Справа № 697/1986/23
Провадження № 2/697/85/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Кадухи А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Канів, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Васянович В`ячеслав Валерійович до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) в інтересах якого діє адвокат Васянович В`ячеслав Валерійович (далі також адвокат Васянович В.В., представник позивача) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , відповідач 1), ОСОБА_3 (далі також ОСОБА_3 , відповідач 2) про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що судовим наказом Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.11.2017 по справі № 697/2357/17 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.11.2017 та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.06.2023 по справі № 697/1114/23 з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/5 (однієї п`ятої) частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 26.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.06.2023 по справі № 697/1075/23 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 23.05.2023 і до досягнення сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Загальна сума, що відлягає стягненню з позивача за трьома виконавчими листами становить 1/4 + 1/5 + 1/6 = 37/60 або 61,66% всіх його доходів.

Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач вказує на погіршення його матеріального стану, оскільки стягнення з його доходів за трьома виконавчими провадженнями, перевищує 50% доходу платника аліментів та складає близько 61,66%. Тобто на момент винесення рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.06.2023 по справі № 697/1114/23 та рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.06.2023 по праві № 697/1057/23 матеріальний стан платника аліментів значно погіршився і обов`язок по сплаті аліментів виріс з 25% до 61,66% всіх його доходів.

Просить суд зменшити розмір аліментів, що утримуються з позивача згідно з судовим наказом Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.11.2017 по справі № 697/2357/17 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 (однієї четвертої) на 1/6 (одну шосту) частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та відкликати виконавчий лист № 697/2357/17; зменшити розмір аліментів, що утримуються з позивача згідно рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.06.2023 по справі № 697/1114/23 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/5 (однієї п`ятої) до 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та відкликати виконавчий лист № 697/1114/23.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.11.2023 відкрито провадження у даній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с.37).

30.11.2023 від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Хорошун О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 просила відмовити та стягнути з позивача витрати на правову допомогу в сумі 6 000,00 грн. Пояснила, що єдина обставина, на яку посилається представник позивача для зміни розміру аліментів, а саме те, що за виконавчими листами розмір стягнення з позивача перевищує 50 відсотків його доходу, а саме становить 61,66 відсотків. Така підстава не визначена законодавством для зменшення розміру аліментів. ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтвердив при поданні позову до суду погіршення свого майнового стану.

На час розгляду справи про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 було враховано рішення суду, а саме судовий наказ, за яким стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання їх спільної дитини сина ОСОБА_7 .

Більше того, позивач має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 2129,52 грн.

Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок власного збагачення.

Відповідно до рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.06.2023 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має інші виконавчі листи і в сукупності їх стягнення перевищують 50% його заробітної плати без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини сина ОСОБА_6 , та суперечитиме його інтересам.

Крім того, відповідач у справі ОСОБА_3 є багатодітною матір`ю і вона не може нести тягар утримання та виховання дітей одноособово.

Вважає, що на даний час відсутні підстави для зміни розміру аліментів, визначених на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.06.2023, оскільки позивачем при поданні позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про зміну його матеріального чи сімейного стану, підтверджували не спроможність сплати аліментів у визначеному раніше рішенням суду розмірі (а.с.54-57).

11.01.2024 ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с.80).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, свої інтереси уповноважив представляти адвоката Васяновича В.В.

Представник позивача адвокат Васянович В.В. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують та просять суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги не підтримує. Вважає, що аліменти це кошти на харчування, одяг та інших матеріальних потреб задля гармонійного життя та розвитку дитини та які закон зобов`язує виплачувати одного з подружжя іншому. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення всіх вищеперерахованих пунктів. Не вбачає жодних підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки майновий стан позивача дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі 1/4 від його офіційного щомісячного заробітку (не враховуючи неофіційних доходів) та не призведе до значного погіршення матеріального становища; позивач не належить до жодної категорії осіб, щодо зменшення чи звільнення від сплати аліментів; позивач володіє рухомим майном (автомобілем), що є достатнім неофіційним джерелом доходу, а також коштами взятими в кредит (а.с.52-53).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, свої інтереси уповноважила представляти адвоката Хорошун О.В.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Хорошун О.В. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила врахувати позицію викладену у відзиві, щодо задоволення позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно судового наказу, виданого Канівським міськрайонним судом Черкаської області у справі № 697/2357/17 від 03.11.2017 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.11.2017 та до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 697/1114/23 від 26.06.2023 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/5 (однієї п`ятої) частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 26.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11-12).

Крім цього, рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 697/1075/23 від 26.06.2023 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 23.05.2023 і до досягнення сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13-14).

З довідки Канівського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.11.2023 за № 36779 (а.с.58) вбачається, що на виконанні у даному відділі перебуває:

- виконавче провадження № 72138413 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 26.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість з виплати по аліментам по ВП № 72138413 становить 2129,52 грн.;

- виконавче провадження № 72138556 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 23.05.2023 і до досягнення сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заборгованість з виплати по аліментам по ВП № 72138556 становить 1833,51 грн.

Відповідно до довідки про доходи від 08.09.2023 № 359, позивач ОСОБА_1 працює в ПрАТ «Миронівська птахофабрика» на посаді санітар (ветеринарна медицина), загальна сума доходу за період з 01.07.2023 по 31.08.2023 без урахування аліментів становить 41 747,50 грн. (липень 2023 21 430,95 грн., серпень 2023 20 316,55 грн.), сплачені аліменти за вказаний період становлять 23 524,73 грн (а.с.15).

З довідки про отримання (неотримання) допомоги від 23.11.2023 за № 655 вбачається, що відповідач ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення м. Канева та відповідно до ПКМУ № 250 «Деякі питання надання соціальної підтримки багатодітним сім`ям» з 01.10.2021 по 30.09.2027 їй призначено допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях в розмірі по 2 100,00 грн. щомісячно, загальна сума доходу за період з 01.06.2023 до 01.12.2023 становить 12 600,00 грн. (а.с.59).

Також, з довідки про отримання (неотримання) допомоги від 23.11.2023 за № 654 вбачається, що відповідач ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення м. Канева та відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ї з дітьми» з 01.09.2021 по 30.09.2024 їй призначено допомогу при народженні дитини по догляду за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 860,00 грн. щомісячно, загальна сума доходу за період з 01.06.2023 до 01.12.2023 становить 5 160,00 грн. (а.с.59).

Відповідач ОСОБА_3 є багатодітною мамою, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.63) та свідоцтвами про народження дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (серія НОМЕР_2 ), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (серія НОМЕР_3 ), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (серія НОМЕР_4 ), ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (серія НОМЕР_5 ), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (серія НОМЕР_6 ) (а.с.64-68).

Згідно з ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 11, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Отже, дані норми права дозволяють констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дитини в її розвитку.

Відповідно до частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Системний аналіз вказаних правових норм надає підстави дійти висновку, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

На підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач в позові зазначає про те, що змінився його матеріальний стан, оскільки з нього стягуються аліменти за трьома виконавчими листами та надав копію судового наказу у справі № 697/2357/17 про стягнення аліментів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , копію рішення суду у справі № 697/1114/23 про стягнення аліментів на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та рішення суду у справі № 697/1075/23 про стягнення аліментів на утримання дружини ОСОБА_3 до досягненням сином ОСОБА_6 трьох років (а.с.10, 11-12, 13-14).

У відповідності з приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом враховується правовий висновок, викладений у постанові ВС/КЦС у справі № 565/2071/19 від 16 вересня 2020 року, згідно з яким аналіз статті 192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Разом з тим, зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 3 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 715/2073/20, зменшення розміру раніше стягнутих аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

Доводи позивача про законодавчу можливість стягнення з нього відрахувань у розмірі лише 50 відсотків від заробітку у зв`язку зі сплатою аліментів суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Таким чином, позивач помилково зараховує до загальної суми стягнення аліменти на утримання дружини, оскільки вона не є неповнолітньою дитиною.

