УХВАЛА

12 червня 2024 року

м. Київ

справа № 752/19742/20

провадження № 61-5427ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації», про скасування та вилучення запису

про право власності з державного реєстру речових прав на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом

до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації»), у якому заявники, після зміни позовних вимог, остаточно просили:

- визнати припиненими будь-які речові права ОСОБА_1 на квартиру

АДРЕСА_1 ;

- визнати припиненою та скасувати державну реєстрацію будь-яких речових прав ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1

- визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- скасувати рішення державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Києва Канівець Л. М. про державну реєстрацію прав

та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 52725087 від 18 червня

2020 року у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

за ОСОБА_1 ;

- скасувати та вилучити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру,реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, що розташована за адресою:

АДРЕСА_2

за ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Києва скасувати

та вилучити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

про реєстрацію права власності на квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (номер запису

про право власності/довірчої власності: 36945082) за ОСОБА_1 .

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 квітня

2024 року, позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково.

Скасовано рішення державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Києва Канівець Л. М. про державну реєстрацію прав

та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 52725087 від 18 червня 2020 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

за ОСОБА_1 .

Визнано припиненими будь-які речові права ОСОБА_1 на квартиру

АДРЕСА_1 , яка складається з трьох кімнат загальною площею 94,75 кв. м., житловою площею 57,70 кв. м.

Скасовано державну реєстрацію будь-яких речових прав ОСОБА_1

на квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з трьох кімнат загальною площею 94,75 кв. м, житловою площею 57,70 кв. м.

Визнано право власності на квартиру

АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по частині

за кожним.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

11 квітня 2024 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся

до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 03 травня 2024 року касаційну скаргу залишено

без руху та запропоновано заявника надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України, та копії скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 03 травня 2024 року

заявник подав до суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України, та копії скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Таким чином, недоліки касаційної скарги заявником усунуто.

В уточненій редакції касаційної скарги ОСОБА_1 , посилаючись

на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

За частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів

у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі

про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви

чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20, пункти 83-87),

від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19 (провадження № 14-212цс21),

від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц (провадження № 14-96цс18)

та постановах Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 752/11761/16-ц (провадження № 61-30018св18), від 30 листопада 2022 року у справі № 183/900/17 (провадження № 61-9101св21), від 10 квітня 2020 року у справі № 522/14088/17 (провадження № 61-1687св19), від 27 вересня 2023 року справа № 761/46056/17 (провадження № 61-6612св23, пункти 94-98 щодо застосування строків позовної давності), від 29 березня 2018 року у справі № 904/4573/16, від 04 вересня

2019 року у справі справа № 903/729/16, від 20 лютого 2018 року у справі

№ 917/553/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 922/1645/18, від 24 січня

2020 року у справі № 910/10987/18.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Крім того, ОСОБА_1 у касаційній скарзі заявив клопотання про зупинення виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня

2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року

до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Клопотання мотивоване тим, що оскаржувані судові рішення є підставою

для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису

про державну реєстрацію за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності

на нерухоме майно, переоформлення спірної квартири на них та призведе

до порушення його прав, оскільки він є добросовісним набувачем, а спірна квартира є єдиним його житлом, в якій він разом з неповнолітньою дитиною зареєстрований та проживає.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання

про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вирішуючи клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення

у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій

і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, -

і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Клопотання про зупинення дії та виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови). У клопотанні особа повинна навести обґрунтування своїх вимог та довести, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести,

що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та/або витрат.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення

є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункт 55), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що у більшості правових систем існують процедури зупинення або відстрочення виконання рішення; зупинення або відстрочення

є, безперечно, необхідними в деяких випадках.

Доводи клопотання ОСОБА_1 , не свідчать про необхідність зупинення виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня

2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року, оскільки вони є лише припущенням про ймовірність настання певних наслідків

у майбутньому.

Ураховуючи вищевказане, у задоволенні клопотання ОСОБА_1

про зупинення виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва

від 08 вересня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 402, 406 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати з Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу

№ 752/19742/20 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації»,

про скасування та вилучення запису про право власності з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання

про зупинення виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва

від 08 вересня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська