У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/719/24

Номер провадження 2-о/184/70/24

19 червня 2024 року

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

розглянувши в м. Покров в окремому провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «про встановлення факту, що має юридичне значення»,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт його навчання за денною формою здобуття вищої освіти у Донецькому державному університеті в період: дата вступу - 01 вересня 1990 року, дата закінчення навчання - 26 липня 1995 року, що має юридичне значення на підставі пункту "д" ч. 3 ст. 56 "Види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію" Закону України «Про пенсійне забезпечення». В обґрунтування заяви посилається на те, що 01 вересня 1990 року він вступив на денну форму навчання до Донецького державного університету (ВУЗ) м. Донецьк Донецької області, який закінчив 26 червня 1995 року. У відповідності до ст.ст.5,6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу" його визнано учасником бойових дій. Пунктом 4 ч. 1 ст. 115 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено його право на призначення дострокової пенсії після досягнення 55 років за наявності страхового стажу не менше 25 років. 06.04.2024 року йому виповнилося 55 років. 06.02.2024 року з метою перевірки усіх необхідних підстав для призначення йому пенсії, він звернувся до відповідного територіального відділу Пенсійного фонду. За результатами перевірки до страхового стажу, необхідного для призначення йому пенсії, не було зараховано термін її навчання у ВУЗ у період з 01.09.1990р. по 26.06.1995р. У зв`язку з цим наявний трудовий стаж менше встановлених 25 років, що позбавляє його права на призначення дострокової пенсії, встановленої Законом. Підставою для цього висновку стала відсутність відповідних записів у трудовій книжці навчальним закладом, де він здобув вищу освіту, встановлених Постановою кабінету Міністрів України №301 від 27.04.1993р. «Про трудові книжки працівників» та Інструкцією про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58, який зареєстровано Міністерством юстиції України 17.08.1993р. №110, та додатку до диплому. Пунктом "д" ч. 3 ст. 56 Закону "Про пенсійне забезпечення" встановлено що до стажу роботи, який дає право на пенсію, зараховується навчання у вищих навчальних закладах. На сьогодні, через ведення бойових дій, він не має можливості звернутися до Донецького державного університету з метою внесення відповідних записів до трудової книжки, згідно абз.1 п.2.16 гл.2 вищезазначеної Інструкції.

Разом з тим, 14.06.2024 року від заінтересованої особи надійшло клопотання, в якому просить суд залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду та розглянути дане клопотання за відсутності їх представника. Посилається на те, що ст. 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення факту, що підлягають розгляду в порядку окремого провадження, а також те, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому як роз`яснено в п. 3 Постанови №5 від 31.03.1995 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових винагород. Відповідно до п. 2 Постанови Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено позасудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Якщо юридичний факт надає право за законом та заінтересована особа заперечує встановлення факту, мотивуючи свої заперечення наявністю спору про право, то заява в порядку окремого провадження розглянута бути не може, тоді суд відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Отже, з викладеного вбачається, що заявник в частині встановлення факту навчання за денною формою здобуття вищої освіти у Донецькому державному Університеті в період з 01.09.1990 по 26.07.1995 р.,обрав неналежний спосіб захисту свого порушеного права. Вважає, що встановлення факту навчання не може розглядатися в порядку окремого провадження, тому заява ОСОБА_1 повинна бути залишена без розгляду. Такої ж правової думки дотримується Апеляційний суд Дніпропетровської області у своїй ухвалі від 13 грудня 2017 року по справі № 184/512/17. Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

В судове засідання сторони не з`явились, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заяву заявника у даній справі слід залишити без розгляду за наступних підстав.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Судом встановлено, що в своїй заяві заявник просить його навчання за денною формою здобуття вищої освіти у Донецькому державному університеті в період: дата вступу - 01 вересня 1990 року, дата закінчення навчання - 26 липня 1995 року, що має юридичне значення на підставі пункту "д" ч. 3 ст. 56 "Види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію" Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. 2 Постанови Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено позасудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Якщо юридичний факт надає право за законом та заінтересована особа заперечує встановлення факту, мотивуючи свої заперечення наявністю спору про право, то заява в порядку окремого провадження розглянута бути не може, тоді суд відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах

В даному випадку встановлення факту навчання заявника за денною форою у Донецькому державному університеті породжує виникнення спору про право.

Так, із самої заяви ОСОБА_1 вбачається, що існує спір про право, тому вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно вирішувати в порядку позовного провадження із залученням до участі у справі всіх заінтересованих осіб.

Таким чином, враховуючи усе вищезазначене, заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає вирішенню в порядку позовного провадження, а тому, заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.4, 19, 258, 260, 294, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заінтересованої особи задовольнити.

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «про встановлення факту, що має юридичне значення» - залишити без розгляду.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України роз`яснити заявникові, що він має право подати позов на загальних підставах.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш