Справа № 364/159/24
Провадження № 2/364/143/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 , Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Моргун Г. Л.,

за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЮНІТ КАПІТАЛ" (, адреса Україна, 01024, місто Київ, ВУЛИЦЯ РОГНІДИНСЬКА, будинок 4, ЛІТЕРА А, офіс 10, ел. пошта: , № тел. )

представник позивача Тараненко Артем Ігорович (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , № тел. НОМЕР_2 )

до

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_2 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 , № тел. НОМЕР_4 )

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИЛА:

18.03.2024 надійшла вказана позовна заява. Ознайомившись з матеріалами справи, суддя установила, що така позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог ст. 177 ЦПК України, про що 22.03.2024 постановлено відповідну ухвалу. Позивачу вказано на недоліки та запропоновано їх усунути.

28.03.2024 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви до якої позивач доєднав квитанцію про сплату судового збору у розмірі - 2422,40 грн, який згідно виписки про зарахування до спеціального фонду державного бюджету України було зараховано.

У позовній заяві представник позивача зазначає, що 10.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 430205391 у формі електронного документа з використанням електронного підпису створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV32E6K. Позивач виконав свої зобов`язання та перерахував відповідачці грошові кошти в сумі 10 000,00 грн на її банківську карту № НОМЕР_5 . Оскільки відповідачка не виконує своє кредитне зобов`язання, лише частково проводилася виплата коштів, виникла заборгованість у розмірі - 27 936,00 грн, яка складається з: 10 000,00 грн - заборгованість по кредиту; 17 936,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року . При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 158 від 02.11.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки на загальну суму 16 666 грн.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 - якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 27 936,00 грн.

06.10.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 02/06102023 відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором відповідно до реєстру боржників відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 02/06102023 від 06.10.2023 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 27 936,00 грн. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не здійснювало нарахувань за кредитним договором. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором № 430205391 від 10.08.2021 перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 27 936,00 грн.

Позивач вказує, що належним чином повідомив ОСОБА_1 про заборгованість за кредитним договором № 430205391 від 10.08.2021, а саме 01.03.2024 відправив лист-повідомлення, в якому зазначив про намір стягнення заборгованості в судовому порядку. Проте, незважаючи на повідомлення, Відповідачка не виконала свого зобов`язання.

Позивач, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та на ст. ст. 512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 84, 4, 15, 133, 134, 137, 141, 175 Цивільного процесуального кодексу України, просить суд:

-стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" заборгованість за кредитним договором № 430205391 від 10.08.2021 року у розмірі 27 936,00 грн;

-судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір, витрати на професійну правничу допомогу покласти на відповідача;

-розглянути клопотання про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України;

-провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін;

-у разі неявки представника позивача у судове засідання, провести розгляд цивільної справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

03.04.2024 ухвалою про відкриття провадження відповідно до ч.6 ст.95 ЦПК України судом витребувано від позивача та зобов`язано його надати до канцелярії суду не пізніше ніж за три дні до часу розгляду, для дослідження судом оригінали документів, які містяться в кредитній справі відповідачки, а саме: заяву-анкету, договір про надання кредиту, додаткові угоди до нього (електронні докази, що відповідають вимогам чинного законодавства); документи щодо погодження на надання кредиту: кредитний висновок та додатки до нього; умови надання послуг; фінансову бухгалтерську звітність позичальника; картку кредитної справи встановленого зразка в якій міститься загальна інформація про позичальника і т.п.; контрольні документи (інформація щодо моніторингу кредиту): картку контролю виконання позичальником умов кредитного договору; документація з бухгалтерського обліку кредиту та процентів: розпорядження на відкриття кредитного рахунку та рахунку нарахованих процентів, позабалансових рахунків для обліку кредитних зобов`язань, забезпечення, про зміни умов кредитного договору ; виписки з кредитного рахунка; розрахунки заборгованості по позиці, процентів, комісійних, штрафних санкцій; статистичну та бухгалтерську звітність; розшифровку дебіторської, кредиторської заборгованості; довідку про рух грошових коштів за рахунком; звіт про фінансові результати ( первинні бухгалтерські документи, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику кредитних коштів, боргу по основній сумі позики та процентам) тощо. Договори факторингу, за яким позивачу відійшло право вимоги, додаткові угоди до договорів, оригінал реєстру боржників до договору факторингу, повідомлення відповідачці про перехід вимоги до позивача.