Згідно з ст. 26 Закону України «Про оплату праці», відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством.

При кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством, - п`ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам.

Обмеження, встановлені частиною другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні покарання у вигляді виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Таким чином, максимальний розмір стягнення аліментів не повинен перевищувати 70% кожної виплати заробітної плати та інших доходів платника аліментів.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, а саме судового наказу у справі № 697/2357/17 та рішення суду у справі № 697/1114/23, загальний розмір відрахувань на утримання неповнолітніх дітей становить 45% заробітної плати, що належить до виплати позивачу.

Таким чином, розмір відрахувань на неповнолітніх дітей із нарахованого грошового забезпечення позивача не перевищує 70%, відповідає вимогам ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та узгоджується з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Крім того, враховуючи ч. 3 ст. 70 Закону №1404, ч. 2 ст. 128 КЗпП та ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оплату праці», роботодавець не тільки може здійснювати відрахування із зарплати працівника за кількома виконавчими документами, але й зобов`язаний це зробити.

До того ж чинне законодавство взагалі не містить жодних обмежень щодо кількості виконавчих документів, за якими допускається проведення утримання із заробітку боржника. Фактично примусовому виконанню підлягають рішення за всіма наявними виконавчими документами, скільки б їх не було.

Окрім того, суд зазначає, що нормами Сімейного кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України не встановлено обмеження щодо максимального розміру утримання, в тому числі у формі аліментів, яке батьки (один з батьків) повинен надавати кожній чи кільком своїм дітям, а встановлено лише їх мінімальні розміри.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17).

Крім того, при прийнятті рішення у справі № 697/1114/23, яким стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було враховано наявність в позивача ще однієї дитини сина ОСОБА_7 і позивач визнав позов в частині стягнення з нього 1/5 частини його доходів.

Також суд не враховує надані позивачем договір найму гуртожитку та копії рахунків на оплату комунальних послуг як на підставу для зменшення розміру аліментів, оскільки дані документи не свідчать про погіршення матеріального становища позивача, а лише вказують про його витрати.

Отже, оскільки позивач не підтвердив належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, а визначений судовим наказом від 03.11.2017 у справі № 697/2357/17 розмір аліментів, який стягується з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та рішенням суду від 26.06.2023 у справі № 697/1114/23 розмір аліментів, який стягується з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідає вимогам закону, відсутні підстави для зменшення їх розміру.

Враховуючи, що позивач є працездатною особою, має нормальний стан здоров`я, повинен виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню дітей в тому числі в порядку та обсягах, визначених згідно судового наказу від 03.11.2017 та рішення суду від 26.06.2023, а тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та в їх задоволенні слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Крім того, ч. 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн., що підтверджуються матеріалами справи: ордером про надання правничої (правової) допомоги серії СА № 1069852 від 16.11.2023 (а.с.49), договором на надання правової допомоги від 16.11.2023 за № 84 (а.с.61-62), платіжною інструкцією від 29.11.2023 на суму 4000,00 грн. (а.с.107), платіжною інструкцією від 09.12.2023 на суму 2000,00 грн. (а.с.108), копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001042 (а.с.50).

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Крім того, відповідно до висновків викладених у постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Разом з тим визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, а також характер виконаної адвокатом роботи з врахуванням складності справи, а саме, що справа про зменшення розміру аліментів є справою незначної складності та критерій розумності її розміру, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. є завищеними, а тому суд дійшов висновку про зменшення розміру зазначених витрат та стягнення у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180-182, 184, 192 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 83, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 353 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Васянович В`ячеслав Валерійович до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень, 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.06.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуючий Б . К . Скирда