КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/745/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2024 року

Київський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

за участі:

- представника позивача ОСОБА_1 ;

- представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_3

до Фізичної особи-підприємця

ОСОБА_4

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 05.10.2023 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок пожежі, яка мала місце 02 березня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , в якій позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь: у відшкодування матеріальної шкоди 3 110 869,00 грн.; у відшкодування неустойки за договором оренди нежитлового приміщення від 01 лютого 2019 року 40 000,00 грн.; у відшкодування моральної шкоди 200 000,00 грн.; судові витрати.

В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що їй ОСОБА_3 належить на праві власності нежитлова будівля, загальною площею 139,9 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.

01.02.2019 року ОСОБА_3 було укладено з ФОП ОСОБА_5 договір оренди нежитлового приміщення від 01.02.2019 року, на підставі якого позивачка передала ФОП ОСОБА_5 належну на праві власності нежитлову будівлю, загальною площею 139,9 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в оренду.

ФОП ОСОБА_5 було прийнято вказане приміщення на підставі укладеного договору в оренду, що підтверджується актом приймання-передачі вказаного об`єкту нерухомості від 01.02.2019 року.

В подальшому, як стверджує позивачка, ОСОБА_5 за наслідком реєстрації шлюбу було змінено прізвище на ОСОБА_4 .

Позивачка вказує, що 02.03.2022 року у вказаній нежитловій будівлі сталась пожежа, за наслідком чого передана в оренду нежитлова будівля була знищена, що підтверджується актом про пожежу від 02.03.2022 року. Причиною пожежі зазначено аварійний режим роботи електричної печі.

Відповідно до п. 4.3 договору оренди, орендатор зобов`язаний згідно із вимогами Закону України «Про пожежну безпеку» розробляти комплексні заходи по забезпеченню пожежної безпеки об`єкта оренди. Забезпечувати виконання протипожежних вимог, стандартів, норм, правил, а також виконання вимог, приписів та постанов органів державного пожежного нагляду. Утримувати у справному стані засоби протипожежного захисту та зв`язку, пожежну техніку обладнання та інвентар, не допускати їх використання не за призначенням. Проводити службове розслідування у разі пожеж, документи розслідування подавати орендодавцю.

Приймаючи вказані умови договору оренду, позивачка вказує, що орендар не забезпечувала виконання протипожежних вимог, стандартів, норм, правил, орендарем не було розроблено комплексних заходів по забезпеченню пожежної безпеки об`єкта оренди, не було проведено службове розслідування відносно причин виникнення пожежі.

Також, позивач вказує, що після 31.01.2022 року орендар не звільняла приміщення, ключі не віддала, Акт про передачу об`єкта оренди в належному стані (про повернення об`єкта оренди) сторони не складали та не підписували, а навпаки відповідач продовжувала користуватися отриманим в оренду об`єктом, її чоловіком сплачувалась орендна плата, що з урахуванням умов договору оренди, свідчить про пролонгацію договору оренду.

За наслідком викладеного, позивачка вважає, що обов`язок з відшкодування шкоди за завдані збитки, внаслідок пожежі, яка мала місце у приміщенні належному позивачці та переданому в оренду відповідачці, полягає на останній.

У відповідності до акту про пожежу від 02.03.2022 року встановлено побічні збитки у розмірі 188 318,00 грн.

Позивач зазначає, що додатково з метою встановлення реальних збитків заданих вказаною пожежею, вона під час звернення до суду з даним позовом звернулась із відповідною заявою від 29.06.2023 року до судового експерта ОСОБА_6 , свідоцтво № НОМЕР_1 , з метою проведення відповідної будівельно-технічної експертизи, висновок за наслідком проведення якої станом на час звернення до суду з даним позовом не готовий.

Разом з тим, позивачка вказує, що після проведення ряду консультацій із відповідними спеціалістами, позивач оцінює розмір прямих збитків на рівні повної кошторисної вартості ремонтно-будівельних робіт в сумі 2 922 551,00 грн.

Таким чином, позивач вважає, що матеріальна шкода від пожежі щодо якої оформлено акт від 02.03.2022 року складається з прямих та побічних збитків, що становить в цілому 3 110 869,00 грн. (2 922 551,00+ 188 318,00 грн. = 3 110 869,00).

У зв`язку з чим, позивачка вважає, що відповідач, як винна у пожежі особа, зобов`язана відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 3 110 869,00 гривень.

Також, посилається на те, що крім завдання позивачеві матеріальної шкоди, внаслідок вказаної пожежі, їй завдано також моральну шкоду, яка полягає у тому, що внаслідок пожежі, належне позивачці нерухоме майно фактично повністю знищено, для його відновлення необхідно докласти багато зусиль та часу. Відповідач в добровільному порядку не відшкодував завдані збитки, внаслідок чого об`єкт протягом вже двадцяти місяців неможливо використовувати за цільовим призначенням або продати. Позивач стверджує, що орендна плата за оренду зазначеного приміщення була джерелом доходу позивача. Після пожежі та декількох телефонних розмов з відповідачем та її чоловіком, у позивача з`явилось сильне почуття розпачу, тривоги та страху, вона не впевнена, що відновити об`єкт оренди можливо, але впевнена, що відшкодовувати збитки відповідач не збирається. Таким чином, позивач стверджує, що зазнала та досі зазнає сильних душевних страждань у зв`язку зі знищенням об`єкта оренди з вини відповідача.

Враховуючи зазначене та актуальну правозастосовну практику, позивач оцінює моральну шкоду завдану їй відповідачем у розмірі 200 000,00 грн.

Також, позивач посилається на ч. 1 ст. 785 ЦК України, якою встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Однак, з доводів позивача, строк дії договору сплинув 31.01.2022 року, а відповідач досі не повернув об`єкт оренди позивачу, за наслідком чого за період з дати закінчення договору та до подання позову, розмір неустойки складає 40 000,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

Вказані обставини зумовили звернення позивачки до суду з цим позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 09.10.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

13.10.2023 року до суду надійшла від представника позивача заява про забезпечення позову, яку ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 17.10.2023 року залишено без задоволення.

07.11.2023 року до суду від представника відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав.

Так, представник відповідача вказує, що дійсно відповідачем орендується у позивача на підставі договору від 01.02.2019 року нежитлове приміщення, загальною площею 139,9 кв.м., по проспекту Небесної Сотні, в місті Одесі, яке використовувалось в якості кафе. Наразі, даний договір є діючим, враховуючим автоматичну його пролонгацію.

Представник відповідача вказує, що пожежа виникла в приміщенні кухні у нежитловому приміщенні належному позивачеві, у неробочий час та відсутності відвідувачів і персоналу кафе.

Відповідно до Акту про пожежу, причиною пожежі вказано «аварійний режим роботи електричної печі».

Представник відповідача вказує, що вказаний акт не відповідає до встановленої форми Акту про пожежу, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 червня 2017 року №503, оскільки у графі «причина пожежі» не зазначено одного із двох статусів самої причини пожежі, а саме: «встановлена» чи «ймовірна».

Також, відповідач не погоджується з твердженням позивача, що Орендар не забезпечувала виконання протипожежних вимог, стандартів, норм та правил, що Орендарем не було розроблено комплексних заходів по забезпеченню пожежної безпеки об`єкта оренди та не було проведено службове розслідування відносно причин виникнення пожежі.

Представник відповідача зазначає, що оскільки приміщення кафе-бару будувалося саме як заклад громадського харчування, відповідальність за забезпеченням виконання протипожежних вимог, стандартів, норм та правил в першу чергу лежить на власникові (орендодавці) приміщення.

Орендар, приймаючи кафе-бар в користування, був впевнений, що об`єкт оренди був побудований з дотриманням містобудівного законодавства, будівельних норм, стандартів і правил.

Як вказує у відзиві на позовну заяву представник відповідача, з метою дослідження причини виникнення пожежі, він звернувся до Дослідно-випробувальної лабораторії аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області для отримання висновку №15/15/02/03.2022.

Відповідно до вказаного висновку, представником відповідача встановлено, що 01 березня 2022 року в кафе-барі проводилося прибирання, після чого приміщення кафе-бару було зачинено, що на думку сторони відповідача спростовує твердження позивача про те, що об`єкт оренди був залишений без нагляду.

У частині 2 Висновку зазначено, що 02 березня 2022 року о 06 год. 13 хв. до Управління поліції охорони, надійшов сигнал про спрацювання автоматичної сигналізації, яка була встановлена в приміщенні кафе. О 06 год. 14 хв., до ЧЗ ОКЦ надійшло повідомлення про виявлення пожежі за адресою: АДРЕСА_1 , в кафе-барі 2 man. На місце пожежі були направленні пожежно-рятувальні підрозділи ДСНС. О 06 год. 20 хв. на місце пожежі прибули пожежно-рятувальні підрозділи 6-ДПРЧ (І відділення). На момент прибуття, рятувальники спостерігали інтенсивне полум`яне горіння та вивільнення диму з даху та в північній частини кафе-бару. О 06 год. 39 хв. пожежа була локалізована, о 07 год. 07 хв. - ліквідована. Площа пожежі склала біля 80 м..

У частині 5 Висновку зазначено, що в ході проведення детального огляду місця пожежі, було встановлено, що приміщення кафе-бару були обладнані автоматичною пожежною сигналізацією. Сигнал з сигналізації про пожежу, надійшов до поліції охорони, які в свою чергу повідомили ЧЗ ОКЦ ДСНС. Автоматичними системи пожежогасіння приміщення кафе-бару, обладнанні не були. В приміщеннях кафе-бару спостерігались порошкові та вуглекислотні вогнегасники різноманітної ємності. Дані вогнегасники, в момент ліквідації пожежі, не використовувалися.

На думку Відповідача, той факт, що 02 березня 2022 року о 06 год. 13 хв. до Управління поліції охорони, надійшов сигнал про спрацювання автоматичної сигналізації, яка була встановлена в приміщенні кафе, а також той факт, що в приміщеннях кафе-бару спостерігались порошкові та вуглекислотні вогнегасники різноманітної ємності спростовує твердження позивача про те, що орендар (відповідач) не забезпечив виконання протипожежних вимог, стандартів, норм, правил.

Крім того, той факт, що порошкові та вуглекислотні вогнегасники не використовувались для гасіння пожежі, ще раз підтверджує той факт, що на момент її виникнення, жодного з працівників відповідача на об`єкті оренди не було, що унеможливлює будь-який сторонній вплив людини фізичного характеру на технічний стан електричних приладів, зокрема на роботу електричної печі, яка на той час була вимкнена і не працювала.

Також, як вказує представник відповідача у відзиві на позовну заяву, вказаним висновком встановлено, що осередок пожежі, яка сталась 02 березня 2022 року в кафе-барі 2 man за адресою: АДРЕСА_1 знаходився в приміщенні кухні, в районі розташування північно-східної стіни кухні, де здійснювалось з`єднання алюмінієвого та мідного проводу. Найбільш ймовірною причиною виникнення даної пожежі в приміщенні кухні кафе-бару є аварійний режим роботи електромережі (великий перехідний опір), що призвело до виникнення та розповсюдження пожежі. Приймаючи до уваги пояснення та свідчення працівників кафе-бару, мешканців житлових будинків, що розташовувались поряд з кафе-баром, де виникла пожежа, свідків, що перші виявили пожежу, можливо зробити припущення, що виникненню аварійного режиму роботи, що призвело до виникнення пожежі, сприяли перепади електричної напруги, що спостерігались на протязі останнього часу та в момент виникнення пожежі.

Представник відповідача вказує, що електромережа, прокладена алюмінієвим та мідним проводом під шаром облицювальних матеріалів стін була здійснена власником об`єкта оренди з порушення будівельних норм, стандартів і правил. Жодних електротехнічних змін у системі електромережі відповідач самовільно не здійснював.

Враховуючи вищезазначене, представник вважає, що вини відповідача у пожежі, яка виникла 02 березня 2022 року в кафе-барі "2 man" за адресою: АДРЕСА_1 , не вбачається, а отже і відповідальність за збитки, понесені внаслідок пожежі несе позивач.

З урахуванням вищевикладеного, представник відповідача вважає позов не обґрунтованим та не підлягаючим задоволенню в повному обсязі.

14.11.2023 року до суду від представника позивача надійшла заява про приєднання до матеріалів справи в якості доказу висновку експерта №29-06/23 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, складеної 19.10.2023 року судовим експертом Долгих М.Є.

14.11.2023 року представник позивача також надано до суду заяву про виклик свідків.

15.11.2023 року судом у підготовчому судовому засіданні було ухвалено задовольнити клопотання представника відповідача про поновлення процесуального строку на вчинення процесуальної дії, за наслідком чого прийнято відзив на позовну заяву та приєднано до матеріалів справи. Також, судом було ухвалено клопотання представника позивача та приєднано до матеріалів справи в якості доказу висновок експерта №29-06/23 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, складеної 19.10.2023 року судовим експертом Долгих М.Є.

Тієї ж дати, судом було ухвалено частково задовольнити заяву представник позивача про виклик свідків та вирішено викликати і допитати в якості свідка провідного експерта ОСОБА_2 , в іншій частині заяву представника залишено без задоволення.

27.11.2023 року представником позивача в електронній формі надано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому представник вважає викладені доводи відповідачем у заперечення проти задоволення позовних вимог безпідставними, а відзив таким, що поданий з порушенням встановленого процесуального порядку. Також представник позивача вказує, що доданий представником відповідача до відзиву на позовну заяву висновок №15/15/02/03.2022 від 08.03.2023 року не може вважатись належним, допустимим та достовірним доказом, оскільки він не містить інформації щодо предмета доказування, його одержано з порушенням порядку встановленого законом і на його підставі не можна встановити дійсні обставини справи. Одночасно представник позивача вказує, що вказаний висновок в будь-якому разі свідчить про наявність вини в діях відповідача у спричиненій пожежі у нерухомому майні належному позивачеві.

29.12.2023 року до суду в електронній формі від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник вважав безпідставними доводи сторони позивача, з посиланням на належність висновку №15/15/02/03.2022 від 08.03.2023 року, як доказу.

07.02.2024 року судом без видалення до нарадчої кімнати було ухвалено прийняти відповідь на відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, а також з урахуванням думки представників сторін по справі було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

13.03.2024 року в судовому засіданні судом було здійснено допит в якості свідка ОСОБА_2 .

До судового засідання призначеного на 29.05.2024 року з`явились:

- представник позивачки, який позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити;

- представник відповідачки, який заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є власником нерухомого майна нежитлової будівлі, загальною площею 139,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, номер запису про право власності №23233236 від 03.11.2017 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №341769752 від 07.08.2023 року.

01 лютого 2019 року між ОСОБА_3 , як фізичною особою, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 було укладено договір оренди нежитлового приміщення, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нежитлове приміщення загальною площею 139,9 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення для розміщення кафе.

Строк оренди становить два роки одинадцять місяців від дня підписання Договору.

Пунктом 3 договору передбачено, що за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, місячний розмір якої становить 1000,00 грн. Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісяця, з 1-го по 11-е число поточного місяця. Вартість комунальних послуг за спожиті орендарем електроенергію та воду не включається до орендної плати та сплачується орендарем окремо за чинними тарифами відповідних організацій. У разі підвищення тарифів на ці комунальні послуги орендар оплачує повну вартість (передоплату за необхідності) зазначених послуг відповідно до тарифів організацій-постачальників.

