Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_1 , до

Ужгородської міської ради, , адреса: м. Ужгород, пл. Поштова, 3,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

Першої ужгородської державної нотаріальної контори, адреса: м. Ужгород, вул. Собранецька, 47, та

ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2

про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_5 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до Ужгородської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Першої ужгородської державної нотаріальної контори та ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позовна заява мотивована тим, що позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку з тим, що внаслідок дій сина спадкодавиці ОСОБА_2 , він був позбавлений можливості спілкування з ОСОБА_6 , не знав, де фактично вона проживає та перебуває, не знав що спадкодавиця померла, а отже пропустив строк для прийняття спадщини через поважні причини.

22 травня 2023 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 надійшли пояснення, в яких останній просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що ОСОБА_6 є його матір`ю, після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Він постійно проживав з матір`ю в м. Ужгороді за адресою: АДРЕСА_2 , а тому вважає, що він автоматично прийняв спадщину. Позваич не є спадкоємцем першої черги за законом. Він не перешкоджав позивачу та його матері спілкуватись з померлою, вони її не відвідували.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, просив її задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим суд розглянув справу у його відсутності.

Третя особа та його представник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, так як позивач не належить до кола спадкоємців, а відповідач в особі Ужгородської міської ради не є належним відповідачем.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив таке.

Другого лютого 2020 року в м. Ужгороді померла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що виконавчим комітетом Зняцівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області складений відповідний актовий запис про смерть за № 08 від 03.02.2020.

Як вбачається з листа Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Міністерства юстиції України від 04.08.2023 за № 401/01-16, до майна померлої ОСОБА_6 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ), Мукачівською районною ДНК заведена спадкова справа.

Позивач - неповнолітній ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьком позивача є ОСОБА_2 , який являється третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а матір`ю ОСОБА_7 , яка являється законним представником останього у даній справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Спадкодавець ОСОБА_6 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідцотвом про народження останнього серії НОМЕР_2 , дата видачі - 18.05.1971.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2024 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) розірвано. ОСОБА_8 відновлено дошлюбне прізвище - ОСОБА_9 . Дане рішення набрало законної сили 29.04.2022.

Згідно з нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_2 , зареєстрованою в реєстрі за № 248 від 09.03.2023, останній прийняв спадщину за померлою ОСОБА_6 , як такий, що проживав на момент її смерті за однією адресою.

З витягу з реєстру Ужгородської територіальної громади за № 2023/000075458 від 04.01.2023 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 01.07.2016.

Згідно із штампом на сторінці 11 паспорта громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 прописаний в АДРЕСА_2 , з 12.06.1990. Зазначена обставина також підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб на день смерті одного з них від 23.03.2023 за № 1235/13-21.

Оцінивши належним чином докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи у їх сукупності, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

З ч. 1 ст. 1221 ЦК України вбачається, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Як вбачається з ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Виходячи з даних норм, особа, яка звернулася з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, на підтвердження свого порушеного права, повинна довести, що вона має право на спадщину, тобто належить до кола спадкоємців.

В обгрунтування позовних вимог, позивач вказує на те, що він є спадкоємцем ОСОБА_6 за першою чергою спадкування за законом.

При цьому, як встановлено з позовної заяви померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 є бабусею позивача.

Разом з цим, згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, суд констатує, що позивач - неповнолітній ОСОБА_4 не має права на спадкування за законом першої черги за померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 .

При цьому, слід зазначити, що онуки (правнуки), прабаба, прадід, племінники спадкодавця не включаються до складу жодної з черг спадкоємців за законом.

Вищезазначені особи є спадкоємцями за законом, якщо на момент відкриття спадщини немає в живих того родича, який був би спадкоємцем.

Вони спадкують ту частку, яка б йому належала, якби він був живий. Таке спадкування є спадкуванням по праву представлення (1266 ЦК України).

Таким чином, у даному випадку, для вирішення питання про те, чи має ОСОБА_4 право на спадкування за законом, немає правового значення чи прийняв спадкоємець ОСОБА_2 спадщину чи ні, позаяк онук померлої набуває права на спадкування тільки у разі якщо діти спадкоємця (у даному випадку ОСОБА_2 , спадкоємець першої черги за законом) не є живими, незалежно від того чи прийняли діти спадкоємця спадщину чи ні.

Таким чином, у даному випадку спадкування за правом представлення не може бути реалізоване позивачем ОСОБА_4 - онуком померлої ОСОБА_6 .

На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Разом з цим, як зазначено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Позивач подав позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до відповідача Ужгородської міської ради, заявивши тим самим, що будь-яких інших спадкоємців ОСОБА_6 немає.

Водночас, у ході розгладу справи судом встановлено, що ОСОБА_2 є сином померлої ОСОБА_6 , є спадкоємцем першої черги за законом, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, від прийняття спадщин не відмовлявся, проти прийняття спадщини позивачем заперечує.

Крім того, згідно з листом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Міністерства юстиції України від 04.08.2023 за № 401/01-16, спадкова справа відкрита Мукачівською районною ДНК, тобто місце відкриття спадщини не відноситься до територіальної підпорядкування Ужгородської міської ради.

Визначення відповідача, предмета та підстав позову є виключним правом позивача.

Відповідно до статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Зазначені обгрунтування суду були доведені до позивача в ухвалі про відкриття провадження від 05 грудня 2022 року, а також під час розгляду справи по суті, однак, не зважаючи на це, позивач правом заміни неналежного відповідача не скористався.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову в їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 16, 355-357, 1216, 1218, 1220, 1223, 1225, 1226, 1258 ЦК України, керуючись ст.ст. 13, 82, 258, 259, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 13.05.2024.

Суддя Н.І. Зарева