Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2024 р.

м. Київ

справа № 755/7445/24

провадження № 2/755/4928/24

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Прокопчук Н.А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

представник відповідачів - Муханов А.І. ,

третя особа - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_4 , про визнання незаконним та скасування розпорядження, -

УСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасування розпорядження виконувача обов`язків першого заступника голови Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.04.2024 року № 288 «Про визначення способів участі батька ОСОБА_4 у вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », мотивуючи свої вимоги тим, що 19.04.2024 року за № 288 виконувачем обов`язків першого заступника голови Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації прийнято розпорядження «Про визначення способів участі батька у вихованні дитини», яким було визначено спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі спілкування з малолітнім сином щовівторка та четверга - з 18.30 год. до 20.00 год.; щосуботи - з 16.00 год. до 20.00 год. протягом двох місяців у присутності матері дитини ОСОБА_1 , а надалі без її присутності. Разом з тим, позивач вважає, що оскаржуване розпорядження суперечить інтересам дитини та прийняте без урахування усіх обставин, які мають істотне значення, а саме: не вивчено умови життя батька дитини, його ставлення до батьківських обов`язків щодо утримання дитини, не взято до уваги відносини сина та батька, не враховано ставлення дитини до батька, не досліджено стан здоров`я дитини, не запропоновано участь психолога щодо налаштування відносин між дитиною та батьком; оскаржуване розпорядження не відповідає дійсності, членами комісії, як колегіального органу, не було отримано та не було вивчено повну та достовірну інформацію, яка необхідна для прийняття об`єктивного, неупередженого рішення, не досліджено документи та суть справи, не вчинено дій щодо дослідження психологічного стану дитини, відповідачами не взято до уваги інформацію щодо порушення кримінальних справи відносно ОСОБА_4 , встановлений графік і порядок зустрічей батька з дитиною матимуть негативний вплив на нормальний розвиток дитини, її психічний та фізичний стан, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_4 , про визнання незаконним та скасування розпорядження.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті вимог.

Представник позивача ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви.

Представник відповідачів Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Муханов А.І. в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність, зауважив про повну ним оплату аліментів на користь позивача станом на день розгляду даної справи, а також зазначив, що позивач безпідставно не виконує оскаржуване розпорядження, що було підставою звернення до правоохоронних органів з відповідною заявою.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 від зареєстрованого 10.10.2015 року шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 20.07.2019 року, актовий запис № 1744. (а.с. 11)

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.07.2022 року у справі № 369/17788/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що був зареєстрований 10 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 217 - розірвано.(а.с. 78)

Постановою Київського апеляційного суду від 18.04.2023 року у справі № 369/8343/22 змінено рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2022 року в частині стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 вересня 2022 року до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2022 року залишено без змін. (а.с. 67-71, 73-76)

За даними Довідки приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Байрамова Т.Р. від 11.04.2024 року № 72055986 заборгованість ОСОБА_4 по аліментам за виконавчим листом від 14.06.2023 року № 369/8343/22 становить 19 227,57 грн. (а.с. 37-38, 39-40)

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.09.2023 року у справі № 369/13819/23, скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Бучанського РУП ГУНП в Київській області - задоволено. Зобов`язано уповноважених осіб Бучанського РУП ГУНП в Київській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення, за повідомленням ОСОБА_1 від 28.08.2023 року про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 Кримінального кодексу України та розпочати досудове розслідування. (а.с. 33-34)

Згідно долученого позивачем Висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації (протокол засідання від 10.04.2024 року № 4), орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 з матір`ю ОСОБА_1 , про що на засіданні комісії не було заперечено батьком дитини ОСОБА_4 (а.с. 63-64)

За даними довідок відділу реєстрації місця проживання ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_5 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 56- 61)

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи медичну документацію малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 12-21)

Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.04.2024 року № 288 «Про визначення способів участі батька у вихованні дитини», визначено участь батька ОСОБА_4 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі спілкування з малолітнім сином щовівторка та четверга - з 18.30 год. до 20.00 год.; щосуботи - з 16.00 год. до 20.00 год. протягом двох місяців у присутності матері дитини ОСОБА_1 , а надалі без її присутності. (а.с. 10)

Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18) зазначив, що відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Неналежний відповідач - це особа, залучена позивачем в якості відповідача, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Виходячи з наведеного, якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц).

З урахуванням вказаного визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Суд зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню.

Так, відповідно до положень статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з частиною шостою статті 19 Сімейного кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечать інтересам дитини.

Пред`являючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження органу опіки та піклування щодо визначення часу батькові ОСОБА_4 для спілкування та участі у вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_5 , 2019 року народження, позивачем ОСОБА_1 зазначено, що оскаржуване розпорядження суперечить інтересам дитини та прийняте без урахування усіх обставин, які мають істотне значення, а саме: не вивчено умови життя батька дитини ОСОБА_4 , його ставлення до батьківських обов`язків щодо утримання дитини, не взято до уваги відносини сина та батька, не враховано ставлення дитини до батька, не досліджено стан здоров`я дитини, не запропоновано участь психолога щодо налаштування відносин між дитиною та батьком; оскаржуване розпорядження не відповідає дійсності, членами комісії, як колегіального органу, не було отримано та не було вивчено повну та достовірну інформацію, яка необхідна для прийняття об`єктивного, неупередженого рішення, не досліджено документи та суть справи, не вчинено дій щодо дослідження психологічного стану дитини, відповідачами не взято до уваги інформацію щодо порушення кримінальних справ відносно ОСОБА_4 , встановлений графік і порядок зустрічей батька з дитиною матимуть негативний вплив на нормальний розвиток дитини, її психічний та фізичний стан.

Отже, саме позивач ОСОБА_1 не визнає та оспорює право ОСОБА_4 на спілкування та участі у вихованні малолітньої дитини, тобто у справі спір виник між батьками щодо питання виховання дитини ОСОБА_5 . Таким чином, саме ОСОБА_4 повинен брати участь у справі в якості відповідача. Зазначене свідчить про неналежний суб`єктний склад учасників справи та є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, що відповідає правовому висновку, наведеному Верховним Судом у постанові від 14 вересня 2022 року у справі № 530/487/20), долученій до матеріалів даної справи. (а.с. 146-148)

Заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_4 , а отже, такі вимоги не можуть бути розглянуті судом і вирішені у спорі позивача з третьою особою, який в такій ситуації має бути залученим в якості співвідповідача у справі, оскільки лише за наявності належних відповідачів у справі суд може вирішувати питання про обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.

При цьому права, визначені ЦПК України для третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, і відповідача є різними за своїми правовими значеннями та впливом на процес; права відповідача значно ширші прав третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Питання про залучення належних співвідповідачів судом не вирішувалось, оскільки таке клопотання позивач не заявляла, а суд позбавлений процесуальної можливості визначити суб`єктний склад учасників справи, залучати під час розгляду відповідачів та/або співвідповідачів, а тому встановивши, що у справі не залучено усіх суб`єктів, які мають відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідачі, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_4 , про визнання незаконним та скасування розпорядження є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

В порядку ч. 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на повну відмову у задоволенні зустрічного позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 18, 27 Конвенції про права дитини,ст.ст. 19, 141, 157 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 51, 82, 89, 141, 142, 197, 198, 200, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_4 , про визнання незаконним та скасування розпорядження - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13 червня 2024 року.

Суддя: В.І. Галаган