КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 355/1891/23
Головуючий у суді першої інстанції: Чехов С.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року,

встановив:

у жовтні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 , яка змінила прізвище на ОСОБА_1, на його користь заборгованість за кредитним договором №809418132, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем 28 грудня 2020 року, в розмірі 21 131,40 гривня; за кредитним договором №/598787, укладеним між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та відповідачем 09 грудня 2020 року, в розмірі 10 000 гривень; за кредитним договором №00-3094204, укладеним між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем 20 квітня 2021 року, в розмірі 2 276,65 гривень. В обґрунтування вимог посилався на те, що він набув право вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами, позичальник свої зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 33 408, 05 гривень.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року позов було задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість: за кредитним договором №809418132 в розмірі 21 131,40 гривня, з яких 6 000,00 гривень заборгованість по основному боргу, 15 131,40 гривня заборгованості по відсоткам; за кредитним договором №/598787 в розмірі 10 000,00 гривень, з яких 2 500,00 гривень основна сума боргу, 7 500,00 гривень сума заборгованості по відсоткам; за кредитним договором №00-3094204 в розмірі 2 276,62 гривень, з яких 696 гривень основна сума боргу, 1 580,80 гривень сума заборгованості по відсоткам.

Всього стягнуто заборгованість за договорами у загальному розмірі 33 408,05 гривень та судовий збір в розмірі 2 684 гривні.

Не погоджуючись з рішенням, представник відповідача подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду в частині вирішення вимог за кредитним договором №809418132 скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а в частині вирішення позовних вимог за кредитними договорами №/598787 та №00-3094204 змінити, зменшивши розмір заборгованості, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що він набув право вимоги до відповідача за кредитними договорами, укладеними нею з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Качай гроші». Загальний розмір заборгованості відповідача ставить 33 408, 05 гривень, які він просить стягнути.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року позов було задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є доведеними. Однак, в повному обсязі з таким висновком суду колегія суддів погодитись не можу з наступних підстав.

У своїй апеляційній скарзі представник відповідача посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що позивачем не доведено набуття ним права вимоги за кредитним договором №809418132, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Скаржник вказує, що договір факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено ще до моменту підписання кредитного договору, а тому грошова вимога є недійсною. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду в цій частині.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України закріплено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір №809418132, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит в розмірі 4 000 гривень строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.11, том 1). 29 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до Договору №809418132, відповідно до умов якої збільшено суму кредиту на 2 000 гривень (а.с.14, том 1).

Відповідач факт укладення вказаного кредитного договору не оспорювала.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Відповідно до змісту договору факторингу в редакції додаткової угоди від 31 грудня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступив ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с.15, том 1).

З витягу з реєстру прав вимоги №123 від 02 березня 2021 року до Договору факторингу №28/1118/01 від 28 листопада 2018 року вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступив ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до ОСОБА_1 за договором №809418132 від 28 грудня 2020 року (а.с.249, том 1).

Також до матеріалів справи було надано копію Договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язався відступити на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги (п.2.1 Договору) (а.с.18-19, том 1).

Згідно витягу з Реєстру прав вимоги №2 від 06 березня 2023 року до Договору факторингу №20102022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» було передано право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №809418132 (а.с.20, том 1).

Саме по собі посилання відповідача на те, що Договір факторингу було укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс»28 листопада 2018 року, тобто до укладення нею кредитного договору №809418132 від 28 грудня 2020 року, не свідчать про недійсність грошової вимоги, оскільки до матеріалів справи було додано Додаткову угоду №26 від 31 грудня 2020 року, якою викладено текст Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року в новій редакції. Сторони правочину погодили, що до права вимоги, яке передається за договором, входить права грошових вимог до боржників за кредитними договорами строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Станом на день укладення вказаної додаткової угоди строк виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань ще не настав, однак кредитні правовідносини між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вже існували. За таких обставин підстави вважати, що позивач не набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №809418132 від 28 грудня 2020 року відсутні.

Поряд з цим суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи відповідача щодо розміру заборгованості за вказаним кредитним договором, зокрема щодо розміру заборгованості за відсотками.

За умовами договору №809418132 від 28 грудня 2020 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було передбачено надання кредиту в розмірі 4 000 гривень строком на 30 днів, тобто до 27 січня 2021 року (а.с. 11-13, том 1). Додатковою угодою від 29 грудня 2020 року було збільшено суму кредиту до 6000 гривень, строк кредитного договору не змінювався. Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» мало право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за 30 днів по 27 січня 2021 року, що, виходячи із установлених у договорі процентних ставок (базова процентна ставка 1,7% в день), становить 3 060 гривень.

Пунктом 1.3 вказаного Договору сторони погодили, що встановлений строк кредитування може бути продовжено позичальником шляхом оплати ним в межах цього строку всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем позичальника або шляхом активації позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів.

Доказів на підтвердження погодження сторонами договору продовження строку кредитування матеріали справи не містять.

Нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України.

Наданий до суду першої інстанції розрахунок заборгованості свідчить про те, що відповідачу нараховувались відсотки за користування кредитними коштами з 31 січня 2021 року по 26 квітня 2021 року, що суперечить умовам договору щодо строку кредитування.

За неповернення тіла кредиту та відсотків за користування коштами після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може настати відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16.

З вимогами про стягнення з відповідача грошових коштів в порядку ст. 625 ЦК України за договором №809418132 позивач не звертався.

За таких обставин рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором №809418132 слід змінити, та визначити її розмір - 9 060 гривень, з яких тіло кредиту 6 000 гривень та відсотки за користування кредитом 3 060 гривень.

Також у своїй апеляційній скарзі представник відповідача посилається на те, що судом першої інстанції при вирішенні вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №/598787 не було враховано те, що кредитором також було заявлено до стягнення відсотки за користування кредитом поза межами строку користування.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 09 грудня 2020 року було укладено кредитний договір №/598787 (26-27, том 1).

09 грудня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 09122021, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Укладення вказаного кредитного договору, отримання кредитних коштів та факт набуття позивачем права вимоги за вказаним кредитним договором відповідач не заперечувала.

Задовольняючи позовні вимоги за даним договором в повному обсязі, суд першої інстанції не врахував того, що за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2 500 гривень на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п.п. 1.2 Кредитного договору кредит надається строком на 14 днів, тобто до 22 грудня 2020 року.

Додатковою угодою до договору №/598787 від 22 грудня 2020 року було продовжено строк дії договору до 21 січня 2021 року (а.с.28, том 1).

Додатковою угодою до договору №/598787 від 22 грудня 2020 року було продовжено строк дії договору до 20 лютого 2021 року (а.с.29, том 1).

З умов вказаних додаткових угод вбачається, що продовження строку дії договору можлива у випадку сплати позичальником вже нарахованих відсотків. Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 було сплачено відсотки за користування кредитом за період з 09 грудня 2020 року по 22 грудня 2020 року та за період з 23 грудня 2020 року по 21 січня 2021 року.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи позивача щодо правомірності продовження нарахування процентів за кожен день користування кредитними коштами, але не більше 90 календарних днів з першого дня прострочення відповідно до умов кредитного договору, оскільки пунктом 4.3. укладеного договору передбачено, що продовжують нараховуватись відсотки за кожен день користування кредитом, строк якого закінчився 20 лютого 2020 року.

В даному випадку для відповідача може настати відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України.

Враховуючи викладене, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню: заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №/598787 від 09 грудня 2020 року в розмірі 4 375 гривень, з яких: 2 500 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 1 875 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. В іншій частині заборгованість стягненню з відповідача не підлягає.

Аналогічні доводи відповідача враховуються апеляційним судом і щодо вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-3094204.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 квітня 2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №00-3094204. Право вимоги за вказаним договором позивачем набуто на підставі Договору факторингу №27092021 від 27 вересня 2021 року, укладеного між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Вказані обставини відповідач не заперечувала.

Відповідно до умов кредитного договору №00-3094204 відповідачу було надано кредит в розмірі 700 гривень строком на 15 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,9% від суми кредиту в день.

Позовних вимог щодо стягнення з відповідача грошових коштів в якості відповідальності за прострочення виконання зобов`язання позивач не заявляв.

Поряд з цим суд відхиляє доводи відповідача про те, що проценти мають бути нараховані за зниженою процентною ставкою 0,01% на добу, оскільки така ставка відповідно до п. 1.4.1 Договору застосовувалась у випадку здійснення повного погашення заборгованості в обумовлений строк. Враховуючи те, що заборгованість відповідачем погашена не була, відсотки підлягають нарахування та стягненню відповідно до п. 1.4.2, 1.4.3 за стандартною процентною ставкою - 1,9% від суми кредиту за кожен день користування.

За таких обставин з відповідача на користь позивача за кредитним договором №00-3094204 підлягають стягненню тіло кредиту в розмірі 700 гривень та відсотки за користування кредитом в розмірі 199,50 гривень.

Положеннями ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В даному випадку висновок, зроблений судом першої інстанції, не в повному обсязі відповідає встановленим обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити, визначивши розмір заборгованості відповідно до мотивувальної частини цієї постанови.

Крім того, при зверненні до суду з апеляційною скаргою представник відповідача просила про стягнення з позивача судових витрат.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України судові витрати несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Визначаючи суму відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Визначаючи суму відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою представником відповідача було надано до суду копію договору про надання правничої допомоги від 13 грудня 2023 року та Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 19 квітня 2024 року, з якого вбачається, що адвокатом Цокало Т.М. було надано відповідачу правничу допомогу з підготовки та написання апеляційної скарги, фіксована вартість якої становить 4 500 гривень.

Заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу від відповідача, належним чином повідомленого про розгляд справи через електронний кабінет, до апеляційного суду не надходило.

Враховуючи те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з позивача на користь відповідача підлягають стягнення витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року змінити та визначити розмір заборгованості: за кредитним договором №809418132 в розмірі 9 060 гривень, з яких тіло кредиту 6 000 гривень та відсотки за користування кредитом 3 060 гривень; за кредитним договором №/598787 в розмірі 4 375 гривень, з яких тіло кредиту 2 500 гривень та відсотки за користування кредитом 1 875 гривень; за кредитним договором №00-3094204 в розмірі 899,50 гривень, з яких тіло кредиту 700 гривень та відсотки за користування кредитом 199,50 гривень; загальний розмір заборгованості 14 334,50 гривні та судовий збір 1 154,12 гривні.

В іншій частині залишити рішення без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 294,82 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 2 565 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді