Справа № 301/1811/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2024 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Даруда І.А., при секретарі Кинів Д.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , де заінтересована особа Білківська сільська рада Хустського району Закарпатської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Іршавського районного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючих документів.

Свою заяву обґрунтували тим, що вони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є власниками квартири , яка розташована в АДРЕСА_1 в частці по 1/3 кожній. Вищенаведене стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, яке видано 21.08.2003 року виконавчим комітетом Малораковецької сільської ради , на підставі рішення виконкому Малораковецької сільської ради від 27.06.2003 року за № 23. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вказане нерухоме майно зареєстровано за заявницями та ОСОБА_3 у Іршавському бюро технічної інвентаризації 15.09.2003 року.

На даний час заявниці бажають відчужити вказану квартиру, яка належить заявницям на праві спільно-часткової власності. Однак, при зверненні до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Гецко А.І., було встановлено, що в правовстановлюючому документі- свідоцтві про право власності на нерухоме майно допущено помилку в їхніх прізвищах. Так, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 одружилась і набула прізвище « ОСОБА_1 », про що зроблено актовий запис № 15. Вищенаведене стверджується свідоцтвом про одруження , яке видано 29.10.1996 року виконкомом Малораковецької сільської ради. Таким чином, на час видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.08.2003 року заявниця мала прізвище ОСОБА_1 , що не відповідає прізвищу , вказаному у свідоцтві про право власності на нерухоме майно. Дана обставина створює перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належною часткою у квартирі.

Крім того, ОСОБА_2 зареєструвала шлюб 09 серпня 2003 року та набула прізвище « ОСОБА_2 », однак у правовстановлюючому документі - свідоцтві про право власності на нерухоме майно , яке видано 21.08.2003 року, помилково зазначено дошлюбне прізвище- « ОСОБА_2 ». Підтвердженням правильного прізвища на час видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.08.2003 року є свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 , яке видано 26.10.2017 року.

Із зазначених документів вбачається, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 21.08.2003 року було виготовлено та видано із помилками, які в даний час виправити неможливо.

Встановлення даного факту має для юридичне значення та тягне за собою юридичні наслідки, оскільки це необхідно для реалізації майнового права на квартиру за даним свідоцтвом про право власності на нерухоме майно.

Заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, разом з тим через канцелярію суду їхнім представником - адвокатом Азаровою І.В. було подано заяву про розгляд справи без її участі та заявниць. Вимоги заяви підтримала, просить її задоволити.

Від представника заінтересованої особи: Білківської сільської ради, Хустського району Закарпатської області засобами електронного зв`язку до суду надійшла заява в якій останній просив здійснювати розгляд справи без їх участі у зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника в судове засідання.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є власниками квартири , яка розташована в АДРЕСА_1 в частці по 1/3 кожній. Вищенаведене стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, яке видано 21.08.2003 року виконавчим комітетом Малораковецької сільської ради , на підставі рішення виконкому Малораковецької сільської ради від 27.06.2003 року за № 23. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вказане нерухоме майно зареєстровано за заявницями та ОСОБА_3 у Іршавському бюро технічної інвентаризації 15.09.2003 року.(а.с. 6)

Як вбачається з поданої заяви, на даний час заявниці бажають відчужити вказану квартиру, яка належить заявницям на праві спільно-часткової власності. Однак, при зверненні до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Гецко А.І., було встановлено, що в правовстановлюючому документі- свідоцтві про право власності на нерухоме майно допущено помилку в їхніх прізвищах. Так, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 одружилась і набула прізвище « ОСОБА_1 », про що зроблено актовий запис № 15. Вищенаведене стверджується свідоцтвом про одруження , яке видано 29.10.1996 року виконкомом Малораковецької сільської ради. (а.с. 15).Таким чином, на час видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.08.2003 року заявниця мала прізвище ОСОБА_1 , що не відповідає прізвищу , вказаному у свідоцтві про право власності на нерухоме майно. Дана обставина створює перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належною часткою у квартирі.

Крім того, ОСОБА_2 зареєструвала шлюб 09 серпня 2003 року та набула прізвище « ОСОБА_2 », однак у правовстановлюючому документі - свідоцтві про право власності на нерухоме майно , яке видано 21.08.2003 року, помилково зазначено дошлюбне прізвище- « ОСОБА_2 ». Підтвердженням правильного прізвища на час видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.08.2003 року є свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 , яке видано 26.10.2017 року.(а.с. 14)

Із долучених до заяви документів судом вбачається, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 21.08.2003 року було виготовлено та видано із помилками, які на даний час виправити неможливо. Встановлення даного факту має для юридичне значення та тягне за собою юридичні наслідки, оскільки це необхідно для реалізації майнового права на квартиру за даним свідоцтвом про право власності на нерухоме майно.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За правилами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Згідно статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.95 м.Київ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого акту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження (лист Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Заявниці звертаються до суду про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що вони - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є власниками квартири , яка розташована в АДРЕСА_1 .

Метою встановлення вищевказаного факту є усунення розбіжностей у документах, що підтверджують право власності заявниць на нерухоме майно.

Суд, вивчивши заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, дослідивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що таку слід задовольнити.

Обставин, які б спростовували зазначений факт, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 1-18, 76-81, 95, 228, 229, 235, 258, 259, 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , де заінтересована особа Білківська сільська рада Хустського району Закарпатської області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видано виконавчим комітетом Малораковецької сільської ради 21.08.2003 року на ім`я « ОСОБА_1 » на підставі рішення виконкому Малораковецької сільської ради від 27.06.2003 року за № 23.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видано виконавчим комітетом Малораковецької сільської ради 21.08.2003 року на ім`я « ОСОБА_2 » на підставі рішення виконкому Малораковецької сільської ради від 27.06.2003 року за № 23.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14.06.2024 року.

Суддя: І.А. Даруда