Справа № 393/273/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року селище Новгородка

Суддя Новгородківського районного суду Кіровоградської області Добрострой О.С., розглянувши заяву про забезпечення позову, яка подана по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Новгородківської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення Новгородківської селищної ради від 17.05.2024р. №3441, визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеною,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 одночасно з пред`явленням вказаного позову звернулася до суду і з заявою про забезпечення позову, в якій просить: 1) накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :02:003:9035, площею 7,8 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЗПЦ 01.01), що знаходиться на території Новгородківської селищної ради Новгородківського району Кіровоградської області за межами населеного пункту; 2) заборонити Новгородківській селищній раді Кіровоградської області (місцезнаходження вул. Криворізька 11, с-ще Новгородка Кропивницького району Кіровоградської області, 28200, ) вчиняти дії, приймати рішення щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:003:9035, зокрема, але не виключно, приймати рішення щодо зміни її площі, поділу, передачі в оренду (суборенду), вчиняти будь-які інші договори, підписувати акти та будь-які інші документи щодо земельної ділянки; 3) заборонити органам та посадовим особам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати реєстраційні дії щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:003:9035, площею 7,8 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Новгородківської селищної ради Новгородківського району Кіровоградської області за межами населеного пункту. Заява мотивована тим, що позивач подав до суду позов про визнання незаконним та скасування рішення Новгородківської селищної ради від 17.05.2024р. №3441, визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеною, тому вважає за необхідне забезпечити даний позов, так як невжиття таких заходів у вигляді накладення арешту на земельну ділянку та заборони вчиняти реєстраційні дії може призвести до неефективного захисту порушених інтересів позивача, унеможливити їх відновлення, ускладнить виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України ''Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову'' від 22.12.2006р. № 9).

При цьому, згідно ч.ч.1,2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу визнання незаконним та скасування рішення Новгородківської селищної ради від 17.05.2024р. №3441, визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеною.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18, від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20).

Необхідно розрізняти види (способи) забезпечення позову, які можуть застосовуватись до позовів майнового характеру, а які - для забезпечення немайнових позовних вимог, тобто фактично заходи забезпечення позову можна поділити на майнові та немайнові. Майнові заходи забезпечення мають застосовуватись для забезпечення позовних вимог майнового характеру, тобто таких, де матеріальна позовна вимога виражена саме в грошовій формі в ціні позову.

Метою застосування заходів забезпечення позову майнового характеру є обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача, на момент пред`явлення позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.

Заходи забезпечення немайнового характеру спрямовані на покладення на відповідача чи інших осіб обов`язку вчинити активні дії чи утриматись від їх вчинення, не пов`язаних з передачею грошових сум чи майна. Такі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03 березня 2023 року у справі № 907/269/22, від 04 квітня 2023 року у справі № 907/268/22, від 04 квітня 2023 року у справі № 915/577/22.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 зазначено, що коли позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Суд відзначає, що вимоги про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеноюполягають у констатації цього факту, і таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню у подальшому. За вказаних обставин, невжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку, не ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду по цій справі.

Під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. Сума арештованих коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт має стосуватися майна, належного до предмета спору (такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 05.09.2019 у справі № 911/527/19, від 14.02.2020 у справі № 916/2278/19, від 26.11.2020 у справі № 911/949/20, від 24.05.2021 у справі № 910/3158/20, від 20.09.2022 у справі № 916/307/22, від 03.03.2023 у справі № 907/269/22, від 04.04.2023 у справі № 907/268/22, від 04.04.2023 у справі № 915/577/22).

Оскільки, у даній справі відсутні майнові вимоги, то суд приходить до висновку, що вимога про накладення арешту на земельну ділянку не підлягає задоволенню.

Разом з цим, враховуючи фактичні обставини справи і зміст позовних вимог, суд доходить висновку про достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти дії та приймати рішення щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:003:9035, а також заборони здійснювати реєстраційні дії щодо даної земельної ділянки, може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову та утруднити ефективний спосіб захисту прав позивача.

Суд вважає, що невжиття таких заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання у майбутньому рішення суду, оскільки власник спірної земельної ділянки до ухвалення відповідного рішення по суті заявлених вимог матиме можливість розпорядження такою земельною ділянкою на власний розсуд, у тому числі, здійснити її розподіл на декілька земельних ділянок, яким будуть присвоєні нові кадастрові номера.

Скасування державної реєстрації та кадастрового номеру спірної ділянки у результаті її поділу призведе до неможливості виконання судового рішення, внаслідок чого ефективне відновлення порушених прав позивача у випадку задоволення його вимог буде неможливим.

Суд відзначає, що забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що в даному випадку належним та ефективним видом забезпечення позову буде заборона вчиняти дії та приймати рішення щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:003:9035, а також заборона здійснювати реєстраційні дії щодо даної земельної ділянки. При цьому,накладення арешту на вказану земельну ділянку є неспівмірним заходом забезпечення позову щодо заявлених позовних вимог. Тому, позов підлягає частковому забезпеченню.

Підстав для зустрічного забезпечення, передбачених ст.154 ЦПК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.149-153, 258-260 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити Новгородківській селищній раді Кіровоградської області (місцезнаходження вул. Криворізька 11, с-ще Новгородка Кропивницького району Кіровоградської області, 28200, ) вчиняти дії, приймати рішення щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:003:9035, зокрема, але не виключно, приймати рішення щодо зміни її площі, поділу, передачі в оренду (суборенду), вчиняти будь-які інші договори, підписувати акти та будь-які інші документи щодо даної земельної ділянки.

Заборонити органам та посадовим особам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати реєстраційні дії щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:003:9035, площею 7,8 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Новгородківської селищної ради Новгородківського району Кіровоградської області за межами населеного пункту.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення даної ухвали, як виконавчого документа, до примусового виконання в порядку, передбаченому Законом України ''Про виконавче провадження'', - три роки.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Оскарження даної ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.С.Добрострой