Провадження № 2/466/261/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

учасники справи

секретар ПОПЕНКО І.І.

представник позивачів ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

представник третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , інтереси яких представляє ОСОБА_8 , до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, з участю третіх осіб ОКП «БТІ та ЕО», ЛКП «Збоїща-408», Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, про визнання незаконними та скасування рішень, захист права власності -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 11.12.2019р. звернулись у Шевченківський районний суд м.Львова із позовом до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи ОКП «БТІ та ЕО», ЛКП «Збоїща-408», Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, у якому просять:

- визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №1404 від 21.12.2018 року «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Львова», в частині реєстрації за територіальною громадою м. Львова на праві комунальної власності нежитлових приміщень підвалу та першого поверху № І, II, 1-1, 1-1а, 1-2, 1-3, 1-4, 1-4а, 1-46, 1-4в, 1-5, 1-6, 1-6а, загальною площею 357,4 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.;

- визнати незаконним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45282093 від 30.01.2019 року, вчиненого державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Канюгою А.Я., та скасувати номер запису про право власності: 30067225;

- визнати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради №4739 від 11.03.2019р. «Про приватизацію способом продажу на аукціоні нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 ».

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що будинку АДРЕСА_1 належить закрите подвір`я земельна ділянка площею 1093,70кв.м, яка перебуває в користуванні ЛКП «Збоїща-408» згідно рішення виконкому Львівської міської Ради депутатів трудящих №656 від 15.05.1954р. Також до будинку належать допоміжні приміщення, розташовані на подвір`ї та підвал під житловим будинком, які використовуються власниками квартир для особистих потреб.

В підвальному приміщені, яке належить до будинку АДРЕСА_1 є загально-будинковий лічильник холодного водопостачання, а також труби, та інші інженерні комунікації, необхідні для повноцінного функціонування житлового будинку.

Однак Виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення №1404 від 21.12.2018р. про реєстрацію територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради права комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Львова, є ізольованими, не належать до житлового фонду, не перебувають у загальному користуванні мешканців будинку та не є допоміжними (в додатку до цього рішення серед переліку нежитлових приміщень, на які реєструється право комунальної власності є зокрема приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ).

На підставі цього рішення 11.01.2019р. державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Канюгою А.Я. було зареєстровано за Львівською міською радою () на праві комунальної власності нежитлові приміщення підвалу та першого поверху № І, II, 1-1, 1-1а, 1-2, 1-3, 1-4, 1-4а, 1-46, 1-4в, 1-5, 1-6,1-6а, загальною площею 357,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 30067225).

В подальшому Ухвалою Львівської міської ради №4739 від 11.03.2019р. вирішено приватизувати способом продажу на аукціоні нежитлові приміщення підвалу та першого поверху загальною площею 357,4кв.м на АДРЕСА_1 .

Такі дії Львівської міської ради, на думку позивачів, порушують їх право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, оскільки спірні приміщення є власністю співвласників багатоквартирного будинку, тому що є допоміжними приміщеннями.

Окрім цього, співвласники будинку не надавали своєї згоди на передачу у комунальну власність спірних допоміжних приміщень.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26.10.2020р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Згідно ухвали Верховного Суду від 21.11.2022 року рішення суду від 26.10.2020р. скасовано, провадження у справі № 466/10241/19 в частині позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, з участю третіх осіб ОКП «БТІ та ЕО», ЛКП «Збоїща-408», Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про скасування номеру про право власності закрито. В іншій частині справу № 466/10241/19 передано на новий розгляд в Шевченківський районний суд м. Львова.

Справа № 466/10241/19 надійшла в суд 19.12.2022 року. Ухвалою від 22.12.2022р. справа прийнята до розгляду загальному позовному провадженні.

Ухвалою від 21.03.2023р. закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_8 позовні вимоги підтримав та дав пояснення, аналогічні змісту позову та додатковий письмових пояснень.

Представник відповідача ОСОБА_9 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила покликаючись на мотиви, наведені у відзиві на позовну заяву, пояснила, що спірні приміщення ніколи не були в користуванні позивачів власників квартир, не передавались їм у власність при приватизації квартир, постійно передавалися в оренду іншим особам, вони не будувалися як допоміжні приміщення будинку на АДРЕСА_1 та не використовувалися як такі. Спірні приміщення є нежитловими приміщенням, самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Управління комунальної власності майна Львівської міської ради Заяць Б.Р. в судовому засіданні підтримала письмові пояснення на позов. Зазначила про відсутність будь-яких доказів на підтвердження тез позивачів про належність спірних приміщень до допоміжних приміщень будинку, вказала, що спірні приміщення є нежитловими, перебували в оренді як окремі об`єкти цивільно-правових відносин. У задоволенні позову просить відмовити.

Представники третіх осіб - ОКП «БТІ та ЕО» та ЛКП «Збоїща-408» у судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись про день та час розгляду справи судом.

Заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши подані докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За ст.77 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності територіальної громади в особі Львівської міської ради. За цим будинком зареєстровано земельну ділянку площею 1093,7кв.м згідно рішення міськвиконкому №656 від 15.05.1965р.

Позивачі у справі та члени їх сімей є власниками квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

Із наданих суду правовстановлюючих документів на право власності на квартири будинку АДРЕСА_1 :

Квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру від 11.03.1997р. У Свідоцтві та технічному паспорті на приватизовану квартиру, зареєстрованих у ЛО БТІ 14.03.1997р., відміток про належність до цієї квартири підвалу чи іншого допоміжного, технічного приміщення немає.

Квартира АДРЕСА_3 належить на праві часткової власності ОСОБА_12 в 1/2 частині на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 16.01.2004р. Згідно технічного паспорта від 11.04.2002р. підвал чи інше допоміжне, технічне приміщення до складу приватизованого раніше житла не входить.

Квартира АДРЕСА_5 належить ОСОБА_7 та ОСОБА_13 відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру від 22.05.1995р. Відповідно до цього Свідоцтва та технічного паспорта на квартиру від 15.04.1995р. підвал чи інше допоміжне, технічне приміщення до складу приватизованого житла не входить.

Квартира АДРЕСА_6 належить ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2019р. Відповідно до технічного паспорта на квартиру від 28.07.1997р. підвал чи інше допоміжне, технічне приміщення до складу приватизованого житла не входили.

Згідно ухвали № 243 від 27.05.1999 року до комунальної власності територіальної громади м.Львова належать об`єкти нерухомого майна, побудовані до І939 року, які є на території м. Львова та в різний час передавались міськвиконкомом та райвиконкомами в користування підприємствам, установам чи організаціям. Відповідно до даних інвентарної справи будинку, оглянутої у судовому засіданні, будинок по АДРЕСА_1 побудований у 1900 році та належав до відання міськвиконкому.

Відповідно до технічного паспорту ТОВ «БТІМ» від 24.09.2018 р. приміщення загальною площею 357.4 м2 у будинку № 2 на вул. Зустрічній є нежитловими.

Нежитлові приміщення (підвал та приміщення першого поверху) під ін. І, II, 1-1, 1-1а, 1-2, 1-3, 1-4, 4а, 1-46, 1-4в, 1-5, 1-6, 1-6а загальною площею 357,4 м2 зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на праві комунальної власності за територіальною громадою м. Львова в особі Львівської міської ради. Підстава виникнення права власності - рішення Виконкому ЛМР від 21.12.2018 року № 1404 та лист Регіонального відділення фонду державного майна України по Львівській області від 1.01.2019 року № 03-13-00200.

Судом встановлено, що спірні нежитлові приміщення загальною площею 357.4м2 неодноразово виступали об`єктами договорів оренди. Зокрема, договору оренди № 5208 від 31.08.1994 року між Управлінням комунального майна м. Львова та Львівською державною фірмою «Львівдеревресурси», договору оренди від 24.10.2001 року між Управлінням ресурсів Львівської міської ради та ВАТ «Львівдерев», який неодноразово був пролонгований та був припинений 30.01.2017 року.

Також судом встановлено, що вказані спірні приміщення передавались в суборенду для гуртової та роздрібної торгівлі МПП «Бітуммаст» на підставі наказу Управління комунального майна ЛМР від 14.07.2004 року № 150-с.

Законність цих договорів власники квартир у будинку на АДРЕСА_1 не оспорювали.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Так, відповідно до ст.1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб ,кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї та інші передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно зі ст.1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини; вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти й машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

У рішенні від 02 березня 2004 року у справі № 4-рп/2004 Конституційний Суд України установив, що право власності на квартиру породжує й право спільної власності на допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, технічне обладнання тощо, які призначені для обслуговування житлового комплексу і забезпечують його використання. В процесі приватизації державного житлового фонду одночасно відчужуються на користь громадян не тільки квартири, але й допоміжні приміщення. Тому момент виникнення права власності на квартиру є й моментом виникнення права спільної власності на допоміжні приміщення. Орган місцевого самоврядування не має права без згоди співвласників багатоквартирного будинку власників приватизованих квартир - продавати, здавати в оренду або вирішувати питання перебудови, надбудови, добудови до нього споруд, забудови сходових клітин та в`їзно-виїзних брам, облаштування на фасадах будинків спеціального технічного обладнання промислового призначення тощо, за винятком проведення ремонтних робіт згідно із законодавством.

Допоміжні приміщення відповідно до п.2 ст. ЗУ «Про приватизацію державного житлового Фонду» стають об`єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку одночасно з приватизацією громадянами квартир.

У інвентарній справі будинку №2 на вул. Зустрічній в оціночному акті на службові споруди і внутрішньо дворові будівлі за адресою АДРЕСА_1 за 16.12.1959р. є записи про знаходження на території п`яти дерев`яних сараїв та двох цегляних сараїв. Генеральний план земельної ділянки за 1946 рік фіксує розташування цих сараїв (а.с.4,5).

В подальшому, у журналах внутрішніх обмірів приміщень та будівель не зазначені сараї.

У абрисі будівель за адресою АДРЕСА_1 за 12.03.1987р. уже вказано про наявність за цією адресою цегляних складів під літ. Б, Г, Д, цегляних контор під літ. Ж, З, навісів з дерев`яними стовпами (а.с.70).

У матеріалах цивільної справи та інвентаризаційної справи відсутні будь-які документи, які б давали суду підстави для висновку, що зазначені приміщення сараїв та контор, яким надалі було присвоєно №1-1, 1-1а, 1-2, 1-3, 1-4, 1-4а, 1-46, 1-4в, 1-5, 1-6, 1-6а, планувалися, проектувалися і будувалися саме як допоміжні приміщення до будинку АДРЕСА_1 .

Навпаки, досліджені судом матеріали інвентаризаційної справи по цьому будинку дають суду підстави для обґрунтованого висновку про те, що ці приміщення зводилися набагато пізніше від житлового будинку, як такі, що не пов`язані з обслуговуванням будинку АДРЕСА_1 . Їх цільове призначення - розміщення складів і адміністративних контор.

Спірні приміщення ніколи не мали статусу допоміжних приміщень будинку АДРЕСА_1 .Зустрічній, виступали самостійними об`єктами цивільно-правових відносин. Лише та обставина, що ці приміщення розташовані на прибудинковій території на АДРЕСА_1 не надає їм статусу допоміжних.

Такі висновки суд робить і стосовно спірний підвальних приміщень під № І, II.

Ці підвальні приміщення не проектувалися та не будувалися як допоміжні приміщення. Суду не надано доказів про те хто, на якій підставі і в якому саме приміщенні облаштував вхід води та встановив водяний лічильник. Відсутня дозвільна та проектна документація з цього приводу, що може свідчити про самовільне проведення таких робіт.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України.

Гарантоване ст.55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права має бути обгрунтування такого порушення. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право - конкретизоване у законах України.

Відсутність порушеного права є підставами для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Оцінюючи зібрані та досліджені докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки не доведено, що спірні приміщення, як допоміжні приміщення, перебували спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку і таке їх право було порушено оскаржуваними рішеннями.

Відтак, суд вважає позовні вимоги безпідставними, такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи ОКП «БТІ та ЕО», ЛКП «Збоїща-408», Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання незаконними та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №1404 від 21.12.2019р. «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м.Львова», в частині реєстрації за територіальною громадою м. Львова на праві комунальної власності нежитлових приміщень підвалу та першого поверху під № І, II, 1-1, 1-1а, 1-2, 1-3, 1-4, 1-4а, 1-46, 1-4в, 1-5, 1-6, 1-6а, загальною площею 357,4кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45282093 від 30.01.2019 року, вчиненого державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Канюгою А.Я.; та про визнання незаконною і скасування ухвали Львівської міської ради №4739 від 11.03.2019р. «Про приватизацію способом продажу на аукціоні нежитлових приміщень на вул. Зустрічній, 2» - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.06.2024 року.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська