УХВАЛА

04 червня 2024 року

м. Київ

справа № 721/203/21

провадження № 61-2088ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М.(суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Путильський районний суд Чернівецької області рішенням від 04 жовтня

2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Чернівецький апеляційний суд постановою від 27 грудня 2023 року рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2023 року залишив без змін.

05 лютого 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 грудня 2023 року.

Верховний Суд ухвалою від 04 березня 2024 року визнав підстави про поновлення строку на касаційне скарження, наведені у заяві ОСОБА_1 , неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 грудня 2023 року залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявниці додати докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

06 березня 2024 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень забезпечено надання загального доступу ухвали Верховного Суду

від 04 березня 2024 року.

08 березня 2024 року копія ухвали суду касаційної інстанції від 04 березня 2024 року направлена на адресу заявниці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка зазначена в касаційній скарзі, та отримана заявницею 22 березня 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів касаційного провадження.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3 частини шостої статті 272 ЦПК України).

З огляду на отримання заявницею копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху 22 березня 2024 року, останнім днем для усунення недоліків касаційної скарги було 01 квітня 2024 року (з урахуванням вихідних днів).

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначила номер засобу зв`язку (мобільний номер телефону), на який 23 квітня та 31 травня 2024 року були здійснені дзвінки з метою повідомлення про направлення їй копії ухвали суду касаційної інстанції від 04 березня 2024 року. На дзвінки заявниця не відповіла, недоліки, вказані в ухвалі Верховного Суду від 04 березня 2024 року у визначений строк, не усунула.

Вивчивши касаційну скаргу та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного оскарження з огляду на таке.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається

ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд

і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення.

Пунктом 8 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинна бути зазначена дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення строкуна касаційне оскарження судових рішень, заявниця вказала, що строк пропущений з поважних причин, оскільки 27 грудня 2023 року у судовому засіданні апеляційний суд проголосив вступну та резолютивну частини постанови Чернівецького апеляційного суду від 27 грудня 2023 року, повний текст якої складений 02 січня 2024 року та отриманий заявницею 11 січня 2024 року.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними (пункт 4 частини другої статті 394 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зазначив, що позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків (рішення від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка і Шереметьєв проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 09 листопада 2004 року у справі «Науменко проти України», заява № 41984/98).

З огляду на зміст постанови суду, 27 грудня 2023 року під час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_1 в судовому засіданні була присутня, також в клопотанні про поновлення строку заявниця вказує, що 27 грудня 2023 року у судовому засіданні апеляційний суд проголосив вступну та резолютивну частини постанови Чернівецького апеляційного суду від 27 грудня 2023 року, повний текст якої складений 02 січня 2024 року та отриманий заявницею

11 січня 2024 року.

Проте, заявниця не виконала вимог ухвали Верховного Суду від 04 березня 2024 року, не додала докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, а саме - відповідну довідку суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інші належні докази (копію рекомендованого повідомлення чи копію трек-коду поштового відправлення).

Разом з тим, строк подання касаційної скарги закінчився 01 лютого 2024 року, з касаційною скаргою заявниця звернулася 05 лютого 2024 року, тобто з пропуском строку, визначеного ЦПК України.

Виходячи з того, що заявниці надавався достатній строк для усунення недоліків касаційної скарги, з урахуванням обставин, які склалися у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, однак вона не проявила належної обачності в захисті своїх прав, не цікавилася результатами розгляду касаційної скарги та не зверталася із заявою про продовження строку для усунення вказаних недоліків, та враховуючи принцип пропорційності, тобто належний баланс між інтересами сторін у справі, а також те, що безпідставне поновлення строку на оскарження судових рішень, що набрали законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. В. Сердюк