Справа №295/2501/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Чішман Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Лайчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон» про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні, -

ВСТАНОВИВ:

Директор ТОВ «Інвестмент Юніон» звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить замінити сторону у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №295/2501/15-ц про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за договром про надання споживчого кредиту №0 від 21.09.2007, яка станом на 29.01.2015 становить 19367, 96 доларів США, а саме замінити стягувача ПАТ «Укрсиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон».

В обґрунтування заяви вказано, що на даний час на примусовому виконанні Богунського ВДВС перебуває виконавче провадження №53088320 з примусового виконання виконавчого листа №295/2501/15-ц, виданого 31.07.2015 Богунським районним судом м. Житомира про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 .

Крім цього, на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. перебуває виконавче провадження №680001484 з примусового виконання виконавчого листа №295/2501/15-ц, виданого 31.07.2015 Богунським районним судом м. Житомира про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 .

Постановою Житомирського апеляційного суду від 21.02.2024 у справі №295/2501/15-ц скасовано ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 18.12.2023 та ухвалено нове судове рішення про заміну стягувача ПАТ «Укрсиббанк» на його правонаступника ТОВ «Інвестмент Юніон» у виконавчому провадженні №68001484 з примусового виконання виконавчого листа №295/2501/15-ц.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30.05.2024 заяву призначено до розгляду.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

31.05.2024 начальник Богунського ВДВС у м. Житомирі подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі.

05.06.2024 від представника ОСОБА_4 - адвоката Піляй А.О. надійшов відзив на заяву про заміну сторони виконавчого провадження, в якому остання просила заяву про заміну стягувача залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши заяву, матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви з огляду на наступне.

Заявником у поданій заяві не конкретизовано та не зазначено номера виконавчого провадження, в якому він просить замінити стягувача.

Крім цього, до заяви не долучено посилань на докази, якими обґрунтована заява, а саме - договорів факторингу №04/05/1/2023 від 04.05.2023 та №Ф-04/05/23/1, актів приймання-передачі документації до таких договорів.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

Вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом за результатами перевірки та надання оцінки доказам, наданим на обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути надана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону.

У постанові Верховного Суду в складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 зазначено, що вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Пріоритет у доказуванні надається не тому хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258-259, 353, 442 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон» про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 05 червня 2024 року.

Суддя Л.М. Чішман