РІШЕННЯ

Іменем України

06.06.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю. М.

з участю: секретаря Лозинського Т-Р.А.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

встановив:

позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову зазначає, що 09.12.2021 між ним та відповідачем був укладений договір позики. У відповідності до зазначеного договору позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти в сумі 7500,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на момент укладення договору становило у національній валюті України 203250,00 грн. Цільове призначення позики за договором було визначено для купівлі транспортного засобу (легкового автомобіля), що буде в подальшому оформлений на праві власності на позичальника та/або членів його сім`ї. У відповідності до п.4 договору позики позичальник зобов`язався повернути позикодавцю отриману позику у строк до 01.12.2022 року. Однак у встановлений строк відповідач отриману позику не повернув, пояснивши, що має певні складності із грошима та просив надати йому відстрочку до 01 лютого 2023 року. Проте і після 01.02.2023 відповідач грошових коштів не повернув, а згодом взагалі перестав відповідати на телефонні дзвінки, уникав зустрічей, що врешті у зумовило необхідність звернутись за захистом своїх прав до суду. Просить позовні вимоги задоволити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 25.09.2023 року залучено до справи в якості третьої особи ОСОБА_3 .

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задоволити.

Представник відповідача просив у разі задоволення позову розстрочити сплату суми боргу.

Третя особа та її представник в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог, зазначили, що ніякої позики між позивачем та відповідачем не укладалось. Третя особа вказала, що станом на 09.12.2021 вона з відповідачем перебували у шлюбі, проживали разом, транспортний засіб купували в січні 2022 року за їхні спільні кошти. Метою даного спору є позбавити її частки в майні подружжя. Просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши думку сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із ч.2 ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України № 6-1967цс15 від 11.11.2015 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були переданої йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України).

Судом встановлено, що 09 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір позики, згідно якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти в сумі 7500,00 (сім тисяч п`ятсот) доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на момент укладення цього Договору становить еквівалентно національній валюті України 203 250,00 (двісті три тисячі двісті п`ятдесят) гривень, із розрахунку 27,10 гривень за один долар США, надалі іменується як «Позика», а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму грошових коштів, в порядку та на умовах, зазначених у цьому Договорі. Цільове призначення позики для купівлі транспортного засобу (легкового автомобіля), що буде в подальшому оформлений на праві власності на позичальника та/або членів його сім`ї.

Пунктом 4 Договору передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцю отриману позику у строк до 01 грудня 2022 року.

Пунктом 6 Договору передбачено, в разі якщо позичальник не поверне позику у встановлений строк, позикодавець вправі звернутись до суду та стягнути заборгованість у примусовому порядку.

Крім того, 09 грудня 2021 року ОСОБА_5 надав розписку про те, що у відповідності до Договору позики від 09.12.2021 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 7500,00 доларів США, що є еквівалентно 203 250,00 грн. за офіційним курсом Національного банку України, станом на момент укладення Договору та зобов`язується їх повернути у строк та на умовах Договору позики від 09.12.2021 року.

Твердження третьої особи про те, що оскільки договір позики укладався позивачем в період коли вони перебували у шлюбі, а зараз таким чином позивач має намір позбавити її частки в майні подружжя, не підтверджені жодними доказами.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто щодо обставин, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Таким чином, позов слід задоволити та стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача кошти в розмірі 274 200,00 грн.

Щодо заяви представника відповідача про розстрочку виконання рішення, суд дійшов такого висновку.

Питання відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання регулюються розділом VI ЦПК України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем на підтвердження існування обставин, які зумовлюють розстрочення виконання судового рішення, не надано жодного доказу, який би дав суду можливість встановити існування зазначених у заяві обставин, відтак у задоволенні заяви слід відмовити.

Окрім цього, слід роз`яснити відповідачу право повторно подати заяву до суду, або звернутись із заявою в порядку виконання судового рішення про розстрочення чи відстрочення виконання судового рішення разом із доказами існування відповідних обставин.

Окрім цього, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються із судового збору згідно квитанцій в розмірі 2742,00 грн.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 264-265 ЦПК України, суд-

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задоволити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 09 грудня 2021 року у сумі 274 200 (двісті сімдесят чотири тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 2 742 (дві тисячі сімсот сорок дві) грн. 00 коп.

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_5 про розстрочення виконання рішення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 червня 2024 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Ванівський Ю.М.