справа № 489/5895/23 провадження №2/489/233/24
18 червня 2024 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.,
за участю секретаря судового засідання Воробйова В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в нерухомому майні
Як на підставу позовних вимог вказано, що 19.09.1970 ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася донька ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_2 .
04.09.1974 чоловік позивача отримав ордер № 1360 на зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_3 на склад сім`ї ОСОБА_1 (дружина) та ОСОБА_7 (донька).
09.02.1989 ОСОБА_5 отримав довідку ЖБК «Машпроект» про погашення пайового внеску заказану квартиру у розмірі 5083 рублів. Пайовий внесок був сплачений ОСОБА_5 та позивачем за спільні кошти, які були зароблені ними під час шлюбу.
06.07.2000 шлюб між ОСОБА_5 та позивачем було розірвано.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер.
Посилаючись на положення статті 28 Кодексу про шлюб та сім`ю, відповідно до яких при поділі майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними, позивач вважає, що її частка в спірній квартирі, яка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, складає 1/2 та просить визнати право власності на неї.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва суду від 09.10.2023 звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Ухвалою від 09.10.2023 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Цією ухвалою витребувано з Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області спадку справу заведену до майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою суду від 06.02.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.
У судове засідання, призначене на 12.06.2024, учасники не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Направлена на адресу відповідачів судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.
Представник позивача у поданій до суду заяві від 12.06.2024 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити визнавши за нею право власності на частку спірної квартири. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує
Відповідачі причину неявки суду не повідомили, правом на дання відзиву не скористалися.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Перебуваючи у шлюбі з позивачем, 04.09.1974 ОСОБА_5 отримав ордер № 1360 на зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_3 на склад сім`ї ОСОБА_1 (дружина) та ОСОБА_7 (донька).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.09.2023 державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_3 відсутня.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом по смерть серії НОМЕР_3 .
Із дослідженої судом спадкової справи № 107/2020 заведеної Третьою миколаївською державної нотаріальної контори Миколаївської області до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 встановлено, що спадщина прийнята дочкою спадкодавця ОСОБА_9 шляхом подачі нотаріусу заяви від 26.06.2020.
17.11.2020 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які являються дітьми спадкодавця, як спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на частку кожний грошових вкладів, що розміщувалися в Акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПриватБанк» (свідоцтва зареєстровані реєстрі за №№ 4-51, 4-52).
Видача спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру в матеріалах справи відсутня.
Із змісту позову вбачається, що так як спірну квартира була набута у власність спадкодавця в період його шлюбу з позивачем, тому ОСОБА_1 вважає квартиру спільною сумісною власністю подружжя, частки в якій рівні, у зв`язку із чим її частка складає 1/2.
Правове обґрунтування та мотиви суду.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 112 Цивільного кодексу Українського РСР (далі - ЦК Української РСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам.
Статтями 22, 28, 29 Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС України), чинного до 01 січня 2004 року, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядав за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.
Обов`язок спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними у період шлюбу покладається на особу, яка її заперечує.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у підпунктах 6, 6-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, судові слід керуватися статтею 146 ЖК України, статтею 15 Закону України «Про власність», пунктом 43 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року № 186, (далі - Примірний статут ЖБК) і статтями 22, 24, 28, 29 КпШС України, ураховуючи, що пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, та після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 повнію сплатив пайовий внесок в розмірі 5083 карбованців, як член ЖСК «Машпроект», за квартиру АДРЕСА_3 , яка була надана йому для заселення разом із сім`єю, до складу якої входила позивач ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_7 .
У зв`язку цим, 28.05.1991 ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право власності на 56/1000 частини житлового будинку з належними до нього будівлями і приміщеннями, в якому розташована спірна квартира.
Доказів того, що пайовий внесок було сплачено ОСОБА_5 за рахунок особистих коштів, матеріали справи не містять.
Таким чином, так як спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, частки яких є рівними, оскільки іншого судом не встановлено, частка позивача складає 1/2, а тому позов підлягає задоволенню шляхом визнання за позивачам права власності на вказану частку, а не частку в житловому будинку, як вказано у свідоцтві про право власності від 28.05.1991.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ., місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .
Повний текст судового рішення складено 18.06.2024.
Суддя І.В.Коваленко