Провадження №2/760/981/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Усатової І.А.

секретаря судового засідання Омелько Г.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_1 , який мотивував тим, що 4.07.2014 між ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №IKCASHАG.243945.001, згідно умов якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використовування грошові кошти у розмірі 49590,00 грн., з терміном користування кредитом до 03.07.2017. Процента ставка за користування кредитом складає 0,001% річних, комісії за надання фінансового інструменту в розмірі - 1440 грн у день укладення кредитного договору та комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі - 3,20% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати.

Позичальник зобов`язувався щомісячно в період сплати, передбачений кредитним договором, надавати Банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіком погашення, зазначеного в. п. 2.5 Кредитного договору.

Позивач ПАТ ««ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» виконав свої обов`язки по Кредитному договору у повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання по своєчасному та повному погашенню кредиту не виконує. З урахуванням того, що відповідач систематично не виконує свої зобов`язання по поверненню отриманого кредиту у визначені Кредитним договором терміни і сумах, станом на 29.08.2017 у відповідача виникла заборгованість по кредиту, на загальну суму 196225,25 грн., з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 34432,28 грн., прострочена заборгованість за процентами - 14227,22 грн., прострочена заборгованість по комісії - 41258,88 грн., сума пені/штрафу - 106306,87 грн.

Просить задовольнити позов.

Ухвалою судді від 24.10.2017 у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

05.04.2019 надійшов відзив на позов у якому відповідач позов визнав частково в частині заборгованості по тілу кредиту та по процентам. Неустойку просить зменшити до розміру збитків.

Ухвалою суду від 10.04.2019 зустрічну позовну заяву, що надійшла до суду 05.04.2019 залишено без руху, ОСОБА_1 надано строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 06.10.2020 здійснено заміну ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Ухвалою суду від 18.05.2023 повернено зустрічну позовну заяву.

Представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином просив слухати справу у його відсутність.

Відповідач у судове засідання, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За змістом ст.ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Так, згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Суд встановив, що 4.07.2014 між ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №IKCASHАG.243945.001, згідно умов якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використовування грошові кошти у розмірі 49590,00 грн., з терміном користування кредитом до 03.07.2017. Процента ставка за користування кредитом складає 0,001% річних, комісії за надання фінансового інструменту в розмірі - 1440 грн у день укладення кредитного договору та комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі - 3,20% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. (п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4,1.5, 1.6 Кредитного договору).

Як встановлено у п. 2.4 Кредитного договору, Позичальник сплачує комісії та відсотки з 1-го по 10-те число кожного поточного місяця, починаючи з наступного місяця, після дати підписання договору.

Відповідно до п. п. 3.1.9 Договору кредиту, Банк має право дострокового стягнути кредит, проценти і комісії в порядку, передбаченому п. п. 2.10, 2.11, 3.1.5, 3.1.6, при настанні умов передбачених п.3.1.11.

Як передбачено п. 6.3. Кредитного договору, за порушення строків сплати процентів за користування кредитом Банк має право нараховувати Позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до п. п. 4.2.1 Кредитного договору Позичальник зобов`язується здійснювати своєчасне повернення Кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, та виконувати всі свої зобов`язання у повному обсязі та у строки, передбачені цим Договором.

Як вказує позивач у позовній заяві станом на 29.08.2017 у відповідача виникла заборгованість по кредиту, на загальну суму 196225,25 грн., з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 34432,28 грн., прострочена заборгованість за процентами - 14227,22 грн., прострочена заборгованість по комісії - 41258,88 грн., сума пені/штрафу - 106306,87 грн.

02.02.2016 (вих. №3311) ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» на адресу позичальника ОСОБА_1 надсилав письмову вимогу про дострокове виконання договірних зобов`язань, шляхом погашення кредитної заборгованості в повному обсязі у тридцяти денний строк, яка станом на 28.01.2016 складала загальну суму 57683,31 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 24786,46 грн., прострочена заборгованість за кредитом - 9645,82 грн., прострочена заборгованість за процентам за користування кредитом - 1042,05 грн., поточна заборгованість за процентам за користування кредитом -0,02 грн ;прострочена заборгованість за комісією - 11108,16 грн., прострочена заборгованість за комісією - 11108,16 грн., пеня - 11100,80 грн.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц, провадженні № 61 - 2404 св 18 викладено правову позицію щодо нарахування відсотків за кредитним договором.

Так, Верховний Суд підкреслив, що згідно ст. 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Тобто, визначений термін повернення кредиту частинами, був правомірно змінений кредитором на повернення всією сумою в термін 30 днів з моменту отримання вимоги. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення відсотків після дати направлення вимоги про дострокове припинення кредиту.

Така вимога була направлена позичальнику за договором 02.02.2016. Згідно наданого розрахунку, станом на 02.02.2016 прострочена заборгованість за процентами становить 1090,29 грн., при цьому позивач неправомірно вимагає стягнути прострочену заборгованість за процентами у розмірі 14227,22 грн.

Враховуючи вищевикладене, позицію відповідача, суд приходить до висновку про стягнення простроченої заборгованості по тілу кредиту у сумі 34432,28 грн та простроченої заборгованості по процентам у сумі 1090,29 грн.

Що стосується стягнення комісії та пені суд зазначає наступне.

Згідно положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статей 549, 550, 551 ЦК України, пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума. її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі.

Так, згідно наданого позивачем розрахунку, відповідач припинив щомісячні виплати, які мав здійснювати кожного місяця з 1 по 10 число, 10.11.2014.

3 12.11.2014 банк почав нараховувати пеню в зв`язку з відсутністю чергового платежу, який мав відбутися до 10.11.2014.

За правилами частини першої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідач, посилаючись на необхідність застосування судами при ухваленні рішень принципів розумності, співмірності та справедливості, просив зменшити нараховану позивачеві суму пені.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову (стаття 11 ЦПК України).

Частиною третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що цей розмір значно перевищує розмір збитків.

Рішенням Конституційного Суду України від 11.07.2013р. у справі № 1-12/2013 визначено, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг.

Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» встановлено, що рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов`язковими до виконання.

З огляду на обставини даної конкретної справи, ураховуючи положення Закону України «Про захист прав споживачів», умови укладеного договору депозиту та його розмір, суму відсотків, які були нараховані за спірним договором, що пеня за вказаним договором значно перевищує розмір збитків, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки застосувавши принципи пропорційності, розумності та справедливості.

Стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі, що значно перевищує суму простроченого зобов`язання, не можна вважати таким, який би відповідав завданню цивільного судочинства - справедливому розгляду і вирішенню справи.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені за порушення умов договору підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 34000 грн. та прострочена заборгованість по комісії у сумі 41258, 88 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 110781,45 грн., яка складається з:

-простроченої заборгованості по тілу кредиту у сумі 34432,28 грн;

-простроченої заборгованості за процентами у сумі 1090,29 грн;

-пені у сумі 34000 грн;

-простроченої заборгованості по комісії у сумі 41258,88 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам.

Також суд зазначає наступне.

Слід розмежовувати порядок проголошення судового рішення (скороченого або повного) у разі явки учасників справи у судове засідання та складання повного судового рішення, за відсутності учасників справи. Порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено;

загальний порядок ухвалення рішення застосовується, якщо розгляд справи відбувся з викликом учасників і вони брали участь у судовому засіданні. Зокрема, суд виходить до нарадчої кімнати (частина перша статті 244 ЦПК України); у нарадчій кімнаті суд приймає, складає та підписує рішення (повне чи скорочене) (частина друга статті 259 ЦПК України); повернувшись із нарадчої кімнати, суд проголошує рішення (повне чи скорочене) (частина перша статті 268 ЦПК України); датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене) (перше речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України); копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення (частина перша статті 272 ЦПК України); у разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення (частина друга статті 272 ЦПК України);

у разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складено повне рішення (частина шоста статті 268 ЦПК України). Проголошення судового рішення передбачає надання публічності такому рішенню, дотримуючись принципу гласності судового процесу. Тобто проголошення судового рішення відбувається публічно або у закритому судовому засіданні лише під час перебування учасників справи у судовому засіданні у залі суду; у разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України);

у передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи;

з урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Так сторони були повідомлені про судове засідання, призначене на 03 жовтня 2023 року, завчасно, належним чином в установленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явились.

З урахуванням того, що розгляд справи, відбувався за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення - 13.06.2024.

Схожі висновки Верховний Суд зробив у постановах від 25 травня 2020 року у справі 464/8801/16-ц (провадження № 61-35930св18), від 03 червня 2021 року у справі № 522/6826/19 (провадження № 61-3778св21), від 22 червня 2021 року у справі № 495/3904/18 (провадження № 61-1172св21), від 24 червня 2021 року у справі № 522/14984/19 (провадження № 61-9632св20), від 30 червня 2021 року у справі № 523/7115/18 (провадження № 61-6241св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 462/2906/20 (провадження № 61-9829св21).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 6, 11, 15, 16, 203, 252-255, 257, 258, 261, 266, 267, 526, 530, 549, 550, 551, 611, 626, 627, 628, 629, 634, 638, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (, адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) заборгованість за кредитним договором в сумі 110781,45 грн., яка складається з:

-простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 34432,28 грн;

-простроченої заборгованості за процентами у розмірі 1090,29 грн;

-пені у розмірі 34000 грн;

-простроченої заборгованості по комісії у розмірі 41258,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір 361 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. А. Усатова