Позивачу роз`яснено наслідки ненадання доказів, витребуваних судом, передбачені п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін на 07.05.2024.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив суд витребувати від АТ «Сенс Банк» інформацію, що містить банківську таємницю ( а.с.99). Суд задовольнив клопотання та витребував від АТ «Сенс Банк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: первинні документи бухгалтерського обліку, що підтверджують списання коштів із рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Код ) та зарахування їх на картковий рахунок № НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), зокрема: 1) банківську виписку, що підтверджує переказ грошових коштів на картковий рахунок № НОМЕР_5 та/або 2) платіжні доручення/інструкції на підтвердження переказу грошових коштів на картковий рахунок № НОМЕР_5 .

Судовий розгляд справи 07.05.2024 не відбувся та був відкладений на 27.05.2024, оскільки головуюча суддя перебувала на навчанні НШСУ ( а.с. 137).

27.05.2024 судовий розгляд справи не відбувся у зв`язку з невиконання ухвали суду від 03.04.2024. Суд повторно надіслав ухвалу суду АТ « Сенс Банк» для виконання ( а.с.142) та відклав судовий розгляд на 10.06.2024. Ухвалу суду АТ «Сенс Банк» отримав 30.05.2024 ( а.с.143).

Ознайомившись з матеріалами справи, 10.06.2024 суддя встановила, що позивач не виконав вимоги суду викладені в ухвалі від 03.04.2024 та не надав письмових (електронних) доказів, які стосуються безпосередньо позовних вимог, зокрема кредитних правовідносин щодо яких він звернувся до суду.

Одночасно позивач не навів обґрунтованих, належних причин неможливості виконання ухвали суду від 03.04.2024 та відповідних клопотань чи заяв до суду не надав.

За загальними правилами тягар доведення неможливості належно виконати ухвалу суду лежить на виконавцеві. Позивач не навів жодної причини, яка би звільнила його від обов`язку щодо доказування правомірності звернення до суду з таким позовом. Стаття 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно ч.2 ст. 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Одночасно слід зазначити, що позивач переклав свої обов`язки щодо доказування правомірності звернення з таким позовом на суд та не врахував, що за нормами визначими чинним законодавством, при купівлі права вимоги позивачем, фактор зобов`язується самостійно (без участі клієнта) щодо прав вимоги, стосовно яких здійснюється примусове стягнення заборгованості в судовому порядку або у виконавчому провадженні, підготувати та подати заяви про заміну сторони у таких провадженнях до відповідних інстанцій для здійснення процесуального правонаступництва. Після підписання сторонами реєстру відступлених прав вимоги, в день такого підписання, клієнт передає, а фактор зобов`язаний прийняти документацію, про що сторонами складається Акт приймання-передачі .

Тобто при укладенні договору факторингу за яким позивачу перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 ТОВ « Юніт Капітал» повинні були отримати і пакет документів, щодо кредитного договору № 430205391 від 10.08.2021, а відтак в подальшому при виникненні спору надати їх на ствердження своїх вимог суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та його представник отримали ухвалу про відкриття провадження та витребування письмових доказів засобами поштового зв`язку 09.04.2024 (а.с. 140) та в електронному кабінеті 04.04.2024 ( а.с.135, 136).

Однак незважаючи на належне повідомлення та отримання позивачем процесуальних документів суду, як вже зазначалося вище, станом на 10.06.2024 ухвала від 03.04.2024 не виконана і як наслідок витребувані судом докази позивачем надані не були, обґрунтування щодо причин ненадання таких доказів також позивачем не наведені.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини, Україна зобов`язана гарантувати дотримання «справедливого і публічного розгляду справ впродовж розумного строку» в судочинстві.

За приписами ч. 2 ст. 43 учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, одним з прав учасників судового розгляду є право подавати докази, що передбачено ч. 1 п. 2 ст. 43 ЦПК України.

Зі змісту зазначених норм закону слідує, що саме позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається на підставу своїх вимог, а, відтак, саме позивач має право надати суду докази, необхідні та достатні в тій мірі, в якій він визнає за необхідне для доведеності переконливості перед судом його аргументів.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Норма ч. 10 ст. 84 ЦПК України кореспондується з нормою п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у відповідності до якої суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.92, (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом надмірного формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин, тобто є необхідним (позитивним) формалізмом, який сприяє належному здійсненню правосуддя. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки відповідно до частини 2 статті 257 ЦПК України не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Враховуючи викладене, та, що для вирішення даного спору і для прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, не надання позивачем витребуваних письмових ( електронних) доказів, а також не повідомлення про неможливість подання таких доказів у строк встановлений судом, унеможливлює встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а відтак в силу наведених вище положень статті 257 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г. Л. Моргун