може бути передана у власність іншій особі.

27. Разом з тим, вважав, що судом першої інстанції помилково солідарно стягнуто судовий збір з відповідачів, оскільки законом не передбачено солідарне стягнення судових витрат (пункт 35 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

28. У листопаді 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Кравця С. Ю., на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 28 вересня

2023 року.

29. Ухвалою Верховного Суду від 05 січня 2024 рокувідкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

30. Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

31. У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

32. Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15,

від 13 грудня 2016 року у справі № 815/5987/14; у постановах Верховного Суду

від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17, від 17 квітня 2018 року у справі

№ 523/9076/16-ц, від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 02 жовтня 2018 року у справі

№ 910/18036/17, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17, від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11, справі № 570/3439/16-ц та справі № 372/51/16-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі

№ 552/6381/17, від 22 лютого 2019 року у справі № 813/1631/14, від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц, від 21 березня 2019 року у справі

№ 916/2349/17, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц, від 28 серпня 2019 року у справі № 911/2867/18, від 02 жовтня 2019 року у справі

№ 522/16724/16, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13, від 23 липня 2020 року у справі № 378/305/18, від 11 вересня 2020 року у справі № 608/687/19, від 05 жовтня 2020 року у справі № 607/2905/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 13 січня

2021 року у справі № 264/949/19, від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19,

від 04 березня 2021 року у справі № 709/809/17, від 17 травня 2021 року у справі

№ 309/ 2340/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 1316/364/12 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

33. Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_3 за життя набула у власність спірні земельні ділянки на підставі рішення Пилипецької сільської підставі рішення Пилипецької сільської ради від 12 серпня 2021 року №218 (дане рішення не було предметом дослідження, жодна із сторін на нього не посилалась).

34. Також суд першої інстанції безпідставно відхилив посилання ОСОБА_2 на недійсність державного акта про право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю в державному архіві Хустської РВА (РДА) копії рішення Пилипецької сільської ради.

35. Суд не врахував, що відповідно до інформації, що міститься в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №004825 від 10 червня

2023 року, ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку, проте рішенням Пилипецької сільської ради від 12 серпня 2001 року №218, яке було надане слідчим відділенням поліції №2 Хустського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Закарпатській області до суду першої інстанції, виділення земельних ділянок громадянам було здійснено виключно для ведення індивідуального підсобного господарства.

36. Також суд першої інстанції всупереч судовій практиці взяв до уваги доводи ОСОБА_1 щодо відсутності його підпису під час погодження меж земельної ділянки, проте не врахував, що саме по собі непідписання суміжним користувачем акту погодження меж чи відсутність такого акту не може бути безумовною підставою для скасування державного акту.

37. Доводи ОСОБА_1 про незаконність погодження проєкту землеустрою та незаконність підписання акту встановлення (поновлення) на місцевості (в натурі) та погодження меж земельної ділянки відповідача-2 головою Пилипецької сільради ОСОБА_9 через його нелегітимність станом на 17 грудня 2020 року є безпідставними, оскільки з цих документів не вбачається, коли вони були підписані через відсутність зазначення дати підписання.

38. Судом не було зазначено норму закону, яка б вказувала на обов`язковість зазначення дати поруч з підписом уповноваженої особи, а також не зазначено норми закону, на підставі якої відсутність дати підписання документу було би підставою для його скасування чи визнання незаконним.

39. Також зазначає, що суд першої інстанції скасував записи в Поземельній книзі Головного управління в Закарпатській області з кадастровим номером :09:011:0164, в той час як ОСОБА_1 просив у позовній заяві зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області скасувати всі записи у Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером :09:011:0164.

40. При цьому Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області не було залучено до розгляду справи у якості співвідповідача, що має свої відповідні наслідки.

