Справа № 456/2402/23
Провадження № 2-з/456/28/2024
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

14 червня 2024 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Марущак У.Т.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Стрийської міської ради Львівської області, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Філарети Колесси, 50», Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправним передачі земельної ділянки у власність та скасування права власності на землю,

в с т а н о в и в :

В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Стрийської міської ради Львівської області, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Філарети Колесси, 50», Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправним передачі земельної ділянки у власність та скасування права власності на землю.

12.06.2024 на адресу суду позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову у вказаній справі, в якій позивач просить накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :06:052:0021 площею 0,005 га за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . В обґрунтування заяви покликається на те, що під час розгляду справи позивачу стало відомо про те, що окремі співвласники ОСББ «Філарети Колесси 50», шляхом прийняття рішення на загальних зборах ОСББ від 09.02.2024 здійснили поділ спірної земельної ділянки з кадастровим номером :06:052:0014 та відчуження земельної ділянки, про що сторона позивача повідомляла суд раніше у заяві про забезпечення позову від 16.02.2024. Так, в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :06:052:0014 утворилась нова земельна ділянка :06:052:0021 площею 0,005 га за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Подальші відчуження та інші дії та правочини з новоутвореною земельною ділянкою до вирішення справи по суті може спричинити труднощі у виконанні судового рішення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглянувши заяву та додані до неї матеріали, вважає, що заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1ст. 151 ЦПК України).

Згідно з п.1 ч. 1ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

У відповідності з роз`ясненнями, викладеними в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вказана правова позиція відображена в постанові Великої Палати Верховного суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Суд, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, вважає, що підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у суду немає, зважаючи на наступне.

Як на підставу для задоволення заяви про забезпечення позову, заявник покликається на те, що під час розгляду справи позивачу стало відомо про те, що під час розгляду справи позивачу стало відомо про те, що окремі співвласники ОСББ «Філарети Колесси 50», шляхом прийняття рішення на загальних зборах ОСББ від 09.02.2024 здійснили поділ спірної земельної ділянки з кадастровим номером :06:052:0014 та відчуження земельної ділянки, про що сторона позивача повідомляла суд раніше у заяві про забезпечення позову від 16.02.2024. Так, в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :06:052:0014 утворилась нова земельна ділянка :06:052:0021 площею 0,005 га за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Подальші відчуження та інші дії та правочини з новоутвореною земельною ділянкою до вирішення справи по суті може спричинити труднощі у виконанні судового рішення.

Одночасно з матеріалів справи вбачається, що предметом спору є земельна ділянка з кадастровим номером :06:052:0014.

Позивачем обраний спосіб захисту шляхом скасування права власності на спірну земельну ділянку.

Між тим, рішення суду за наслідками розгляду вимог про скасування права власності на спірну земельну ділянку не підлягає примусовому виконанню, тож є неспівмірною із заявленою у заяві про забезпечення позову вимогою накладення арешту на земельну ділянку, у відповідності до правового висновку ВС, викладеного у постанові від 10.11.2021, справа № 361/6799/14-ц, провадження № 61-16714св21.

Тож, заявником висувається неспівмірна вимога, тобто коли негативні наслідки, що можуть настати від вжиття заходів забезпечення позову переважають над тими, що можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно, суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №915/870/18 та від 05.09.2019 у справі №911/527/19).

Як вбачається з матеріалів справи тривалий час позивач обізнана з фактом розподілу земельної ділянки, і саме за клопотанням позивача суд неодноразово відкладав розгляд справи, оскільки сторони бажали врегулювати спір в позасудовому порядку. З звукозаписів судових засідань вбачається, що представник позивача був обізнаний з наміром поділу земельної ділянки та жодних клопотань впродовж розгляду справи з цього приводу суду не подавав, натомість клопотав про відкладення розгляду справи для вирішення справи в позасудовому порядку.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (п. 4постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»

З заяви про забезпечення позову також вбачається, що земельна ділянка на яку позивач просить накласти арешт належить третім особам, які не є учасниками вказаного судового процесу.

Окрім цього, оглядом матеріалів справи встановлено, що ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.02.2024 відмовлено в задоволені заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мундяка Мирона Мироновича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Стрийської міської ради Львівської області, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Філарети Колесси, 50», Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправним передачі земельної ділянки у власність та скасування права власності на землю.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Відповідні положення узгоджуються зпостановою КГС ВС від 18 жовтня 2021 року у справі № 910/7029/21.

При цьому суд керується правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20), де вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб.

При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази.

Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Разом з тим, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник не надає доказів, які б свідчили про наявність фактичних намірів відповідачів розпорядитися об`єктом прав, а також того, що невжиття заявлених нею заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в той час як відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги чи заперечення.

Тому самі лише твердження позивача про можливість утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Саме таких правових позицій дотримується Верховний Суд вПостановах від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, від 21 листопада 2018 рокуу справі № 752/6255/18,від 13 січня 2020 рокуу справі № 922/2163/17.

Суд вважає, що заявником не наведено суду обґрунтованих підстав, які б унеможливили захист прав, свобод та інтересів позивача без вжиття відповідних заходів, не надано суду відповідних належних доказів, також з матеріалів заяви судом не встановлено обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а тому в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Стрийської міської ради Львівської області, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Філарети Колесси, 50», Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправним передачі земельної ділянки у власність та скасування права власності на землю слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 152 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Стрийської міської ради Львівської області, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Філарети Колесси, 50», Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправним передачі земельної ділянки у власність та скасування права власності на землю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя В.Л.Бучківська