Пунктами 4.2, 4.3 договору передбачено, що орендар зобов`язаний забезпечити належне збереження, експлуатацію та санітарний стан Об`єкта оренди та не допустити його пошкодження й псування. Орендар зобов`язаний відповідно до вимог Закону України «Про пожежну безпеку» розробити комплексні заходи щодо забезпечення пожежної безпеки об`єкта оренди. Забезпечувати дотримання вимог пожежної безпеки, стандартів, норм, правил, а також виконання вимог розпоряджень та постанов органів державного пожежного нагляду. Утримувати у справному стані засоби протипожежного захисту та зв`язку, пожежну техніку, обладнання та інвентар, не допускати їх використання не за призначенням. Проводити службове розслідування у разі пожеж, надавати орендодавцю документи розслідування.

Відповідно до пункту 4.8 договору, орендар зобов`язаний забезпечити утримання в належному стані інженерних комунікацій (систем водопостачання, каналізації, електропостачання та опалення, переданих в оренду разом з Об`єктом оренди). У разі аварій та проведення планових ремонтних робіт повідомляти про це орендодавця.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що орендар відшкодовує орендодавцю збитки, завдані неналежними ремонтними роботами або експлуатацією Об`єкта оренди. У разі погіршення стану або знищення Об`єкта оренди з вини орендаря він відшкодовує орендодавцю збитки в розмірі вартості ремонту або відновлення майна. Відшкодування збитків, передбачене цим пунктом Договору, здійснюється лише за умови, що зазначені ризики не застраховано або розмір страхового відшкодування менше розміру завданих збитків.

Пунктом 10 договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання приміщення та діє до 31 січня 2022 року. Усі зміни та доповнення до цього договору оформляються у письмовій формі та набирають чинності з моменту підписання обома сторонами. Договір припиняється у разі: закінчення строку, на який було укладено договір; втрати об`єкта оренди. Договір може бути розірвано за згодою сторін. На вимогу однієї зі сторін договір може бути достроково розірвано у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань.

Того ж дня, 01.02.2019 року між ОСОБА_3 , як фізичною особою, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 було укладено акт приймання-передавання об`єкту нерухомості до договору оренди від 01.02.2019 року, яким сторони засвідчили передання з боку ОСОБА_3 , та отримання з боку ФОП ОСОБА_5 нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , з відсутністю будь-яких приміток стосовно зокрема технічного стану: стель; вікон; внутрішній дверей, у тому числі замків; підлоги; вхідних дверей, у тому числі замків; внутрішніх комунікацій, водопостачання та каналізації; котла; умивальників; кранів; змішувачів; унітазів; електричних мереж; розеток; вимикачів; телефонної мережі; фасаду.

Отже, починаючи з 01.02.2019 року належне позивачеві нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , було передано в оренду ФОП ОСОБА_5 , для розміщення кафе, за договором оренди від 01.02.2019 року зі строком його дії по 31 січня 2022 року.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ФОП ОСОБА_5 ,, змінила прізвище на « ОСОБА_7 » за наслідком реєстрації шлюбу, що в свою чергу було підтверджено представником відповідача.

Сторонами по справі було підтверджено і визнано, що станом на час розгляду справи, ними договір оренди від 01.02.2019 року не розірвано, відповідач після закінчення строку дії договору продовжувала користатись отриманим в оренду приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі із договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 795 ЦК України визначено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Статтею 764 ЦК України передбачено, що якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Як убачається із матеріалів справи, по закінченню строку оренди, орендар продовжував користуватися орендованими приміщеннями на умовах договору оренди.

Вказана обставина не заперечувалась відповідачем. Крім того матеріали справи не містять доказів щодо повернення об`єкта оренди позивачу, а саме акту повернення наймачем приміщення, як того вимагають приписи статті 795 ЦК України.

Позивачем у позові, так і відповідачем у відзиві на позовну заяву підтверджено, що позивачем не висловлювалось відповідних заперечень на користування відповідачем орендованим приміщенням, за наслідком чого відповідно до положень статті 764 ЦК України договір оренди укладений між сторонами від 01.02.2019 року, вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, а саме строком по 31.12.2025 року.

В період дії договору оренди від 01.02.2019 року, а саме 02.03.2022 року о 06 год. 08 хв. в нежитловому приміщенні належному ОСОБА_3 , кафе, за адресою: АДРЕСА_1 , сталась пожежа.

У відповідності до акту про пожежу від 02.03.2022 року складеного провідним інспектором відділу запобігання НС по Київському району ОМТГ ОРУ ГУ ДСНС України в Одеській області лейтенантом служби цивільного захисту ОСОБА_2 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 засвідчено виникнення вказаної пожежі. Зазначено, що місцем виникнення пожежі є приміщення кухні. Пожежею знищено: електричну техніку, піч, комп`ютер, витяжку, кондиціонери, камери відео-спостереження, аудіо системи. Пошкоджено: стіни, стелі, дах, на площі 100 кв.м. Встановлені побічні збитки вказаною пожежею становлять 188318,00 грн.

У відповідності до акту, причиною пожежі є аварійний режим роботи електричної печі.

Представником відповідача під час розгляду надано висновок №15/15/02.03.2022 з дослідження технічної причини виникнення пожежі, що виникла 02.03.2022 року в кафе-барі «2 man», за адресою: АДРЕСА_1 , складений 08.03.2022 року інженером ДВЛ АРЗ СП ГУ ДСНС України в Одеській області ст. лейтенантом служби цивільного захисту ОСОБА_10 , погоджений начальником ДВЛ АРЗ СП ГУ ДСНС України в Одеській області підполковником служби цивільного захисту ОСОБА_11 .

Вказаним висновком встановлено, осередок пожежі, яка сталась 02.03.2022 року в кафе-барі «2 man», за адресою: АДРЕСА_1 , знаходився в приміщенні кухні, в районі розташування північно-східної стіни кухні, де здійснювалось з`єднання алюмінієвого та мідного проводу. Найбільш ймовірною причиною виникнення даної пожежі в приміщенні кухні кафе-бару є аварійний режим роботи електромережі (великий прохідний опір), що призвело до виникнення та розповсюдження пожежі. Приймаючи до уваги пояснення та свідчення працівників кафе-бару, мешканців житлових будинків, що розташовувались поряд з кафе-баром, де виникла пожежа, свідків, що перші виявили пожежу, можливо зробити припущення, що виникненню аварійного режиму роботи, що призвело до виникнення пожежі, сприяли перепади електричної напруги, що спостерігались на протязі останнього часу та в момент виникнення пожежі.

У дослідницькій частині висновку зафіксовано, що в розподільному електричному щиті кафе-бару, частина автоматичних розмикачів були зафіксовані в положенні «Увімкнено». Зазначено, що це свідчить про, що на момент виникнення пожежі в приміщенні кафе-бару електромережа знаходилась під напругою та деяке електрообладнання працювало.

Також судом встановлено, що позивач, через представника, 29.06.2023 року звернулась до судового експерта ОСОБА_6 з заявою про проведення судової будівельно-технічної експертизи, за наслідком чого було укладено договір на надання послуг щ проведення експертизи від 26.06.2023 року за №29-06/23.

На виконання вказаного договору, судовим експертом ОСОБА_6 19.10.2023 року складено висновок експерта №29-06/23 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи.

У висновку засвідчено, що судовий експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за статтею 384 КК України та висновок складено для подання до Київського районного суду міста Одеси по справі №947/31940/23.

Згідно з висновком, експертом встановлено, що внаслідок пожежі, яка сталась 02.03.2022 року, виникли наступні пошкодження нежитлової будівлі загальною площею 139,9 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 :

- пошкодження металевих кров`яних ферм механічним та термічним (вогняним) впливами;

- пошкодження дерев`яних конструкцій від безпосереднього впливу вогню. Обвуглення поверхні глибиною до 0,5 см;

- пошкодження дерев`яних елементів оздоблення від безпосереднього впливу вогню. Обвуглення поверхні глибиною більше половини поперечного перерізу;

- пошкодження дерев`яних елементів підвісної стелі від безпосереднього впливу вогню. Обвуглення поверхні глибиною більше половини поперечного перерізу;

- наскрізні отвори в покрівлі або відсутність окремих металевих листів профільованого настилу;

- деформації (вигини) металевих елементів кров`яних ферм;

-видалені механічним шляхом окремі елементи ферм або їхні частини.

Також експертом встановлено, що повна кошторисна вартість капітального ремонту нежитлової будівлі загальною площею 139,9 кв. м, що розташована за адресою, АДРЕСА_2 , складає: 2 922 551,00 грн.

Розмір завданої матеріальної шкоди нежитловій будівлі, загальною площею 139,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок пожежі, яка сталась 02.03.2022 року становить 1719474,25 грн.

Технічний стан основних несучих та огороджувальних конструкцій нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , аварійний. Підлягають заміні у зв`язку із пошкодженням внаслідок пожежі, яка сталась 02.03.20222 року: сталеві і дерев`яні конструкції будівлі, практично повністю пошкоджені вогнем (зовнішніх та внутрішніх стін, перегородок, перекриття та покрівлі); сантехнічні прилади (унітази, раковини, мийки) та внутрішні мережі водопостачання і водовідведення; електричні внутрішні мережі, у тому числі прилади електричного опалення та кондиціонери; внутрішнє опорядження будівлі (оздоблення стін, стелі, підлоги); віконні та дверні блоки; стіни з цегляної кладки (кам`яні стіни) підлягають ремонту та можуть в подальшому експлуатуватись. Фундаменти підлягають ремонту та можуть в подальшому експлуатуватися. За результатами дослідження та оцінювання технічного стану пошкоджених внаслідок пожежі будівельних конструкцій нежитлової будівлі, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , встановлена можливість відновлення зазначеної нежитлової будівлі, для чого необхідно виконати капітальний ремонт.

У мотивувальній частині висновку встановлено, що повна кошторисна вартість капітального ремонту нежитлової будівлі загальною площею 139,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складає 2 922 551,00 грн. і розрахована у «Зведеному кошторисному розрахунку вартості об`єкта будівництва Капітальний ремонт нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 ».

Зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкту будівництва кошторисний документ, який визначає повну кошторисну вартість об`єкта будівництва або його черги, який включає кошторисну вартість будівельних робіт, витрати на придбання устаткування, меблів та інвентарю, а також інші витрати, та складаються на основі об`єктних кошторисів та/або об`єктних кошторисних розрахунків і кошторисних розрахунків на окремі види витрат.

Згідно з наданим до суду висновком про технічний стан основних несучих і огороджуючи конструкцій та оцінювання ступеню пошкодження будівлі нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , складеним 04.07.2023 року експертом Клименко Є.В., встановлено, що дерев`яні стовпи пошкоджені більше ніж на половину висоти перерізу. Сталеві ферми пошкоджені вогнем та змінили свій колір на яскраво помаранчевий. Вони підлягають заміні. Практично повністю пошкоджені вогнем огороджуючи конструкції та також мають бути замінені. За ознаками технічний стан основних несучих та огороджуючи конструкцій нежитлового будинку аварійний - категорія технічного стану «4». Конструкції, що не мають аварійний та непридатний до нормальної експлуатації стан (кам`яні стіни) підлягають ремонту та можуть в подальшому експлуатуватись.

Щодо заявлених вимог про відшкодування завданої шкоди позивачеві, як власнику нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , пошкодженої внаслідок пожежі, яка мала місце 02.03.2022 року, суд зазначає наступне.

В силу ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно положеннями ст. 780 ЦК України, шкода, завдана третім особам у зв`язку з користуванням річчю, переданою у найм, відшкодовується наймачем на загальних підставах.

Шкода, завдана у зв`язку з користуванням річчю, відшкодовується наймодавцем, якщо буде встановлено, що це сталось внаслідок особливих властивостей або недоліків речі, про наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати.

Умова договору про звільнення наймодавця від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок особливих властивостей чи недоліків речі про наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати, є нікчемною.

В порядку ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 вказав на те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

У деліктних правовідносинах обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою покладається на позивача. Натомість відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

З наведених вище обставин справи вбачається, що нежитлове приміщення, площею 139,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , було пошкоджена внаслідок пожежі, яка мала місце 02.03.2022 року під час перебування даного приміщення у користуванні відповідача ФОП ОСОБА_4 на підставі договору оренди від 01.02.2019 року.

Вказані обставини визнані сторонами по справі, а відтак не підлягають додатковому доказуванню.

Згідно з актом про пожежу від 02.03.2022 року щодо розслідування причин пожежі, причиною пожежі визначено аварійний режим роботи електричної печі.

Суд погоджується з доводами відповідача, що даний акт не містить відомостей про визначення виду встановленої причини пожежі, чи є така встановленою чи ймовірною, так саме і акт не містить встановленої вини саме відповідача у даній пожежі.

Поряд з цим, даний акт констатує факт пожежі та визначає як причину аварійний режим роботи електричної печі, а так само і не свідчить про відсутність вини відповідача у наслідках даної пожежі.

Щодо наданого стороною відповідача висновку №15/15/02.03.2022 з дослідження технічної причини виникнення пожежі, що виникла 02.03.2022 року в кафе-барі «2 man», за адресою: АДРЕСА_1 , складений 08.03.2022 року інженером ДВЛ АРЗ СП ГУ ДСНС України в Одеській області ст. лейтенантом служби цивільного захисту ОСОБА_10 , погоджений начальником ДВЛ АРЗ СП ГУ ДСНС України в Одеській області підполковником служби цивільного захисту ОСОБА_11 , суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст. 76 ЦПК України, доказування встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Досліджуючи поданий до суду висновок №15/15/02.03.2022, складений 08.03.2022 року, судом встановлено, що останній не відповідає положенням статті 102 ЦПК України до висновку експерта, а саме не містить інформації про те, що особа, якою складено висновок попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, як і не містить належної кваліфікації її виконавцем на проведення відповідного дослідження.

Під час судового засідання 13.03.2024 року стороною відповідача було підтверджено, що вказаний висновок наданий до суду не в якості висновку експерта чи висновку спеціаліста.

Також, досліджуючи вказаний висновок, судом встановлено, що останній містить міркування її виконавцем з запропонованих трьох варіантів причин пожежі, власні думки виконавців, посилання на показання сусідів стосовно коливань електричної енергії, не містить офіційних даних та доказів, за наслідком чого не приймається судом в якості належного та достовірного доказу.

Поряд з цим, під час розгляду справи, за клопотанням позивача судом було здійснено допит в якості свідка ОСОБА_2 , яким у тому числі було складено акт про пожежу від 02.03.2022 року.

Свідком надано свідчення, що дійсно 02.03.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , сталась пожежа. Свідок підтвердив, що справжньою причиною пожежі є аварійний режим роботи баномата (печі), який був підключений на пряму до рубильнику (автомату), який в свою чергу не спрацював тому, що в закладі проведена алюмінієва та мідна проводка, що є недозволеним та є порушенням. Також свідок підтвердив, що піч була вірно підключена до автомату. Також свідком засвідчено, що не визначення у акті чи належить встановлена причина пожежі до встановленої чи ймовірною пов`язано з помилковістю під час складання акту.

Повідомлені обставини свідком узгоджуються з визначеними у акті даними, не спростовані сторонами, а відтак приймаються судом в якості належних.

