Номер провадження: 22-ц/813/4240/24
Справа № 499/71/24
Головуючий у першій інстанції Тимчук Р.М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Брацило Роман Леонідович , на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 29 січня 2024 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Брацило Роман Леонідович звернувся до Іванівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 29 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якого звернувся адвокат Брацило Роман Леонідович до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - повернуто представнику позивача.

Роз`яснено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Брацило Роман Леонідович подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 29 січня 2024 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленим ; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що характер правовідносин з приводу розірвання шлюбу врегульований сімейним законодавством, яке не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя, а правила Цивільного кодексу України про представництво, довіреність і доручення, на ці правовідносини не поширюються. Тому, враховуючи вище викладене, суд прийшов до переконання, що подання заяви про розірвання шлюбу за своїм змістом може бути здійснено тільки безпосередньо одним із подружжя та такі повноваження, враховуючи особистий характер правовідносин, не можуть передаватися представникові.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За змістом ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Як роз`яснено в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно зі статтею 38 ЦПК України, особи, які беруть участь у цивільній справі, можуть брати у ній участь особисто або через представника (крім справ про усиновлення). Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Повноваження представника сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, посвідчені документами, зазначеними в частинах першій - третій статті 42 ЦПК України), а повноваження адвоката також і ордером, який видається відповідним адвокатським об`єднанням, або договором, дозволяють йому вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені не у виданому ордері, а в довіреності чи договорі.

З наведених норм вбачається, що надане процесуальним законом право особи брати участь у справі через представника, передбачає вчинення представником від імені та в інтересах особи певних юридичних дій, що позбавляє сторону або третю особу необхідності їх вчиняти самостійно.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно ч. 7 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

З матеріалів справи, що позовна заява про розірвання шлюбу, подана через підсистему (модуля) ЄСІТС "Електронний суд", тобто підписана електронним цифровим підписом. До позовної заяви на підтвердження повноважень адвоката Брацило Романа Леонідовича додано електронний ордер серії АН № 1340356 від 21.01.2024 року на представництво інтересів ОСОБА_1 , на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 20 січня 2024 року (а.с. 5). В даному ордері зазначено, що договором про надання правової допомоги повноваження адвоката не обмежуються. Крім того, на підтвердження повноважень адвоката додано копію договору про надання правової допомоги № б/н від 20 січня 2024 року, відповідно до п. 1.2.1 цього договору клієнт надає право (уповноважує) адвоката, крім іншого, представляти інтереси клієнта, захищати клієнта в усіх судових органах та у всіх судочинствах, складати, підписувати та подавати позовні заяви (а.с. 15-21).

Тобто, згідно документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, що містяться в матеріалах справи, представнику ОСОБА_1 - адвокату Брацило Р.Л. надано всі процесуальні права та обов`язки визначені для позивача.

Отже, представник позивача - адвокат Брацило Р.Л. не мав жодних встановлених законом процесуальних перешкод та обмежень для підписання та подання до суду першої інстанції позову про розірвання шлюбу від імені клієнта.

Положеннями ч. 1 ст. 115, ст.ст. 106, 107 СК України врегульовано порядок розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану, а також державної реєстрації розірвання шлюбу.

З аналізу вказаних статей вбачається, що сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх лише під час реєстрації розірвання шлюбу в державному органі державної реєстрації актів цивільного стану (отримання свідоцтва про розірвання шлюбу).

За таких обставин, апеляційний суд констатує про помилкове застосування судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки згідно роз`яснень, викладеного у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», визначено, що таке положення стосується реєстрації розірвання шлюбу в державному органі РАЦС відповідно до частини 1 статті 115 СК України, однак, про заборону представництва у справах про розірвання шлюбу в суді не йдеться.

Дана правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду (постанова від 09 липня 2021 року по справі справа № 607/10879/20, провадження № 61-3572св21).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

При таких обставинах, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала про повернення позовної заяви скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, ч.1 п.6 ст. 374, 379 , 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Брацило Роман Леонідович - задовольнити частково.

Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 29 січня 2024 року - скасувати, справу направити до Іванівського районного суду Одеської області для продовження розгляду справи.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова