ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4652/24 Справа № 208/6105/22 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С.М Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Барильської А.П., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради, комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент житлово-комунального господарства та будівництва міської ради Кам`янської міської ради, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з, уточненим в ході розгляду справи, позовом до комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» (далі КП ДОР «Аульський водовід»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент житлово-комунального господарства та будівництва міської ради Кам`янської міської ради, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи його тим, що 09 липня 2022 року приблизно о 10:04 годині, ОСОБА_2 , будучи посадовою особою, не вжив заходів щодо належного утримання кришки блоку оглядового колодязю на проїжджій частині перехрестя АДРЕСА_1 , що призвело до пошкодження належного йому на праві власності транспортного засобу марки «Мазда-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_3 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст.140 КУпАП.

Вказував, що постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 вересня 2022 року у справі №208/3392/22 ОСОБА_2 , працюючого в КП ДОР «Аульський водовід» начальником, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі в розмірі 850 грн.

Зазначав, що 15 липня 2022 року на адресу КП ДОР «Аульський водовід» було направлено повідомлення про оцінювання транспортного засоду «Мазда-5»,реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким запрошено відповідальну особу на оцінювання зазначеного транспортного засобу на СТО «Мотор спорт» на 22 липня 2022 року, який отриманий адресатом 21 липня 2022 року.

Посилаючись на те, що 17 серпня 2022 року судовим експертом Пилипенком О.С. надано висновок щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ під №68/22А. Згідно висновку експерта вартість матеріальної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 09 липня 2022 року на проїжджій частині перехрестя проспект Шевченка та вул.Москворецька, складає 35 475,07 грн. Вартість виконання робіт з проведення незалежної експертної оцінки належного позивачу колісного транспортного засобу склала 4 000 грн, тому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути в солідарному порядку з Кам`янської міської ради Дніпропетровської області та КП ДОР «Аульський водовід» на свою користь у відшкодування завданої йому матеріальної шкоди кошти у розмірі 35 475,07 грн., моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., а всього 45 475,07 грн. та судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнути з КП ДОР «Аульський водовід» на користь ОСОБА_1 35 475,07 грн. - у відшкодування завданої йому матеріальної шкоди; 774,17 грн. - витрати по сплаті судового збору, 3 120,40 грн. витрат, пов`язаних із проведенням експертизи. Усього: 39 369, 64 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі КП ДОР «Аульський водовід», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення із них на користь позивача матеріальної шкоди. Вони не погоджуються із розміром відшкодування, тому подавали клопотання про призначення експертизи. Крім того, вони взагалі не повинні відповідати за збитки. Вулиці та автомобільні дороги перебувають у віданні органів місцевого самоврядування. Балансоутримувачем є КП КМР «Дорожник» та вони несуть відповідальність та всі елементи дороги у томі числі каналізаційні спорудження.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалася.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 45 475,07 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 09 липня 2022 року приблизно о 10:04 годині, ОСОБА_2 , будучи відповідальною посадовою особою, не вжив заходів щодо належного утримання кришки блоку оглядового колодязю на проїжджій частині перехрестя АДРЕСА_1 , чим порушив вимоги ДСТУ 3587-97, ДСТУ Б В.2.5-26:2005, ч.3 ст.12 Закону України «Про дорожній рух», п.1.5 Правил дорожнього руху України, що призвело до пошкодження транспортного засобу марки «Мазда-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_3 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст.140 КупАП.

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 вересня 2022 року у справі №208/3392/22 ОСОБА_2 , працюючого в КП ДОР «Аульський водовід» начальником, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі в розмірі 850 грн.

Власником автомобіля Mazda 5, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , є позивач ОСОБА_1

15 липня 2022 року на адресу КП ДОР «Аульський водовід» було направлено повідомлення про оцінювання ТЗ «Мазда-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким запрошено відповідальну особу на оцінювання зазначеного транспортного засобу на СТО «Мотор спорт» на 22 липня 2022 року. Лист отриманий адресатом 21 липня 2022 року.

Відповідно до висновку експерта ОСОБА_4 з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ №68/22А, складеного 17 серпня 2022 року, вбачається, що матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Mazda 5 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 35 475,07 грн.

Згідно до рішення Дніпродзержинської міської ради від 30 квітня 2010 року №954-50/V «Про внесення змін до рішення міської ради від 27 листопада 2009 року №817-44/V», відповідно до якого відповідальним за стан доріг у м.Дніпродзержинськ (м.Кам`янське) є КП «Дорожник».

Згідно листа Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради від 27 грудня 2022 року №11-1/829-22 вих. вбачається, що вулиці та автомобільні дороги м.Кам`янське перебувають у віданні органів місцевого самоврядування. Балансоутримувачем вулиць та автомобільних доріг м.Кам`янське є КП КМР «Дорожник».

Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 02 серпня 2023 року, вбачається що КП «Дорожник» припинив свою діяльність з 17 травня 2021 року.

В матеріалах справи також міститься копія звіту ліквідатора вих.02-05/06 від 16 березня 2020 року та ліквідаційний баланс КП «Дорожник» від 22 квітня 2021 року; копія інвентаризаційного опису необоротних активів КП «Дорожник» від 17 травня 2016 року та протоколу інвентаризаційної комісії КП «Дорожник» від 17 травня 2016 року; копія протоколу №1 засідання інвентаризаційної комісії КП «Дорожник» від 10 лютого 2020 року; копія акту №2 прийому передачі документів КП «Дорожник» від 10 лютого 2020 року.

Арбітражний керуючий Коновий О.С. зазначив, що інвентаризація майна боржника на дату порушення провадження у справі про банкрутство у нього відсутня, оскільки, попереднім арбітражним керуючим, який здійснював покладені на нього обов`язки відповідно до ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року у справі №904/1680/16 не передавалась; також зазначив, що перелік майна, включеного до ліквідаційної маси боржника КП «Дорожник» на дату відкриття ліквідаційної процедури у нього відсутній, оскільки, попереднім арбітражним керуючим, який здійснював покладені на нього обов`язки відповідно до постанови господарського суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року у справі №904/1680/16 не передавався; також зазначив, що попереднім арбітражним керуючим будь-яких документів щодо повернення автодоріг загального значення з балансу КП «Дорожник» власнику Кам`янській міській територіальній громаді або іншій організації не передавалось.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що належним відповідачем за вимогами є КП ДОР «Аульський водовід», відтак, відшкодування шкоди покладається саме на даного відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Приписами ст.1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною 3 статті 14 і частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

З матеріалів справи встановлено, що 09 липня 2022 року ОСОБА_2 , будучи відповідальною посадовою особою, не вжив заходів щодо належного утримання кришки блоку оглядового колодязю на проїжджій частині перехрестя АДРЕСА_1 , чим порушив вимоги ДСТУ 3587-97, ДСТУ Б В.2.5-26:2005, ч.3 ст.12 Закону України «Про дорожній рух», п.1.5 Правил дорожнього руху України, що призвело до пошкодження транспортного засобу марки «Мазда-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_3 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст.140 КупАП.

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 вересня 2022 року у справі №208/3392/22 ОСОБА_2 працюючого в КП ДОР «Аульський водовід» начальником, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі в розмірі 850 грн.

Згідно зі статтями 9,24 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені функції й повноваження місцевого самоврядування, визначені чинним законодавством.

Відповідно до пунктів 1,4 статті 21 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (у редакції від 21 лютого 2007 року) №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг і вулиць (далі - Правила №198 від 21 лютого 2007 року), які є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів, і користувачів (пункт 1).

У пункті 4 Правил №198 від 21 лютого 2007 року зазначено, що користувачами дорожніх об`єктів є учасники дорожнього руху, власники та користувачі земельних ділянок, які знаходяться в межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг, а також власники (користувачі) малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності, рекламних засобів та інженерних комунікацій і споруд, розташованих у зазначених межах.

На власників дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, користувачів дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби пунктом 5 Правил №198 від 21 лютого 2007року покладається обов`язок із забезпечення зручних і безпечних умов руху, запобігання травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів.

Пунктом 11 Правил №198 від 21 лютого 2007 року, зокрема, встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до пункту 25 Правил №198 від 21 лютого 2007 року власники та користувачі земельних ділянок, а також власники (користувачі) інженерних комунікацій, що розташовані в межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг зобов`язані забезпечувати належний технічний стан інженерних комунікацій, обладнання, споруд та інших використовуваних елементів дорожніх об`єктів відповідно до їх функціонального призначення та діючих нормативів. У разі виявлення небезпечних умов експлуатації споруд і об`єктів, їх аварій і руйнувань, що призвели до виникнення перешкод у дорожньому русі або загрожують збереженню елементів дорожніх об`єктів, негайно повідомляти власників дорожніх об`єктів або уповноважених ним органів, а також Державтоінспекцію.

Крім того відповідно до пункту 2.1 Положення про безпечну та надійну експлуатацію зовнішніх мереж і споруд водопостачання й каналізації, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 03 квітня 1998 року за №69, мережі й споруди водопостачання і каналізації у процесі експлуатації, а також у період тимчасового припинення процесу їхньої експлуатації повинні перебувати під систематичним наглядом власника мережі або споруди водопостачання і каналізації. З метою своєчасного виявлення можливих пошкоджень і інших недоліків на мережах або спорудах водопостачання і каналізації, їхнім власником повинні виконуватися технічні огляди.

Відповідно до Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України (далі - Правила), затверджених наказом №30 від 05 липня 1995 року Держжитлокомунгоспу України (із змінами, внесеними згідно з наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства №12 від 04 січня 2005 року та наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства №191 від 27 червня 2008 року), підприємства водопровідно-каналізаційного господарства експлуатують системи водопостачання та каналізації населених пунктів та несуть відповідальність за належний технічний стан мережі, пристроїв, обладнання на ній.

Зокрема, пункт 12.2.1 вказаних Правил зазначає, що технічне обслуговування каналізаційної мережі передбачає зовнішній і внутрішній (технічний) огляд мережі і споруд на ній, в тому числі каналізаційних колодязів.

Зовнішній огляд мереж виконується не рідше одного разу на місяць шляхом обходу трас ліній мережі і огляду зовнішнього стану пристроїв і споруд мережі. Під час обходів трас лінії мережі перевіряються, в тому числі, зовнішній стан колодязів, наявність кришок, цілісність люків, кришок. Зовнішній обхід мереж виконує експлуатаційна бригада, яка проводить огляд за суворо визначеними маршрутами. Кожній бригаді щодня видаються наряди обходу. Результати огляду заносяться до журналу. Результати огляду шахт, каналізаційних колекторів і споруд на них повинні оформлятися актами, відомостями дефектів із зазначенням заходів з усунення дефектів і строків виконання робіт (пункти 12.2.2 - 12.2.5, 12.2.12 Правил).

Державним стандартом України 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», затвердженим наказом Держстандарту України від 31 липня 1997 року №441, встановлені вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху. Вказаним ДСТУ передбачено, що люки оглядових колодязів повинні відповідати вимогам ГОСТ 3634, які не передбачають перекриття оглядового колодязя бетонними плитами. Відхилення висотної позначки кришки люка оглядового колодязя відносно рівня покриття проїзної частини не повинно перевищувати 1,0 см. Усунення недоліків виконується в термін не більше ніж 7 діб з моменту їх виявлення. Зруйновані кришки і решітки повинні бути негайно огороджені і позначені відповідними технічними засобами організації дорожнього руху. Їх заміна повинна бути проведена протягом доби з моменту виявлення (пункти 3.1.7, 3.1.9, 3.1.10 ДСТУ 3587-97).

Так, колегія суддів зауважує, що з аналізу вищевказаного законодавства вбачається, що обов`язок з забезпечення належного технічного стану інженерних комунікацій, розташованих в межах смуги відчуження автомобільних доріг покладається на власників (користувачів) таких інженерних комунікацій. Отже, мережі й споруди водопостачання і каналізації у процесі експлуатації, а також у період тимчасового припинення процесу їхньої експлуатації повинні перебувати під систематичним наглядом власника мережі або споруди водопостачання і каналізації. З метою своєчасного виявлення можливих пошкоджень і інших недоліків на мережах або спорудах водопостачання і каналізації, їхнім власником повинні виконуватися технічні огляди.

При цьому, у разі виявлення небезпечних умов експлуатації споруд і об`єктів, їх аварій і руйнувань, що призвели до виникнення перешкод у дорожньому русі або загрожують збереженню елементів дорожніх об`єктів, негайно повідомляти власників дорожніх об`єктів або уповноважених ним органів, а також Державтоінспекцію.

Колегія суддів зауважує, що власник дороги є відповідальним виключно за належне утримання доріг. В той час як утримання каналізаційних мереж покладається саме на водопостачальну компанію. При цьому, враховуючи місцезнаходження відповідної каналізаційної мережі, зокрема на автодорозі, останній у разі виявлення будь-яких технічних недоліків у її роботі чи поломок, відхилення від технічних нормативів, останній зобов`язаний звернутися до власника дороги з метою інформування останнього про можливість дорожньо-транспортних пригод та необхідність огородження відповідної ділянки дороги на час ремонтних робіт відповідними дорожніми знаками.

Таким чином, закон чітко визначає, що саме підприємства водопровідно-каналізаційного господарства експлуатують системи водопостачання та каналізації населених пунктів та несуть відповідальність за належний технічний стан мережі, пристроїв, обладнання на ній. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що саме водопровідно-каналізаційне господарство не тільки недбало віднеслося до своїх обов`язків щодо технічної перевірки каналізаційної мережі та її складової кришки люку, не здійснило дій щодо її ремонтування чи заміни, що наразило на небезпеку учасників дорожнього руху, а здійснило протиправну бездіяльність, яка полягала у неповідомленні власника дороги про наявність такої аварійної ситуації з кришкою люка оглядового колодязя, що було його професійним обов`язком.

Аналогічні правові позиції викладені у постанові від 04 жовтня 2018 року по справі №404/4453/16-ц, провадження №61-24774 св 18, у постанові від 26 червня 2018 року по справі №323/4500/14-ц, провадження № 61-949св17.

При цьому, колегія суддів зауважує, що не може прийняти до увагу практику Верховного Суду, викладену у постановах від 30 жовтня 2019 року по справі №639/2132/18, провадження №61-14133св19 та від 21 серпня 2019 року по справі №201/11670/16-ц, провадження №61-24270св18, відповідно до яких належним відповідачем за аналогічних обставин визнається саме балансоутримувач дороги, зважаючи на те, що у разі наявності суперечливих правових позицій, викладених Верховним Судом, до уваги повинна прийматися саме остання за часом, якою є правова позиція, викладена у постанові від 20 січня 2021 року по справі №522/9550/16-ц, провадження №61-13939св19, відповідно до якої належним відповідачем визнавався власник каналізаційної мережі, що знаходилася за адресою місця дорожньо-транспортної пригоди.

У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в частині того, що вулиці та автомобільні дороги перебувають у віданні органів місцевого самоврядування, балансоутримувачем дороги є КП КМР «Дорожник» та саме вони несуть відповідальність та всі елементи дороги, у томі числі каналізаційні спорудження, відхиляються.

Щодо посилання апелянта на те, що вони не погоджуються із розміром відшкодування, тому подавали клопотання про призначення експертизи.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України ).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19).

Положення статей 76,102113 ЦПК України визначають висновки експертів як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

15 липня 2022 року на адресу КП ДОР «Аульський водовід» було направлено повідомлення про оцінювання транспортного засобу «Мазда-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким запрошено відповідальну особу на оцінювання зазначеного транспортного засобу на СТО «Мотор спорт» на 22 липня 2022 року. Лист отриманий адресатом 21 липня 2022 року.

Відповідно до висновку експерта ОСОБА_4 з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ №68/22А, складеного 17 серпня 2022 року, вбачається, що матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Mazda 5 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 35 475,07 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем на спростування вказаного розміру матеріального збитку не було надано жодних доказів.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніппродзержинська Дніпропетровської області від 08 січня 2024 року у задоволенні клопотання КП ДОР «Аульський водовід» про призначення експертизи відмовлено. Так судом встановлено, що відповідач просив призначити експертизу для встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями сторін, хоча, як вбачається з постанови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 вересня 2022 року, судом встановлений факт того, що ОСОБА_2 , будучи особою, який є працівником КП ДОР «Аульський водовід», наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, як порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, що спричинили пошкодження транспортного засобу, тому суд вважає, що відсутні підстави для проведення заявленої представником відповідача експертизи.

Втім разом із апеляційною скаргою відповідне клопотання заявлене не було.

Таким чином, частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення і, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 24 червня 2024 року.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: А.П.Барильська

М.О.Макаров