Щодо доводів відповідача про відсутність в діях відповідача вини у виниклій спірній пожежі з підстав несправної електромережі у нежитловому приміщенні та аварійної роботи електричної печі, яка була передана в оренду разом з приміщенням, відповідальність за роботу яких відповідає позивач, як орендодавець, судом не приймаються, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 780 ЦК України, визначено, що шкода завдана у зв`язку з користуванням річчю, відшкодовується наймачем на загальних підставах, наймодавцем така шкода відшкодовуються лише у визначених законом випадках. А саме наймодавець буде нести обов`язок лише у разі доведення обставин, що шкоду заподіяно внаслідок особливих властивостей або недоліків речі, про наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати.

Відповідно до ч.2,3 ст.55 Кодексу цивільного захисту населення, діяльність із забезпечення пожежної безпеки та запобігання пожежам є складовою діяльності посадових осіб і працівників суб`єктів господарювання. Зазначена вимога встановлюється у трудових договорах (контрактах), посадових інструкціях, статутах і положеннях. Забезпечення пожежної безпеки покладається на власника (власників) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна або наймачів (орендарів) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна, якщо це обумовлено договором найму (оренди), а також на керівника (керівників) суб`єкта господарювання, а щодо фізичних осіб - підприємців - особисто.

За приписами пункту 5 розділу І Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 року № 1417 (далі Правила № 1417), Особи, відповідальні за забезпечення пожежної безпеки на підприємствах та об`єктах, їх права та обов`язки визначаються відповідно до законодавства.

Пунктом 6 вказаних Правил визначено, що у разі передачі в оренду цілісного майнового комплексу або окремих його частин, приміщень, інших об`єктів за домовленістю сторін цивільно-правового договору визначаються права та обов`язки орендаря та орендодавця щодо забезпечення пожежної безпеки та відповідальності за порушення вимог пожежної безпеки на об`єкті оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 773 Цивільного кодексу України, наймач зобов`язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору.

Разом з цим, умовами договору оренди укладеного між сторонами від 01.02.2019 року визначений обов`язок відповідача забезпечити належне збереження, експлуатацію та санітарний стан об`єкта оренди, не допустити його пошкодження й псування, розробити комплексні заходи щодо забезпечення пожежної безпеки об`єкта оренди, забезпечувати дотримання вимог пожежної безпеки, стандартів, норм і правил, утримувати у справному стані засоби протипожежного захисту та зв`язку, пожежну техніку, обладнання та інвентар, орендар зобов`язаний утримувати в належному стані інженерних комунікацій (систем водопостачання, каналізації, електропостачання та опалення, переданих в оренду разом з об`єктом оренди).

З аналізу положень чинного законодавства та умов договору вбачається, що саме орендар зобов`язаний забезпечити збереження об`єкту оренди, вживати заходів для запобігання пошкодження та псування об`єкту оренди, а також нести відповідальність за дотримання на об`єкті оренди правил пожежної безпеки та утримування в належному стані системи електропостачання.

З огляду наведеного, підписання відповідачем, як орендарем, договору оренди від 01.02.2019 року без будь-яких зауважень, за своїм правовим наслідком породжує для відповідача обов`язок належного виконання своїх договірних зобов`язань щодо забезпечення збереження об`єкта оренди та відповідальність за дотримання у орендованому приміщенні, зокрема, правил пожежної безпеки та утримування в належному стані системи електропостачання.

В ході розгляду справи, стороною відповідача в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не було надано жодних доказів на підтвердження того, що пожежа, яка відбулась в орендованому ФОП ОСОБА_4 приміщенні, внаслідок якої майно позивача зазнало пошкоджень, сталась не з її вини, а внаслідок дій інших осіб орендодавця, компанії, що здійснює постачання електроенергії чи інших осіб.

Так само відповідачем під час розгляду справи не надано жодних доказів на підтвердження проведення за період з моменту отримання в оренду орендованого приміщення з 01.02.2019 року по день пожежі 02.03.2022 року, тобто за три роки, будь-яких дій з перевірки справності наявної електричної мережі, у тому числі підключених до електричної системи електроприладів, якими користувався відповідач.

Під час розгляду справи, стороною відповідача не вчинялись дії з доведення власних доводів про відсутність вини у спірній пожежі шляхом надання належних доказів, у тому числі шляхом заявлення відповідного клопотання про призначення судової пожежно-технічної експертизи.

Суд не погоджується з доводами відповідача, що безпечну експлуатацію електричних установок споживача, електричної мережі та їх належний технічний стан забезпечує сам позивач, оскільки будь-яких повідомлень щодо неналежного технічного стану електричних мереж чи виявлення інших обставин відхилення від затверджених норм і правил пожежної безпеки в орендованому приміщенні зі сторони орендаря не заявлялось, а також відповідний обов`язок згідно з договором оренди від 01.02.2019 року покладено на відповідача.

За наслідком чого, відповідачем у встановленому законом порядку, не спростовано, що пожежа, яка сталася 02.03.2022 року у орендованому у позивача нежитловому приміщенні, за адресою: АДРЕСА_1 , виникла не з її вини.

Відповідно до висновку експерта №29-06/23 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом Долгих М.Є. 19.10.2023 року визначено, що повна кошторисна вартість капітального ремонту нежитлової будівлі загальною площею 139,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складає 2 922 551,00 грн.

Вказаний висновок не спростовувався та не оспорювався з боку відповідача.

Також, судом встановлено, що останній відповідає вимогам статті 102 ЦПК України та вимогам до висновку судової експертизи, встановлених Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), за наслідком чого приймається судом в якості доказу.

Одночасно судом враховується, що у акті про пожежу від 02.03.2022 року встановлені побічні збитки від пожежі в розмірі 188318,00 грн.

Приймаючи викладене, з огляду на те, що позивач зазнав збитків внаслідок пожежі, пожежа сталася з вини відповідача, що підтверджується належними і допустимими доказами, між збитками позивача і протиправною поведінкою відповідача є причинний зв`язок, суд вважає наявними підстави для стягнення з ФОП ОСОБА_4 на користь позивачки у відшкодування завданих збитків - 3 110 869,00 грн., що дорівнює повній кошторисній вартості капітального ремонту нежитлової будівлі та вартості завданих побічних збитків внаслідок пожежі, за наслідком чого позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення неустойки за договором оренди, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1, 2 ст. 785 ЦК України, уразі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Як вже встановлено судом, строк дії договору оренду укладеного між сторонами 01.02.2019 року сплинув 31.01.2022 року.

Однак у визначений сторонами строк, відповідач об`єкт оренди не повернула.

Згідно з п. 3.1. Договору, за користування об`єктом оренди Орендатор сплачує орендодавцю орендну плату, розмір якої складає 1000 грн. на місяць.

Приймаючи викладене, суд вважає в даній частині вимоги позивача обґрунтованими та наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача неустойку за договором оренди нежитлового приміщення від 01 лютого 2019 року, за період з лютого 2022 року по жовтень 2023 року, що становить 40 000 гривень 00 копійок (20 * 1000 * 2 = 40 000,00).

Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Пунктом третім частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, як юридичний факт, є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1ст. 1167ЦК України).

На підставі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2ст. 23 ЦК України).

За правилами ч. 3ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто, умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Судом приймаються доводи позивачки, як обґрунтовані, в частині завдання останній внаслідок виниклої пожежі моральної шкоди, що полягає у знищенні та пошкодженні належного позивачці нерухомого майна нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , а також наявного в ньому майна та обладнання, що беззаперечно завдало позивачеві душевних страждань. Судом приймається, що вказане приміщення є нежитловим, передавалось в оренду, а відтак внаслідок його знищення та пошкодження, позивачка втратила можливість отримати дохід від зазначеного майна, що беззаперечно вплинуло на її матеріальний стан та фінансову спроможність. Судом також приймається, що починаючи з дати виникнення пожежі у належному позивачеві приміщенні, а саме з 02.03.2022 року, позивачка не отримала належного відшкодування за завдані збитки, а нежитлове приміщення є невідновленим.

З огляду на вищевикладене, враховуючи характер та обсяг душевних страждань позивача, їх тривалість, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає у відшкодування моральної шкоди 100 000,00 гривень.

Ухвалюючи рішення суду в даній справі, судом також враховується, що відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, підлягає до часткового задоволення у вищевикладений спосіб.

Щодо відшкодування судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як вбачається, позивачем під час пред`явлення даного позову було сплачено судовий збір у розмірі 13420,00 грн., що підтверджується квитанцією №38 від 05.10.2023 року.

Також позивачем понесені витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи, проведеної судовим експертом ОСОБА_6 , які становлять сумі 26700,00 грн., що підтверджується умовами договору №29-06/23 на надання послуг з проведення експертизи від 29.06.2023 року.

Будь-яких інших складових судових витрат, у тому числі витрат з правничої допомоги, позивачем до відшкодування не заявлено, як і не надано відповідних доказів. Під час судових дебатів, представником позивача також не заявлялось про намір подання відповідних доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення по справі.

Приймаючи викладене, враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору, пропорційно до частки задоволених вимог (97,01%, що становить відсоток задоволених позовних вимог в цілому в сумі 3250869 від загально заявлених в сумі 3350869), в сумі 13018 гривень 74 копійки (97,01 * 13420/100), а також підлягає стягненню витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в цілому у розмірі 26700 гривень 00 копійок, враховуючи прийняття судом даного висновку як належного доказу в обґрунтування вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди, яка в свою чергу задоволена судом в повному обсязі.

За наслідком чого, стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування понесених судових витрат в цілому в підлягає 39 718 гривень 74 копійки.

Керуючись ст. ст.1-19, 76-81, 89, 141, 178, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пожежі, яка мала місце 02 березня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти у загальному розмірі 3 110 869 (три мільйони сто десять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , неустойку за договором оренди нежитлового приміщення від 01 лютого 2019 року в сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , у відшкодування моральної шкоди - 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , у відшкодування витрат зі сплати судового збору 13 018 (тринадцять тисяч вісімнадцять) гривень 74 (сімдесят чотири) копійки та витрати з проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 26700 (двадцять шість тисяч сімсот) гривень 00 копійок, що в цілому складає 39 718 (тридцять дев`ять тисяч сімсот вісімнадцять) гривень 74 (сімдесят чотири) копійки.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 10.06.2024 року.

Головуючий Калініченко Л. В.