Провадження № 2/643/1793/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024

18 червня 2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», якою просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 30178 від 22.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за Кредитним договором № 30.06.2020-100001756 від 30.06.2020 у загальному розмірі 13 590,00 грн за період з 14.07.2020 по 15.12.2021. Також, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.10.2023 усі банківські картки позивачки були заблоковані. Того ж дня ОСОБА_1 на сайті «Дія» знайшла чотири постанови приватних виконавців виконавчого округу Харківської області, з яких дізналася, що 11.01.2022 відкрито виконавче провадження № 68084116 на примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. № 30178 від 22.12.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості у розмірі 13 590,00 грн, що виникла на підставі Кредитного договору № 30.06.2020-100001756 від 30.06.2020.Відкрито виконавче провадження приватним виконавцем Ніколаєнко І.Р., згодом передано на виконання ОСОБА_2 , який прийняв його 21.02.2022, а постановою від 02.10.2023 арештував грошові кошти на усіх рахунках ОСОБА_1 . Про наявність зазначеного виконавчого напису та виконавчого провадження ОСОБА_1 не була обізнана, не отримувала постанови про відкриття виконавчого провадження або інших відповідних документів. ОСОБА_1 зазначила, що ніколи не зверталася до відповідача ТОВ «Споживчий центр», не отримувала від нього документів для оформлення кредиту, не підписувала ані пропозиції про укладення кредитного договору, ані заяви на видачу кредиту, ані паспорту кредиту, тощо. Жодних документів на отримання кредиту від ТОВ «Споживчий центр» ОСОБА_1 не підписувала. Відтак, заборгованість у розмірі 13 590,00 грн виникла виключно внаслідок шахрайських дій відповідача відносно ОСОБА_1 . Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус порушив норми діючого законодавства України, не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Виконавчий напис вчинено без урахування думки та позиції позивачки, нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача. У зв`язку з чим, виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Справу визначено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено.

Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 30178 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за Кредитним договором № 30.06.2020-100001756 від 30.06.2020 у загальному розмірі 13 590,00 грн. Строк за який провадиться стягнення з 14.07.2020 по 15.12.2021 (а.с.55).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ніколаєнко І.Р. ВП № 68084116 від 11.01.2022 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 30178 виданого 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за Кредитним договором № 30.06.2020-100001756 від 30.06.2020 у загальному розмірі 13 590,00 грн (а.с.62).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренком Д.О. № 68084116 від 21.02.2022 прийнято виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 30178 виданого 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за Кредитним договором № 30.06.2020-100001756 від 30.06.2020 у загальному розмірі 13 590,00 грн (а.с.63).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренком Д.О. № 68084116 від 02.10.2023 при примусовому виконанні виконавчого напису № 30178 виданого 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать ОСОБА_1 (а.с.64).

У відповідності до ст.ст. 13,81 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними правилами стст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених у ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом.

Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Мін`юсті 22.02.2012 за №282/20595.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів.

У ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більш ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більш ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку.

Порядок учинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 гл.16 розд. ІІ порядку).

У пп. 3.2, 3.5 п. 3 гл. 16 розд. ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМ від 29.06.99 №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному переліку. Цей перелік не передбачає інших умов учинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в законі «Про нотаріат» і Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

У статті 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу наведених вище норм можна дійти таких висновків.

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем.

Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо заборгованості та здійснення її часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірними.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу в судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про порушення зобов`язань перед ТОВ «Споживчий центр».

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачкою повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивачки.

Отже, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не надано належних доказів безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушено норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано умову для винесення напису, а саме вимогу щодо безспірності заборгованості, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Далі, в прохальній частині позовної заяви позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на свою користь понесені нею витрати на професійну правничу допомогу.

Крім того представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Потеряєвою І.А. подано до суду заяву про розподіл судових витрат, якою остання просить стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 500,00 грн.

Представником відповідача ТОВ «Споживчий центр» - Чмир М.П. подано письмове клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, яким останній просить зменшити суму за надані послуги адвоката до 5 000,00 грн.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями ч. 5 чт. 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частинами 2, 3, 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачкою та її представником, на підтвердження понесених витрат позивачки на правничу допомогу, до суду надано: Договір про надання правничої допомоги від 02.10.2023, копію розписки про отримання коштів, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 25.03.2024, Акт надання послуг від 15.03.2024, відповідно до яких позивачка оплатила послуги з професійної правничої допомоги адвокату Потеряєвій І.А. у розмірі 16 500,00 грн (а.с.68-70, 84-85).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 Цивільного процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником відповідача до суду подано письмове клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому представником відповідача не надано суду жодних документів щодо неспівмірності витрат на правничу допомогута недотримання позивачкою вимог ч. 4 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України.

Відтак, вимога позовної заяви про стягнення з відповідача на користь позивачки суму понесених нею витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір включено до складу судових витрат.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою на підставі п. 9 ч. 5 Закону України «Про судовий збір», то суд, на підставі ч. 2 ст. 133, ч. 1,2,6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, стягує ці витрати з відповідача на користь держави в сумі 1 073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258-259, 263-268, 274 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 30178, про стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за Кредитним договором № 30.06.2020-100001756 від 30.06.2020 у загальному розмірі 13 590,00 грн за період з 14.07.2020 по 15.12.2021.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , понесені витрати на оплату послуг з професійної правничої допомоги в сумі 16 500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , на користь держави судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Сугачова