Провадження №2/512/171/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Брюховецького О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Тімановського А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», треті особи на стороні відповідача: приватний виконавець Серебрійська Юлія Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», треті особи на стороні відповідача приватний виконавець Серебрійська Юлія Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 25.04.2024 відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання.

20.05.2024 через канцелярію суду від представника відповідача ОСОБА_1 надійшло заперечення проти вирішення спору в суді, в якому представник просив вказаний позов залишити без розгляду, а справу розглядати без його участі.

В обґрунтування заперечення, представник відповідача вмотивоване тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2 26.07.2020 укладено кредитний договір (оферти) №26.07.2020-10000430 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору.

Пунктом 10.1 договору встановлено, що всі вимоги, які виникають при виконання даного договору або у зв`язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, окрім справ у спорах щодо захисту прав споживачів, підлягають розгляду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду. В п. 10.4 договору сторони підтвердили, що положення п.п. 10.1-10.3 договору становлять третейське застереження відповідно до чинного законодавства України. Також за умовами договору, наданий кредит не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту. Таким чином, правовідносини за даним договором не підпадають під сферу Закону України «Про споживче кредитування», а отже даний спір має вирішуватись у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків. Тому просить залишити без розгляду позов ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, в письмових запереченнях проти вирішення спору в суді просила розгляд справи провести за відсутності представника відповідача.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавали, правом на подання пояснень не скористалися.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст.21 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Згідно із ч. 1 ст.12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису №288337 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором 26.07.2020 укладено Кредитний договір (оферти) № 26.07.2020-010000430 у розмірі 10750 грн.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№ 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності (ст. 3 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 у справі №137/1666/16 зазначила, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Отже, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, а тому такий спір не підлягає розгляду третейським судом.

При цьому обмеження права звернення до суду, до юрисдикції якого вона віднесена, процесуальним законом не допускається.

Відповідно до п. 11 ст. 6 Закону України «Про третейській суди», третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України.

При цьому, Закон України «Про третейські суди» передбачає виключно право, а не обов`язок сторін на звернення до цього суду. Окрім того, необхідна наявність волі обох сторін для виникнення у третейського суду підстав для розгляду спору по суті. При відсутності волі, в даному випадку, позивача, на звернення до третейського суду, чинне законодавство України жодним чином не позбавляє його права на звернення до суду.

Частиною 1 ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду.

У рішенні Конституційного Суду України від 10січня 2008року №1-рп/2008 у справі № 1-3/2008 (справа про завдання третейського суду) зазначено, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст. 12 ГПК України), ст. 6 Закону України «Про третейські суди»). Гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Позивач використав своє право та звернувся до Савранського районного суду Одеської області з даним позовом, а тому його право не може бути обмежене.

Враховуючи викладене, позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відповідно до закону підлягає вирішенню виключно судом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для залишення даного позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 18 ЦК України, ст.ст. 6, 12 Закону України «Про третейські суди», ст.ст. 34, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», 4, 21, 222, 257 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» про залишення позову без розгляду.

Ознайомитись з повним текстом ухвали, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в мережі Інтернет за веб-адресою: https://sr.od.court.gov.ua/sud1525/.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення на неї можуть бути викладені при оскарженні рішення суду.

Суддя: О.Ю. Брюховецький