Справа № 953/473/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Колесник С.А.,
за участю секретаря судового засідання Півоваровій Д.В.,
розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 953/473/24 за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання спільної сумісної власності та визнання права власності на частину спільного набутого майна,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , відповідно до якого просить визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 квартиру загальною площею 67,9 кв.м., житловою площею 45,9 кв.м. по АДРЕСА_3 та визнати за нею право власності на частину цієї квартири.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, зокрема, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , з яким вона проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу до моменту смерті ОСОБА_3
19 листопада 2020 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Назаренко Ольги Олександрівни з заявою про прийняття спадщини, за її заявою 19.11.2020 року була відкрита спадкова справа № 66787430 після померлого ОСОБА_3 . Крім позивача, заяву прийняття спадщини до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О. подано племінником померлого ОСОБА_3 . - відповідачем по справі - ОСОБА_2 .
Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О. від 05.04.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом в зв`язку з тим, що неможливо встановити родинні та інші відносини позивача зі спадкодавцем.
06.07.2021 року позивач звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2023 року задоволено позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у період з 01.01.2004 року по 03.10.2020 року. Рішення набрало законної сили. Під час спільного проживання з ОСОБА_3 позивач мала офіційну роботу, доходи, з 2007 року вона є пенсіонеркою. В 2013 році у ОСОБА_3 стався інсульт, а в 2014 році йому зробили складну операцію на нирці, він мав проблеми з судинами ніг, в травні 2014 року позивач звільнилась з роботи, щоб здійснювати за ним догляд. 19 червня 2020 року за спільні кошти позивач та ОСОБА_3 купили квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .
Позивач зазначає, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (стаття 74 СК України, у редакції, чинній з 16 січня 2007 року).
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).
Тлумачення вказаних норм з урахуванням принципу розумності, свідчить, що статтею 74 СК України регулюються тільки майнові права та обов`язки жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. При цьому на рівні статті 74 СК України передбачено загальне правило: майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності цих осіб, поширюються положення глави 8 СК України.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2024 справу передано для розгляду судді Колесник С.А.
15.02.2024 до суду від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О. надійшла копія матеріалів спадкової справи №66787430 від 19.11.2020 (а.с. 63-99).
Відповідачем відзив на позовну заяву не подано.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 01.04.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду (а.с.116).
10.06.2024 р. від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, у поданій заяві позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі (а.с.141).
В судове засідання 25.04.2024, 23.05.2024, 10.06.2024 р. відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив (а.с.109,112,120,124,139).
За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Судові повістки про виклик відповідача в судові засідання, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзиву, відповідно до правил статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач.
Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
19 листопада 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Назаренко Ольги Олександрівни з заявою про прийняття спадщини (а.с.65). 19.11.2020 року за заявою позивача заведено спадкову справу після померлого ОСОБА_3 , спадкова справа № 66787430, номер у нотаріуса -13/2020 (а.с.64).
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповітів, спадкових договорів не зареєстровано (а.с.74).
19.11.2020 року заяву прийняття спадщини до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О. подано відповідачем ОСОБА_2 (а.с.75).
Згідно Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова на день смерті ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_4 був зареєстрований лише ОСОБА_3 (а.с.83).
Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О. від 05.04.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом в зв`язку з тим, що неможливо встановити родинні та інші відносини ОСОБА_1 зі спадкодавцем, а у реєстрі актів цивільного стану громадян відсутні необхідні відомості (а.с.14).
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2023 року встановлено факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у період з 01.01.2004 року по 03.10.2020. Рішення набуло законної сили 28.11.2023 р. (а.с.40-42).

Під час спільного проживання з ОСОБА_3 позивач мала офіційну роботу, доходи, що підтверджується записами в її трудовій книжці, довідкою за формою ОК-5 (а.с.38-39,44-45, 46-47), з 2007 року позивач перебувала на пенсії, що підтверджується пенсійним свідоцтвом, отримувала пенсію (а.с.48).

Згідно договору купівлі-продажу від 19 червня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Трубніковим С.О. та зареєстрованого за №724, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.06.2020 року, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.10-11).

Згідно зі ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення цього Кодексу.

Згідно із ч.4 ст.82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 60 СК України належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається, крім іншого, і спільністю участі чоловіка, жінки коштами або працею в набутті майна.

Згідно із ч.4 ст.368 ЦК України, майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

З аналізу вказаних норм випливає, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею необхідно вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно, майно придбане в період спільного проживання визнається спільною сумісною власністю згідно з вимогами ст. 74 СК України.

Відповідно до ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На підставі ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 372 ЦК України, зазначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-2253цс15 зроблено висновок, що «за правилами статті 74 СК України (у редакції, чинній до 16 січня 2007 року) якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти».

Аналогічні по суті висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 544/1274/16-ц (провадження № 61-22277св18), постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц (провадження №61-28343св18, постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 751/3021/17 (провадження № 61-10778св18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Вищезазначена позиція викладена у постанові Верховного суду від 04.12.2023 р. у справі № 543/563/22.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 квартиру загальною площею 67,9 кв.м., житловою площею 45,9 кв.м. по АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , право власності на частину квартири загальною площею 67,9 кв.м., житловою площею 45,9 кв.м. по АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 5921,33 (п`ять тисяч дев`ятсот двадцять одну) гривню 33 копійки.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП -НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_5 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП- НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_6 .

Повне судове рішення складено та підписано 10 червня 2024 року.

Суддя С.А.Колесник