Справа № 364/197/24
Провадження № 2/364/166/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 , Володарський районний суд Київської області, у складі:

головуючої судді Моргун Г. Л.,

за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ з ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» ( , Україна, 01032, місто Київ, вул. Симона Петлюри, будинок 30, тел: , е-кабінет , е-пошта )

представниця позивача ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел.: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , е-пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявний кабінет

до

ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 , № тел.: НОМЕР_5 , е-пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо наявності електронного кабінету не зазначено)

про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 27.03.2024 надійшла позовна заява, у якій позивач зазначає, що 12.02.2023 ОСОБА_2 уклав кредитний договір № 17958-02/2023 з ТОВ «ФК « Інвеструм». 26.09.2023 між ТОВ « Інвеструм ГРУП» правонаступником ТОВ «ФК « Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 26092023 у відповідності до якого ТОВ «Інвеструм ГРУП» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло за плату право вимоги до боржників в тому числі і до ОСОБА_2 у розмірі 29558,69 гривень за кредитним договором № 17958-02/2023.

Окрім того, 12.02.2023 ОСОБА_2 уклав кредитний договір № 03325-02/2023 з ТОВ «Аванс Кредит». 21.06.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Інвеструм ГРУП» укладено договір факторингу № 2106023, за яким вимога по кредитному договору № 03325-02/2023 перейшла до останнього. 27.12.2023 ТОВ « Інвеструм ГРУП» переуступило вимогу за кредитним договором № 2106023 у розмірі 16139,50 грн ТОВ «ФК «ЄАПБ».

03.05.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 100991266, за яким виникла заборгованість у розмірі 23873,20 грн та в подальшому 27.10.2023 первісний кредитор переуступив за договором факторингу право вимоги до ОСОБА_2 ТОВ « КБ « ЄАПБ».

09.02.2023 між ТОВ «ФК « 1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено договір позики № 78756682. За договором позики утворилася заборгованість, у зв`язку з чим 14.06.2021 між ТОВ «ФК « 1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ « ФК « ЄАПБ» укладено договір факторингу за яким, передано позивачу право вимоги за договором позики № 78756682 у розмірі 20683, 20 грн.

Позивач, посилаючись на обставини викладенні у позові та на ст. ст. 15, 16, 20, 205, 207, 509, 512-514, 516, 525, 526, 530, 610-612, 625, 626, 628, 639, 641, 644 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 9, 19, 27, 43, 58, 60, 61, 133, 141,175, 177, 184, 274-279 ЦПК України, просить суд:

-стягнути з відповідача:

-заборгованість за кредитним договором № 17958-02/2023 у розмірі 29558,69 грн:

-заборгованість за кредитним договором № 03325-02/2023 у розмірі 16139,50 грн;

-заборгованість за кредитним договором № 100991266 у розмірі 23873,20 грн;

-заборгованість за договором позики № 78756682 у розмірі 20683,20 грн,

всього -- 90254,59 грн,

-стягнути з відповідача судові витрати- судовий збір у розмірі 3028,00 грн;

проти заочного розгляду справи не заперечують.

22.04.2024 ухвалою про відкриття провадження відповідно до ч.6 ст.95 ЦПК України судом витребувано від позивача та зобов`язано його надати до канцелярії суду не пізніше ніж за три дні до часу розгляду, для дослідження судом оригінали документів ( електронні докази, що відповідають вимогам чинного законодавства), які містяться у кредитній справі відповідача ОСОБА_2 , а саме: витребувати від позивача та зобов`язати його надати для дослідження судом оригінали документів ( електронні докази, що відповідають вимогам чинного законодавства), які містяться у кредитній справі відповідача, а саме: оригінали кредитних договорів та оригінал договору позики ( анкети-заяви про приєднання, додаткові угоди ), оригінали додаткових угод, документи щодо погодження на надання кредиту, зокрема: кредитний висновок та додатки до нього; умови надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та тарифами банку, зі згодою відповідача про те, що ці документи становлять договір про надання банківських послуг; виписки по картковому рахунку про отримання саме відповідачем платіжної картки, що надає доступ до кредитних коштів, витяг основних умов надання кредиту; розпорядження про надання кредиту; матеріали щодо поточної роботи з клієнтом; фінансову бухгалтерську звітність позичальника; картку кредитної справи встановленого зразка в якій міститься загальна інформація про позичальника і т.п.; контрольні документи (інформація щодо моніторингу кредиту): картку контролю виконання позичальником умов кредитного договору; документацію з бухгалтерського обліку кредиту та процентів: розпорядження на відкриття кредитного рахунку та рахунку нарахованих процентів, позабалансових рахунків для обліку кредитних зобов`язань, забезпечення, про зміни умов кредитного договору ; виписки з кредитного рахунка; розрахунки заборгованості по кредиту, процентів, комісійних, штрафних санкцій; статистичну та бухгалтерську звітність; розшифровку дебіторської, кредиторської заборгованості; довідку про рух грошових коштів за рахунком; звіт про фінансові результати (первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику кредитних коштів, боргу по основній сумі кредиту та процентам) тощо.

Одночасно позивач повинен надати для огляду та дослідження оригінали договорів факторингу, додаткові угоди, акти прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу, витяги з реєстру боржників та докази повідомлення відповідача про відступлення прав вимоги до нього за всіма договорами.

Позивачу роз`яснено наслідки ненадання доказів, витребуваних судом, передбачені п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін на 20.05.2024.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 17.05.2024 просив суд витребувати від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»: інформацію чи було емітовано на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) платіжну картку № НОМЕР_6 ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної карти № НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) за період з 12.02.2023 по 10.05.2023 з відображенням часу зарахування коштів; інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_6 за період з 12.02.2023 по 10.05.2023 ; інформацію чи знаходиться номер телефону НОМЕР_5 в анкетних даних ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Судовий розгляд справи 20.05.2024 не відбувся та був відкладений на 10.06.2024, у зв`язку з невиконання ухвали суду від 22.04.2024. Суд задовольнив клопотання представника позивача та витребував зазначену вище інформацію, про що постановив відповідну ухвалу , яку було направлено на виконання АТ КБ «ПриватБанк» ( а.с. 197).

Ознайомившись з матеріалами справи, 10.06.2024 суддя встановила, що позивач не виконав вимоги суду викладені в ухвалі від 22.04.2024 та не надав письмових (електронних) доказів, які стосуються безпосередньо позовних вимог, зокрема кредитних правовідносин щодо яких він звернувся до суду, тобто не виконав судового рішення.

Одночасно позивач не навів обґрунтованих, належних причин неможливості виконання ухвали суду від 22.04.2024 та відповідних клопотань чи заяв до суду не надав.

За загальними правилами тягар доведення неможливості належно виконати ухвалу суду лежить на виконавцеві. Позивач не навів жодної причини, яка би звільнила його від обов`язку щодо доказування правомірності звернення до суду з таким позовом. Стаття 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно ч.2 ст. 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Одночасно слід зазначити, що позивач переклав свої обов`язки щодо доказування правомірності звернення з таким позовом на суд та не врахував, що за нормами визначими чинним законодавством, при купівлі права вимоги позивачем, фактор зобов`язується самостійно (без участі клієнта) щодо прав вимоги, стосовно яких здійснюється примусове стягнення заборгованості в судовому порядку або у виконавчому провадженні, підготувати та подати заяви про заміну сторони у таких провадженнях до відповідних інстанцій для здійснення процесуального правонаступництва. Після підписання сторонами реєстру відступлених прав вимоги, в день такого підписання, клієнт передає, а фактор зобов`язаний прийняти документацію, про що сторонами складається Акт приймання-передачі.

Тобто при укладенні договору факторингу за яким позивачу перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_2 , саме ТОВ « ФК «Європейська агенція з повернення боргів» повинні були отримати і пакет документів, щодо кредитних правовідносин за якими вони отримали право грошової вимоги, а відтак в подальшому при виникненні спору надати їх на ствердження своїх вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та його представник отримали ухвалу про відкриття провадження та витребування письмових доказів в електронному кабінеті 24.04.2024 ( а.с.104, 105). Ухвалу про витребування письмових доказів позивачами було отримано в електронному кабінеті 23.05.2024 ( а.с.200, 201).

Однак незважаючи на належне повідомлення та отримання позивачем процесуальних документів суду, як вже зазначалося вище, станом на 10.06.2024 ухвала від 22.04.2024 не виконана і як наслідок витребувані судом докази позивачем надані не були, обґрунтування щодо причин ненадання таких доказів також позивачем не наведені.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини, Україна зобов`язана гарантувати дотримання «справедливого і публічного розгляду справ впродовж розумного строку» в судочинстві.

За приписами ч. 2 ст. 43 учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, одним з прав учасників судового розгляду є право подавати докази, що передбачено ч. 1 п. 2 ст. 43 ЦПК України.

Зі змісту зазначених норм закону слідує, що саме позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається на підставу своїх вимог, а, відтак, саме позивач має право надати суду докази, необхідні та достатні в тій мірі, в якій він визнає за необхідне для доведеності переконливості перед судом його аргументів.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Норма ч. 10 ст. 84 ЦПК України кореспондується з нормою п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у відповідності до якої суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.92, (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом надмірного формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин, тобто є необхідним (позитивним) формалізмом, який сприяє належному здійсненню правосуддя. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки відповідно до частини 2 статті 257 ЦПК України не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Враховуючи викладене, та, що для вирішення даного спору і для прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, не надання позивачем витребуваних письмових ( електронних) доказів, а також не повідомлення про неможливість подання таких доказів у строк встановлений судом, унеможливлює встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а відтак в силу наведених вище положень статті 257 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ з ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г. Л. Моргун