Справа № 235/7468/21
Провадження № 2/204/701/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Кошелюк Д.О.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно якого просив:

-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальні витрати (збитки) у розмірі 7 773 грн.,

-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду понесену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 80 000 грн.,

-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі 15 000 грн.,

-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату правничої допомоги в адміністративному провадженні у розмірі 7 000 грн.,

-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 908 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12.06.2020 року він рухався із роботи додому у якості переднього пасажира на автомобілі ЗАЗ Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував його знайомий ОСОБА_3 . Приблизно о 16.00 год. в м.Покровськ Донецької області на перехресті вул.Прокоф`єва з вул.Пушкіна водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volvo 940, д.н.з. НОМЕР_2 , виїжджаючи з другорядної дороги, не надав перевагу у русі автомобілю ЗАЗ Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталось зіткнення та обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП. В результаті вказаної ДТП позивачем було отримано тілесні ушкодження, а саме: струс головного мозку, забій садно м`яких тканин голови, зашиб шийного відділу хребта, закритий підвивих С1 хребця. Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.10.2020 року по справі №235/6462/20 провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності без зазначення вини останнього. Постановою Донецького апеляційного суду від 05.02.2021 року постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області скасовано, постановлено нову, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. Поліс на транспортний засіб Volvo 940, д.н.з. НОМЕР_2 станом на момент ДТП 12.06.2020 року відсутній. Так, позивач зазначає, що внаслідок винних дій відповідача йому, як потерпілій особі, була заподіяна матеріальна шкода, що складається із витрат на лікування в міській лікарні м.Мирноград Донецької області, нейрохірургії НДІТО м.Лиман та м.Харків. Перебуваючи у вказаних лікарняних закладах позивачем було витрачено грошових коштів на суму 20 000 грн., але через те, що велика кількість оплачуваних послуг проводиться без представлення відповідних квитанцій, сума по квитанціям складає 7 773 грн. Також діями ОСОБА_1 позивачу було завдано і моральної шкоди. Так, майже місяць позивач пролежав у лікарні у зв`язку із травмами отриманими при ДТП, позивачу також було призначено носити шийний бандаж, у якому він пробув дуже тривалий час. Вказані обставини порушили життєві звички позивача та змінили нормальний уклад його життя, адже він не міг нормально повернути голову, йому довелось відмовитись від керування автомобілем адже позивач перебував у бандажу, порушився сон. На сьогодні завдана матеріальна та моральна шкода відповідачем позивачу не відшкодована, відповідач жодного разу не вибачився за скоєне. Розмір заподіяної моральної шкоди позивач визначив у розмірі 80 000 грн. Крім того, позивач наполягає на стягненні з відповідача судових витрат у розмірі 22 000 грн., які складаються з: 908 грн. судовий збір при зверненні до суду із зазначеним позовом; 7 000 грн. надання правничої допомоги на стадії розгляду адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП; 15 000 грн. надання правничої допомоги на стадії вказаного цивільного провадження.

07 грудня 2021 року надійшов відзив на позовну заяву у якій представник відповідача адвокат Майоров С.В. вважає, що доведена сума витрат на лікування ОСОБА_2 , відповідно до призначень лікаря, складає 5 655,12 грн. Крім того, представник відповідача зазначає, що суму витрат на лікування необхідно розділити між двома особами винними у вчиненні ДТП: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який мав можливість уникнути ДТП та який відповідає за те, що пасажир ОСОБА_2 не був пристебнутий ременем безпеки. З урахуванням зазначеного, адвокат вважає об`єктивним та справедливим відшкодування з боку відповідача в частині матеріальних витрат у розмірі 2 827,56 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди у зазначеному позивачем розмірі, то представник відповідача вважає, що така сума є дуже завищеною та безпідставно збільшеною. Обґрунтування понесених позивачем моральних страждань не підтверджені письмовими доказами. Так, позивач посилається на душевні страждання у зв`язку, зокрема, із тим, що він пролежав місяць у лікарні, однак відповідно до епікризу історії хвороби №3759/376 строк лікування складає 18 днів. Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_2 отримав незначні тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. Таким чином, на думку сторони відповідача, відшкодування за спричинені моральні страждання не можуть перевищувати 5 000 7 500 грн., з урахуванням того факту, що позивач не пристебнувся ременем безпеки та сам «приклав руку» до моральних страждань від отриманих при ДТП тілесних ушкоджень. Окрім того, сторона відповідача наголошує, що витрати на правничу допомогу пов`язані зі справою про адміністративне правопорушення, не підлягають стягненню з відповідача, оскільки не пов`язані саме із цією цивільною справою за цивільним позовом. Витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 грн. представник відповідача вважає також завищеними, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які запити адвоката, не долучені документи, що підтверджують лікування позивача, розрахунки адвоката не відповідають вчиненим діям та витраченим часом, що є підставою для зменшення витрат на правничу допомогу до 9 000 грн. Таким чином, відповідачем частково визнані обставини щодо завданої матеріальної та моральної шкоди позивачу, а також витрат на правничу допомогу. Крім того, представник відповідача вказує суду на судові витрати, які очікує понести відповідач у зв`язку із розглядом зазначеної справи. Так, відповідач витратив 6 000 грн. на професійну правову допомогу та очікує понести витрати у розмірі 800 грн. відповідно до складності справи та можливої кількості судових засідань.

21 грудня 2021 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив у якій останній зазначає, що у відзиві відповідач не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог. Стосовно позиції сторони відповідача щодо розділу суми спричиненої шкоди між двома учасниками ДТП, позивач наголошує на встановлений судом причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та порушенням водієм ОСОБА_3 правил дорожнього руху, а тому саме він має відповідати за спричинену шкоду. Стосовно твердження відповідача про завищення суми правничої допомоги, позивач вказує на те, що було складено орієнтовний перелік робіт, в той час Акт виконаних робіт із зазначенням всіх видів послуг, витраченого часу та розміру гонорару адвоката буде додано до матеріалів справи. З урахуванням викладеного, позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

01 лютого 2022 року відповідач надав до суду заперечення у яких наводить обґрунтування своєї позиції щодо непристебнутого ременя безпеки позивача у момент ДТП та спростовує твердження позивача про те, що останній майже місяць пролежав у лікарні та не мав можливості поїхати на відпочинок разом із своєю сім`єю, аналізуючи соціальні мережі позивача та долучаючи фотокартки з відпочинку.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди прийнята до свого провадження та відкрито провадження у зазначеній цивільній справі; розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

29 січня 2024 року на адресу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву у якому останній наводить аналогічні попередньому відзиву заперечення на позовну заяву та просить суд задовольнити позовну заяву частково, а саме в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі не більше ніж 2 827,56 грн., в частині стягнення моральної шкоди не більше ніж 5 000 7 500 грн., в частині витрат на правничу допомогу у даній справі виходити із суми, що зменшена та не перебільшує 9 000 грн., в частині витрат на сплату судового збору пропорційно задоволених позовних вимог та відмовити в повному обсязі щодо вимог позивача про стягнення витрат на оплату правничої допомоги в адміністративному провадженні.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2024 року постановлено проводити в режимі відеоконференції судове засідання, призначене на 29 січня 2024 року о 13 год. 00 хв. та усі наступні судові засідання з розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за допомогою програмного забезпечення «EacyCon».

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 не заперечував проти часткового задоволення позовних вимог із урахуванням позиції викладеної у відзиві на позовну заяву.

Позивач та його представник адвокат Логвиненко С.С. у судове засідання не з`явились, від останнього на адресу суду 28.05.2024 року надійшла заява, згідно якої адвокат просив суд розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача, на позовних вимогах наполягав.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, вислухавши заперечення відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що 12.06.2020 року о 16.00 год. в м.Покровськ на перехресті вул.Прокоф`єва з вул.Пушкіна водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Вольво 940, д.н.з. НОМЕР_2 , виїжджаючи з другорядної дороги, не надав переваги у русі авто ЗАЗ Део Ланос, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталось зіткнення та обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 жовтня 2020 року клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Майорова С.В. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності задоволено, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрито.

Постановою Донецького апеляційного суду від 05 лютого 2021 року апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 задоволено. Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 жовтня 2020 року скасовано та постановлено нову, якою визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП. Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.20-23).

Постановою Донецького апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Постанову судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.79). Так, у вищевказаній постанові судом встановлено, що ОСОБА_3 здійснив всі заходи для гальмування автомобіля і запобігання ДТП, яка сталась 12 червня 2020 року о 15.00 год. в м.Покровськ, вул.Пушкіна-вул.Прокоф`єва.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості ОСОБА_1 не потребують доказування, оскільки вони встановлені постановою суду по вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили.

З постанови слідчого СВ Покровського ВП ГУ Донецької області старшого лейтенанта поліції Безуглого А.В. від 23.09.2020 року про закриття кримінального провадження №0001406 від 17.07.2020 року вбачається, що під час досудового розслідування допитані всі учасники дорожньо-транспортної події, а саме: водії ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , постраждалий ОСОБА_2 , та було встановлено, що водій автомобіля марки «Volvo 940» р/н НОМЕР_2 - ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Пушкіна у бік вул. Залізничної м.Покровська при проїзді перехрестя нерівнозначних доріг, а саме з вул. Прокоф`єва, яка є головною відносно вул. Пушкіна, не поступився дорогою автомобілю марки «ЗАЗ Daewoo Lanos» р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по вул. Прокоф`єва у бік вул. Шевченка, зліва направо відносно руху а/м марки «Volvo 940» р/н НОМЕР_3 , внаслідок чого сталася ДТП.

Слідчим встановлено, що потерпілим від ДТП є ОСОБА_2 , який отримав в наслідок ДТП легкі тілесні ушкодження, що відповідно підтверджено висновком експерта №150 (а.с.66-67).

У зв`язку з викладеним, слідчий прийшов до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, слід закрити (а.с.68).

Окрім того, в матеріалах справи міститься висновок експерта №2/19-564 від 25.01.2021 року проведений за постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2020 року про призначення судової автотехнічної експертизи (а.с.59-65).

З епікризу історії хвороби №3759/376 виданого хворому ОСОБА_2 , 1993 року народження, Комунальним некомерційним підприємством «Мирноградська центральна міська лікарня» Мирноградської сільської ради вбачається, що хворий ОСОБА_2 знаходився у травматологічному відділенні КНП МЦМЛ 12.06.2020 року - 30.06.2020 року з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій садно м`яких тканин голови, забій шийного відділу хребця, закритий підвивих С1 хребця. Конс. Нейрохірурга НДІТО м.Лиман ОСОБА_4 Висновок: Ротаційний підвивих хребця. Хворому показана конс. В НІІ м.Харкова Патології хребта та суглобів ім.Ситенко, МРТ шийного відділу хребта. На МРТ шийного відділу хребта від 27.06.2020 року МР-признаки протрузій між хребцевих дисків в сегменті С3-С5. Остеохондроз шийного відділу хребта. Рек-но: конс. Невролога. Лікування: Ліжковий режим, холод. Отримував: іммобілізацію шийного відділу хребта комірцем, етамзилат 2,0 х 2 р.д.в/м, кеталгін 1,0 в/м х 2р.д. при болях, L-лізину есцинат 10,0 + NaCl 200,0 в/в х 1 р.д., сорбілакт 200,0 в/в, цитонколін 1000 + NaCl 100,0 в/в, актовегін 10,0 в/в, сертофен 2,0 в/м, Дінар 2,0 в/м.. Рек-но продовжити лікування призначене неврологом (а.с.14).

Таким чином, суд вважає підтвердженим факт того, що позивач, як потерпіла у ДТП особа, отримав встановлені лікарем ушкодження та такі ушкодження перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною подією, спричиненою внаслідок порушення правил дорожнього руху громадянином ОСОБА_1 .

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і-вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Відповідачем під час розгляду справи було зазначено, що поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів у нього, на момент ДТП, був відсутній.

Врахувавши викладене, матеріальна шкода має бути відшкодована відповідачем власником джерела підвищеної небезпеки та як особою, яка є винною у настанні такої дорожньо-транспортної пригоди.

На підтвердження понесених витрат на лікування позивачем надано суду копії товарних чеків та квитанцій (а.с.15-17).

Так, з наданих позивачем копій чеків вбачається, що загальна сума витрачених коштів складає: 7650,40 грн., та у останній копії чеку №000251184 від 13.06.2020 року (а.с.17) суд позбавлений можливості встановити суму сплачену за ліки, через неякісно виготовлену копію квитанції. З наданих чеків, можна встановити, що в деяких дійсно зазначено придбання ліків, що призначались лікарем згідно епікризу історії хвороби №3759/376, а саме: чек 000251477 від 15.06.2020 (13:50) актовегин -336,40 грн., Сертофен 55,98 грн., Динар 115,63 грн., Цитиколин 120,44 грн.; чек №55451 від 16.06.20 (14:44) Актовегін 334,00 грн.., Динар 104,10 грн.; чек 0019 від 12.06.2020 (20:14) Єтамзилат 15,94 грн, Лизина есцинат 185,22 грн.; чек №55720 від 19.06.20 (12:51) Актовегин 334,00 грн., Динар 104,10 грн., Цитиколин 53,25 грн.; чек № від 15.06.2020 (08:52) 1950 грн. КТ шийного відділу хребта (Мирноград); чек № від 27.06.2020 (18:35) 1550 грн. (Краматорськ); чек 0026 від 16.06.2020 14:54 Сертофен 55,96 грн.; чек 000251184 від 13.06.2020 має Єтамзилат та Лизина есцинат, однак не можливо встановити суму витрат (а.с.17); товарний чек №6099-5727 від 15.06.2020 -170 грн. та чек №6046-5677 від 12.06.2020 року ОСОБА_5 плівка 170 грн. Інші чеки і квитанції, та зазначені в них витрати суд враховує таким, що не відносяться до лікування позивача, з приводу отриманих травм в наслідок ДТП, та призначення лікаря відповідно до копії епікризу. Так, чек №319444 від 09.07.2020 року, має відомості про суму 899 гривень за бензин А92Е, що перебуває за межами терміну лікування, відповідно до епікризу і також не відноситься до витрат на лікування позивача. Також, не є відповідним підтвердженням витрат на лікування квитанція до прибуткового касового ордеру від 12.06.2020 року на суму 20 грн., зазначений як благодійний внесок ОСОБА_2 . Таким чином, суд приходить до висновку, що доведена сума витрат на лікування позивача ОСОБА_2 , відповідно до призначень лікаря згідно епікризу історії хвороби складає суму: 336,40 грн.+55,98 грн.+115,63грн.+120,44грн.+334грн.+104,10грн.+15,94грн.+185,22грн.+334грн.+104,10грн.+53,25грн.+1950грн.+1550грн.+5,96 грн.+170 грн.+170 грн. = 5655,12 грн., а тому позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 5655,12 грн.

Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 80 000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно зі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оцінюючи докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач безсумнівно зазнав моральних страждань, зумовлених глибокими емоційними переживаннями з приводу отриманих тілесних ушкоджень, однак заявлений розмір моральної шкоди є явно завищеним, тому, враховуючи те, що тілесні ушкодження були спричинені легкого ступеню, виходячи з принципу розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача власника джерела підвищеної небезпеки слід стягнути на користь позивача 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу у загальному розмірі 22 000 грн., які складають правничу допомогу адвоката у розмірі 15 000 грн. та витрати на оплату правничої допомоги в адміністративному провадженні у розмірі 7 000 грн., суд звертає увагу на наступне.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України).

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 ч.1 ст.1 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону ч.1 ст.1 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Як зазначила Велика Палата Верховного суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Отже на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду відповідні докази: договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

З матеріалів даної справи убачається, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано наступні докази: копія договору про надання правничої допомоги від 10 жовтня 2021 року (а.с.18); копія додатку №1 до договору про надання правничої допомоги (у цивільному провадженні) від 10 жовтня 2021 року (а.с.19); копія попереднього розрахунку послуг з надання правничої допомоги від 10 жовтня 2021 року (а.с.20); копію акта виконаних робіт від 18 жовтня 2021 року (а.с.21); копію довідки від 18 жовтня 2021 року про оплату послуг адвоката в розмірі 15 000 грн. (а.с.22); копію товарного чеку від 10 жовтня 2021 року в розмірі 15 000 грн. (а.с.23).

Згідно наявної в матеріалах справи копії акту виконаних робіт від 18 жовтня 2021 року (а.с.21), адвокатом надано такі послуги:

1. Надання усних консультацій 1 година (без зазначення вартості);

2. Ознайомлення з документами, які мають відношення до справи - 2 години (без зазначення вартості);

3. Аналіз судової практики - 1 година (без зазначення вартості);

4. Розроблення правової позиції - 1 година (без зазначення вартості);

5. Складання позовної заяви - 4 години (без зазначення вартості);

6. Виїзд до суду з метою подання позовної заяви до канцелярії суду - 1 година (без зазначення вартості).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Адвокатом в акті виконаних робіт вказано, що гонорар адвоката має фіксований розмір та становить 15 000 грн. Вищезазначену суму вартості сплачено клієнтом, що підтверджується копією товарного чеку б/н від 10 жовтня 2021 року (а.с.23).

Суд вважає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас, проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих адвокатом Логвиненко С.С. послуг та подані документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності.

Тому, враховуючи вищезазначену практику ЄСПЛ, критерію розумності та співмірності заявлених позовних вимог суд вважає, що вимоги сторони позивача в частині стягнення компенсації вартості адвокатських послуг, з урахуванням вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України, підлягають частковому задоволенню та зменшенню до 3 500 грн.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на оплату правничої допомоги в адміністративному провадженні у розмірі 7 000 грн., вона задоволенню не підлягає у зв`язку з тим, що зміст статті 137 ЦПК України, передбачає витрати на правничу допомогу, які пов`язані саме з цивільною справою №235/7468/21 за позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі задоволення позову на відповідача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

Звертаючись до суду з позовною заявою позивачем була заявлена ціна позову 87 773,00 грн., сплачено судового збору на суму 1 816,00 грн., та задоволена суму складає 14 155,12 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог: 1 816,00 грн. х 14 155,12 грн. : 87 773,00 грн. = 292, 86 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,13,76,81,82,89,137,141,263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 5655 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 (дванадцять) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у сумі 292 (двісті дев`яносто дві) грн. 86 (вісімдесят шість) коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 05.06.2024 року.

Суддя Н.В. Токар