41. Вважає, що ОСОБА_1 належним чином не доведено порушення його прав щодо володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою внаслідок прийняття Пилипецькою сільською радою рішення від 28 листопада 2020 року №28 про надання дозволу на складання проекту землеустрою з урахуванням вимог частини другої статті 152 ЗК України, за змістом якої захисту підлягають лише порушені права власника земельної ділянки або землекористувача.

42. Під час оскарження рішення суду першої інстанції стало відомо, що на підставі раніше поданої заяви представника ОСОБА_13 слідчим відділенням

№2 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області було відкрито кримінальне провадження за номером №0000071 за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 358 КК України щодо незаконного заволодіння громадянином України ОСОБА_1 з невстановленою особою чи групою осіб земельними ділянками загальною площею 0,6007 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець Міжгірського (Хустського) району Закарпатської області шляхом використання Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ- ЗК №004825 від 10 червня

2003 року.

43. По кримінальному провадженню №0000070 від 14 травня

2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364, частиною першою статті 366 КК України, до якого було об`єднано матеріали кримінального провадження № 0000071

від 14 травня 2022 року, було направлено до Міжгірського районного суду Закарпатської області обвинувальний акт з обвинувачення колишнього Пилипецького сільського голови ОСОБА_14 за фактом зловживання останнім своїм службовим становищем та вчинення службового підроблення офіційних документів у вигляді Державного акту на право приватної власності на землю ЗК №004825 від 10 червня 2003 року.

44. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19 квітня 2023 року у справі №302/433/23 звільнено ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 364, частиною 1 статті 366 КК України на підставі пунктів 3 та 4 частини першої статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

45. З огляду на вказане до Закарпатського апеляційного суду було подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: копію відповіді Слідчого відділу поліції №2 Сич О. О. № 458/1/106/28-2-2023 від 17 травня

2023 року та копію ухвали Міжгірського районного суду від 19 квітня 2023 року у справі № 302/433/23 з Єдиного Державного реєстру судових рішень, проте апеляційний суд не залучив вказані документи у якості доказів, а залучив їх у якості інформації. При цьому жодної належної оцінки цим матеріалам та поясненням суд апеляційної інстанції не надав.

46. Водночас, в клопотанні містилось достатнє обґрунтування подання доказів саме на стадії апеляційного оскарження та зазначено об`єктивні обставини неможливості подання такого доказу до суду першої інстанції під час слухання справи.

47. Крім того, були дотримані всі інші необхідні вимоги, зокрема направлення/ надіслання копій зазначених документів іншим учасникам справи та надано суду відповідні підтвердження.

48. Питання залучення в даному випадку ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19 квітня 2023 року у справі №302/433/23 до матеріалів цієї справи у вигляді інформації не передбачено діючим ЦПК України, а тому фактично вказане клопотання апеляційним судом не розглянуто по суті та необґрунтовано відхилено. Мотиви апеляційного суду щодо підстав прийняття/ не прийняття доказів на стадії апеляційного перегляду справи в оскаржуваній постанові апеляційного суду не викладено, що додатково свідчить про неналежний розгляд цього клопотання, чим порушено принцип змагальності і рівності сторін.

49. Враховуючи, що в ухвалі Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19 квітня 2023 року у справі №302/433/23 встановлено незаконність отримання ОСОБА_3 спірних земельних ділянок, а ОСОБА_1 є спадкоємцем всіх її прав та обов`язків, тому в даному випадку вказана ухвала суду носить преюдиційний характер при розгляді даної справи. Оскільки було встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :09:011:0164 у власність у порядку, встановленому законом, ОСОБА_3 не виділялась, рішення Пилипецької сільської ради від 12 серпня 2001 року, як підстава виникнення речового права у державному акті на право власності на землю ІІ-ЗК № 004825 - не приймалося, тому відсутність такого рішення означає, що відчуження земельної ділянки не відбулося. Таким чином, право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га у матері позивача виникнути не могло.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

50. У лютому 2024 року до Верховного Суду надійшов відзив представника

ОСОБА_1 на касаційну скаргу, в якому він просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, посилаючись на те, що суди належним чином оцінили всі докази, які були надані сторонами при розгляді справи, зробили правильні висновки та прийняли законні та обґрунтовані рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

51. Зазначав, що ухвала Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19 квітня 2023 року у кримінальній справі №302/433/23 постановлена без участі як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , вони не були учасниками у цій кримінальній справі та стосовно них не встановлювалося ніяких обставин, тому обставини, встановлені у кримінальній справі №302/433/23, не мають преюдиційного значення для цієї справи.

52. Крім того, при відсутності будь-яких законних прав володіння, користування чи розпорядження на спірну земельну ділянку у ОСОБА_2 відсутні й підстави для його захисту, шляхом зокрема визнання недійсним державного акта на право власності на землю ІІ-ЗК № 004825 від 10 червня 2003 року і скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 212485200:09:011:0081, площею 0,2322 га.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

53. 19 червня 2024 року до початку судового засідання представник ОСОБА_1 - адвокат Пивоваров В. І. надіслав на електронну пошту Верховного Суду та через систему «Електронний суд» нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_1 про відмову від позову, в якій він просить прийняти відмову від позову в розглядуваній справі, визнати нечинними судові рішення, а провадження у справі - закрити, процесуальні наслідки відмови від позову і закриття провадження у справі йому відомі.

54. Також 19 червня 2024 року у системі «Електронний Суд» сформовані заяви

представника ОСОБА_2 - адвоката Кравця С. Ю. про відмову ОСОБА_2 від зустрічного позову до ОСОБА_1 , за участю третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог - Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №004825 від 10 червня 2023 року недійсним та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 122485200:09:011:0081 площею 0,2322 га. Процесуальні наслідки відмови від позову і закриття провадження у справі йому відомі.

55. На час вирішення касаційним судом заяви ОСОБА_2 , поданої через адвоката Кравця С. Ю., про відмову від позову, до Верховного Суду не надсилались заяви або клопотання про припинення відносин щодо представництва адвоката Кравця С. Ю. в інтересах ОСОБА_2 ; відомості про обмеження його у повноваженнях на вчинення відповідної процесуальної дії відсутні. В ордері на надання правничої (правової) допомоги серії ВН №1302292 від 13 листопада

2023 року зазначено, що договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката не обмежуються. Згідно з витягом з договору про надання правничої (правової) допомоги №17/05-23м від 17 травня 2023 року адвокат має право зокрема відмовитись від цивільного позову.

56. Відповідно до частини третьої статті 13ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

57. Відповідно до пункту 4 частини першої, частини другої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

58. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині (пункт 6 частини першої статті 409 ЦПК України).

59. За змістом частини першої статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

60. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

61. Відповідно до частини другої статті 408 ЦПК України якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

62. Положеннями частини другої статті 256 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

63. Враховуючи, що як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 подали заяви про відмову від своїх позовів, підстави для неприйняття яких не встановлені, Верховний Суд дійшов висновку про прийняття відмови від позову ОСОБА_1 та про прийняття відмови від позову ОСОБА_2 , закриття провадження у справі та визнання нечинними рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області

від 22 листопада 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року.

Керуючись статтями 206, 255, 256, 408, 409, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову задовольнити.

2. Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 , Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування записів про земельну ділянку.

3. Закрити провадження у справі № 302/245/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування записів про земельну ділянку.

4. Заяву ОСОБА_2 про відмову від позову задовольнити.

5. Прийняти відмову ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_1 , третя особа - Пилипецька сільська рада про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю від 10 червня 2003 року і скасування державної реєстрації земельної ділянки.

6. Закрити провадження у справі № 302/245/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Пилипецька сільська рада про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю від 10 червня 2003 року і скасування державної реєстрації земельної ділянки.

7. Визнати нечинними рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року у справі № 302/245/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович