Справа №639/832/22
Провадження №2-п/639/37/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року Жовтневий районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Яременко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 квітня 2024 року у цивільній справі № 639/832/22 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року заявник звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з заявою про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 квітня 2024 року у цивільній справі № 639/832/22 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач судову повістку не отримував, тобто належним чином про судове засідання повідомлений не був, на підставі чого був позбавлений права на надання заперечень проти позову надання своєї правової позиції щодо позову. Зазначив по суті позовної заяви, що позивач не довів факту вчинення їй з боку відповідача перешкоди у користуванні квартирою шляхом вселення.

Позивач ОСОБА_2 , надала заяву про розгляд справи у її відсутності, заперечувала проти задоволення заяви про скасування заочного рішення.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Проте неявка учасників справи у відповідності до вимог ч.1 ст. 287 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, отже суд вважає за можливе провести судовий розгляд без участі сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 15.02.2022 доЖовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення.

З 24.02.2022 у зв`язку із введенням активних бойових дій на території міста Харкова та Харківської області розгляд справ не проводився.

24.06.2022 судом у відповідності до вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України направлено електронний запит до Реєстру територіальної громади міста Харкова щодо отримання інформації про місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 .

Згідно відповіді від 24.06.2022, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 червня 2022 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2022 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 вересня 2022 року провадження у цивільній справі №639/832/22 (провадження №2/639/1191/22) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №639/1984/22 (провадження №2/639/1366/22) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 липня 2023 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення. Призначено судове засідання.

Слухання справи призначалося на 23.08.2022, на 19.09.2022, на 04.09.2023, 21.11.2023, 31.01.2024, 04.03.2024, 25.03.2024, однак відкладалося, за заявою відповідача ОСОБА_1 та у зв`язку з його неявкою в судове засідання.

Про день, час та місце судових засідань, які призначалися, відповідач повідомлявся шляхом направлення на його адресу: АДРЕСА_1 , судових повісток, однак судові повістки були повернуті до суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання», зокрема на 04.03.2024 року судова повістка була отримана ( а.с. 38-39, 56-57,79-80, 96-97, 109-110, 122).

Також, відповідач повідомлявся про день, час та місце судових засідань, які призначалися шляхом направлення на його фактичну адресу, яку він вказував в заявах про відкладення розгляду справи: АДРЕСА_2 , судових повісток, однак судові повістки були повернуті до суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання»,

Крім того, представник відповідача адвокат Бєлінський О.В., який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 10 жовтня 2022 року № 10-10/22, також повідомлявся про день, час та місце судових засідань, які призначалися шляхом направлення смс-повідомлення та направлення на його адресу: АДРЕСА_3 , судових повісток, які були отримані адвокатом ( а.с. 106, 115, 125).

25 квітня 2024 року відповідач у судове засідання також не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судової повістки за його місцем проживання та остання була повернута до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 123-124).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що представнику відповідача адвокату Бєлінському О.В. було відомо про розгляд справи 25.04.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 125).

25 квітня 2024 року цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення була розглянута по суті, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, було ухвалено заочне рішення, про що не заперечував представник позивача.

Як зазначає заявник, судову повістку він не отримував, тобто належним чином про судове засідання повідомлений не був, на підставі чого був позбавлений права на надання заперечень проти позову надання своєї правової позиції щодо позову.

Однак, як вбачається з матеріалів справи №639/832/22, справа перебувала у провадженні суду у період з 15.02.2022 по 25.04.2024 та неодноразово призначалась в судові засідання, про день, час та місце судових засідань відповідач повідомлявся шляхом направлення на його адресу реєстрації та фактичну адресу проживання судових повісток, крім того про слухання справи неодноразово відкладалося за заявою відповідача та його представника.

У судове засідання на 25.04.2024 представник відповідача був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

За таких обставин, відповідач ОСОБА_1 вважається таким, що повідомлений про час та місце розгляду справи.

Як наголосив Верховний Суд України у Листі віл 01.05.2007 року про "Практику ухвалення та перегляду сулами заочних рішень у цивільних справах" суд до постановления ухвали про заочний розгляд справи обов`язково повинен перевірити факт повідомлення відповідача належним чином про час і місце судового засідання. Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи повинно проводитися відповідно до вимог статей 74 - 76 ЦПК (в новій редакції - ст.128-130 ЦПК України). При цьому в матеріалах справи повинні бути належні докази такого повідомлення. Якщо відповідні докази відсутні, то відповідач не може вважатися повідомленим належним чином, і підстав для заочного розгляду справи не існує.

Пункт 30 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 встановлює, що заочний розгляд судом цивільної справи відповідно до ст.224 ЦПК України допускається лише у тому разі, коли відповідач або всі відповідачі у справі, якщо їх було кілька, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, не з`явилися в судове засідання при відсутності в ньому їх представників і від них не надійшло повідомлення про причини неявки чи зазначені ними причини визнані неповажними і проти такого розгляду справи не заперечує позивач та ним не було змінено предмета або підстави позову чи розміру позовних вимог.

Тобто, однією з необхідних умов для заочного провадження є неявка відповідача в судове засідання. Неявкою відповідача є його фактична відсутність в залі судового засідання при розгляді справи по суті. При цьому необхідно враховувати, що неявкою відповідача є його особиста відсутність, а також відсутність його представника.

Так, 25 квітня 2024 року Жовтневим районним судом м. Харкова було ухвалено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселеннязадоволені у повному обсязі, повний текс якого складено 06.05.2024 ( а.с. 130-135).

Копія даного судового рішення була направлена на адресу відповідача 06.05.2024 ( а.с. 136).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 травня 2024 року прийнято ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 квітня 2024 року у цивільній справі № 639/832/22 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення в провадження судді Труханович В.В. Призначено справу до розгляду в судове засідання.

Згідно ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та/або не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз змісту ст. 288 ЦПК України дає підстави вважати суду, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом наступних обставин: перша відповідач не з`явився в судове засідання та/або не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; друга - докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

При цьому, наявність цих підстав для скасування заочного рішення є обов`язковою.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 Цивільного процесуального кодексу України).

Якщо суд не припинив здійснювати судочинство, учасники судових процесів мають можливість подати заяву про розгляд справи у режимі відеоконференції за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема власних.

Відповідач відзив на позовну заяву разом з доказами, за наявності заперечень проти позову до суду не подавав, з клопотанням про розгляд справи в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів не звертався, доказів на підтвердження відсутності в неї технічної можливості прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не надавав.

За змістом ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з частиною 1 статті 44 Цивільного процесуального кодексу України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач, будучи обізнаним про розгляд справи №639/832/22, в судові засідання не з`явився, відзив на позовну заяву разом з доказами не подав без поважних причин.

Відповідач зазначив, що позивач не довела факту вчинення їй з боку відповідача перешкоди у користуванні квартирою шляхом вселення.

Однак, до заяви про перегляд заочного рішення заявник не надав суду жодних доказів, які можуть бути визнані судом, як такі, що мають істотне значення для вирішення спору, та які не були враховані судом при ухваленні заочного рішення.

Крім того, суд зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Желтяков проти України від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі Брумареску проти Румунії (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 квітня 2024 року у цивільній справі №639/832/22, оскільки відсутні обставини для його скасування, визначені у ЦПК України, а тому заява відповідача не підлягає задоволенню.

Суд роз`яснює, що зазначене не перешкоджає відповідачу оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 260, 287, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 квітня 2024 року у цивільній справі № 639/832/22 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення- залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.06.2024.

Суддя В.В. Труханович