Справа № 199/2291/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Свержевської В.О.,

представника скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Забари Альони Володимирівни, заінтересована особа Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни, -

В С Т А Н О В И В:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла скарга представника ОСОБА_2 адвоката Забари Альони Володимирівни, заінтересована особа Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни.

В обґрунтуванні заявлених вимог заявник посилався на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2017 року позивачу ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

28.11.2017 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_2 скасовано та ухвалено нове рішення, яким зазначені позовні вимоги задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" () заборгованість за кредитним договором №DNG0GK00002257 від 27.08.2007 року, станом на 27.01.2015 року в загальному розмірі 292325,09 грн., яка складається із: заборгованість по процентам за користування кредитом 261601,07 грн., заборгованість за комісією 20724,02 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань 10000 грн., а також 1055,09 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

05.09.2018 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.11.2017 року залишено без змін.

11.04.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» видано виконавчий лист по справі №199/2291/15-ц, який пред`являвся до примусового виконання 07.07.2019 року та 19.09.2019 року виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п.2.ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

19.03.2024 року боржнику стало відомо, що стягувач АТ КБ «ПриватБанк» подав заяву про відкриття виконавчого провадження до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни, у якому просив прийняти до виконання виконавчий документ Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2019 р. по справі №199/2291/15-ц про стягнення із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 292325,09 грн..

20.03.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анною Сергіївною була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №74501643, тобто приватний виконавець відкрила виконавче провадження за межами строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

05.04.2024 року представник скаржника направила на електронну адресу приватного виконавця клопотання щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №199/2291/15-ц від 28.11.2017 року, а також просила винести постанову про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Листом №80410 від 05.04.2024 року приватний виконавець повідомила, що строк пред`явлення виконавчого листа №199/2291/15-ц, який був виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, після повернення стягувачу Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» відраховується згідно службової відмітки від 19.09.2019 року, тобто до 19 вересня 2022 року. Однак, відповідно до положень пункту 10 2 розділу ХШ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Також, приватний виконавець повідомила, що не вбачає в своїх діях порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Представник скаржника зазначає, що АТ КБ «ПриватБанк» подав заяву про відкриття виконавчого провадження до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни, у якому просив прийняти до виконання виконавчий документ Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2019 р. по справі №199/2291/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 292 325,09 грн..

Натомість, виконавчий лист датується 28.11.2017, а дата 11.04.2019 року є не датою виконавчого листа, а дата його видачі стягувачу.

Також, у виконавчому листі від 28.11.2017 року по справі №199/2291/15-ц зазначено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить три роки.

У виконавчому листі також є відмітка про повернення виконавчого листа 19.09.2019 року на підставі ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Приватний виконавець вважає, що строк пред`явлення виконавчого листа №199/2291/15-ц, після повернення стягувачу відраховується згідно службової відмітки від 19.09.2019 року, тобто до 19.09.2022 року.

Утім, на думку представника скаржника, виконавчий лист поданий після переривання строку від 19.09.2019 року та поданий стягувачем із пропуском строків для його пред`явлення, а тому в приватного виконавця були відсутні підстави для його прийняття до виконання.

Із огляду на те, що приватний виконавець прийняла до виконання виконавчий лист, який був пред`явлений з пропуском встановленого Законом строку, то такі дії є протиправними, а постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. надала до суду письмові пояснення, у яких зазначила, що згідно з відміткою на виконавчому листі №199/2291/15-1 від 11.04.2019, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, рішення набрало законної сили 05.09.2018.

Таким чином, строк для пред`явлення до примусового виконання відраховувався саме із зазначеної дати, тобто до 05.09.2021 року.

02.07.2019 року стягувач вперше звернувся із заявою про примусове виконання рішення, до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (ВП №59444259), тобто в межах вищевказаного терміну.

19.09.2019 виконавчий лист №199/2291/15-ц від 11.04.2019 виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська повернуто стягувачу, на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Приватний виконавець зазначив, що відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється із дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - із дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Таким чином, після звернення до державної виконавчої служби, строк пред`явлення вищевказаного виконавчого документу перервався та встановився заново із дня його повернення - 19.09.2019 року.

Водночас, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2020 строком на 3 діб який триває і на момент розгляду цієї справи.

Разом із тим, відповідно до п. 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закон України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15.03.2022 №2129-ІX який набрав чинності з 26.03.2022, та визначеною, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Згідно з вимогами п.1 ч.1, 5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як вже зазначалося, строк пред`явлення виконавчого листа №199/2291/15 від 11.04.2019, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська перервався, та встановився заново із дня його повернення - 19.09.2019 .

Тобто, строк пред`явлення до виконання - 19.09.2022 року.

Отже, зважаючи на те, що кінець строку пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання припав на період дії воєнного стану, а саме 19.09.2022, тобто після вступу в дію Законом №2129-ІХ, який набрав чинності з 26.03.2022, відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, тому встановлений строк для його пред`явлення перервався, тобто станом на час розгляду справи не сплив.

Постанову про відкриття виконавчого провадження №74501643 із виконання виконавчого листа №199/2291/15-ц від 11.04.2019, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, прийнято приватним виконавцем 20.03.2024 року, тобто після набрання чинності Законом №2129-IX від 15.03.2024, а також в період дії воєнного стану.

Тому, посилаючись на вказані обставини, приватний виконавець просила суд відмовити у задоволенні скарги.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 вимоги скарги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у скарзі та додаткових поясненнях.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, у якій просила провести розгляд скарги за її відсутності.

Представник стягувача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, про день та час слухання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2017 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.14-16).

28.11.2017 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_2 скасовано та ухвалено нове рішення, яким зазначені позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" () заборгованість за кредитним договором №DNG0GK00002257 від 27.08.2007 року, станом на 27.01.2015 року в загальному розмірі 292325,09 грн., яка складається з: заборгованість по процентам за користування кредитом 261601,07 грн., заборгованість за комісією 20724,02 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань 10000 грн., а також 1055,09 грн. в рахунок відшкодування судових витрат (а.с.17-20).

05.09.2018 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.11.2017 року залишено без змін (а.с.12-13).

11.04.2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська АТ КБ «ПриватБанк» видано виконавчий лист по справі №199/2291/15-ц, та вказано, що рішення суду набрало законної сили 05.09.2018 року, строк пред`явлення до виконання три роки (а.с.21).

02.07.2019 року стягувач звернувся із заявою про примусове виконання рішення до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (ВП №59444259), тобто в межах вищевказаного терміну.

19.09.2019 виконавчий лист №199/2291/15-ц від 11.04.2019, виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська повернуто стягувачу, на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується відміткою державного виконавця Посадської О.В. у виконавчому листі (а.с.42).

20.03.2024 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. відкрито виконавче провадження №74501643 із примусового виконання виконавчого листа Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська №199/2291/15 про стягнення із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 292 325,09 грн.(а.с.42 звор.-43).

Представник заявника вважає незаконними дії приватного виконавця, щодо винесення вказаної постанови, через пропуск строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

При вирішенні вказаної скарги суд виходить із наступного.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII).

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до положень ч.ч. 4,5 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Позиція щодо переривання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання сформована у постанові Великої Палати Верховного суду від 26 жовтня 2022 року у справі №201/13239/15-ц.

У частині п`ятій статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, після повернення стягувачу виконавчого листа 19.09.2019 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", перерваний повторним пред`явлення виконавчого листа до виконання строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, розпочав свій обрахунок спочатку. Відповідно, після повернення виконавчого документа стягувачу 19.09.2019, виконавчий лист міг бути пред`явленим до виконання протягом трьох років, тобто до 19.09.2022 року.

У межах вказаного строку, стягувач виконавчий лист до примусового виконання не звернув, звернувшись до державного виконавця лише із заявою від 19.03.2024 року, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, наявних у АСВП.

Однак, слід зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та триває до цього часу.

Законом України №2129-IX від 15.03.2022, який набрав чинності 26.03.2022, внесено зміни до Закону України "Про виконавче провадження", а саме розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено п. 10-2, відповідно до абз. 3 якого, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, з-поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються із дня припинення або скасування воєнного стану (п. п. 4 абз. 3 п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону "Про виконавче провадження"). Вказаний п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень зазнавав змін, але положення щодо: перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану строків визначені цим Законом, залишається чинним.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України "Про виконавче провадження", як спеціальним нормативно-правовим актом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №260/2595/22, в ухвалі ВС від 07.07.2023 по справі №2-2672/10, постанові ВС від 09.11.2023 по справі №0440/5997/18.

Отже, із вищевикладеного можна дійти висновку, що оскільки закінчення строку пред`явлення вищевказаного виконавчого листа до примусового виконання, після його повернення стягувачу (19.09.2019) повторно пред`явлено 19.03.2024 року, припадає на період дії воєнного стану в Україні, то визначений Законом України "Про виконавче провадження" строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався у зв`язку із початком воєнного стану.

Враховуючи введення та продовження дії в Україні воєнного стану, суд приходить до висновку, що приватним виконавцем 20.03.2024 року правомірно винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №74501643, адже виконавець діяв відповідно до статті 12, пункту 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Із огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні скарги представника ОСОБА_2 адвоката Забари Альони Володимирівни слід відмовити, оскільки останнім не доведено належними та допустимими доказами викладені в скарзі обставини, на які він посилається.

Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 89, 259-261, 268, 353-354, 450-451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги представника ОСОБА_2 адвоката Забари Альони Володимирівни, заінтересована особа Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 17.06.2024 року.

Суддя Л.Г.Якименко