ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 червня 2024 року м. Чернівці

справа № 727/9497/23

провадження №22-ц/822/474/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 14 березня 2024 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного реєстратора Поліщук Юлії Вікторівни про скасування рішення про державну реєстрацію речового права,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного реєстратора Поліщук Ю.В. про скасування рішення про державну реєстрацію речового права.

Позов обґрунтовано наступним. Зазначала, що вона з 10 червня 2003 року зареєстрована та постійно проживала в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира повністю належить їй на праві приватної власності на підставі договору довічного утримання АЕА/846632 від 14.06.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Блауш Н. З. та зареєстровано в реєстрі за №3810.

20.06.2023 позивачу стало відомо, що рішенням державного реєстратора Чернівецької міської ради Поліщук Ю.В. у вказаній квартирі було зареєстровано право власності на 1/4 частину за ОСОБА_3 а також на 1/8 частину за ОСОБА_2 . Ці обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 336352125 від 20.06.2023 18:16:02.

Документами, поданими для державної реєстрації заявником ОСОБА_2 є зокрема Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19.01.2023 року у справі №727/8236/22 та Постанова Чернівецького апеляційного суду від 12.04.2023 року у справі № 727/8236/22.

Позивач вважає рішення державного реєстратора Поліщук Ю.В. неправомірним і таким, що підлягає скасуванню з наступних доводів та підстав.

Подані документи для державної реєстрації, а саме вказані судові рішення, не давали змоги державному реєстратору ОСОБА_4 встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження оскільки ці рішення є суперечливими.

Квартира не була визнана об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тобто квартира, по суті залишилась особистою приватною власністю ОСОБА_1 та не є спадковим майном, але в той же час, в цій же квартирі, було визнано право власності на частки в порядку спадкування.

Це, в свою чергу, означає, що реєстрація за цим судовим рішенням є не можливою.

Також, жодним із цих судових рішень позивача не було позбавлено права власності на квартиру як в цілому, так і у відповідних частках. Крім того, вищевказаний договір довічного утримання, на підставі якого, позивач є одноосібним власником квартири в частці 1/1, ніким не оскаржувався, не визнавався недійсним, не змінювався. Тобто цей договір є чинним на даний час і є правовстановлюючим документом, на підставі якого позивач правомірно володію належною їй квартирою.

Подані документи для державної реєстрації, а саме вказані судові рішення, не давали змоги державному реєстратору ОСОБА_4 встановити припинення за ОСОБА_1 речових прав на квартиру у відповідних частках. За ОСОБА_1 на підставі вищезазначеного договору довічного утримання зареєстровано право приватної власності на 1/1 частки (тобто 100 %) на квартиру АДРЕСА_2 .

Вважає, що державний реєстратор зобов`язаний був відмовити у реєстрації права власності згідно з вимогами ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Позивач посилається також на відсутність рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

Вважає, що у спадкоємців взагалі відсутні права на реєстрацію в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Тому що, згідно з законом спадкуються тільки ті права, які були наявні у спадкодавця на момент смерті. Але у спадкодавця, на момент смерті по суті не було, ні права на поділ даної квартири, ні права на реєстрацію речових прав в даній квартирі.

Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності.

А оскільки, позивач розлучилася з колишнім чоловіком ОСОБА_5 (він же ОСОБА_6 ) ще в 2007 році, то трирічний строк позовної давності на поділ майна минув. Тому, ще з 2010 року і до моменту смерті у нього вже не було права на поділ квартири, оскільки був пропущений трирічний строк позивної давності і відповідно не було права на реєстрацію своїх речових прав у даній квартирі. А це, в свою чергу означає, що і спадкоємці не могли успадкувати відсутні права спадкодавця.

Тобто, спадкоємцям, так як і спадкодавцю ще за його життя, спочатку необхідно було подати позов на поділ нерухомого майна, а саме квартири.

Тільки після поділу майна у них виникає право на реєстрацію такого майна. А оскільки, цього не було зроблено, то відповідно державний реєстратор ОСОБА_4 ймовірно порушила процедуру та Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Таким чином, державний реєстратор ОСОБА_4 , приймаючи рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 діяв не на підставі закону та в межах повноважень, визначених законом, та не у спосіб, передбачений законом.

Враховуючи сформовану ситуацію, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки реєстрація права власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушує її права як власника квартири, оскільки вона позбавлена права зареєструвати це право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також вона позбавлена права повноцінно використовувати своє майно, а саме права розпорядження своєю власністю.

Просила визнати неправомірним рішення державного реєстратора Чернівецької міської ради Поліщук Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 67937238 від 08.06.2023 року про реєстрацію права власності на 1/4 частку за ОСОБА_3 та на 1/8 частку за ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 .

Скасувати рішення державного реєстратора Чернівецької міської ради Поліщук Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 67937238 від 08.06.2023 року про реєстрацію права власності на 1/4 частку за ОСОБА_3 та на 1/8 частку за ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 14 березня 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного реєстратора Поліщук Ю.В. про скасування рішення про державну реєстрацію речового права.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08.02.2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного реєстратора Поліщук Ю.В. про скасування рішення про державну реєстрацію речового права, шляхом зняття заборони відчуження майна, що було зареєстровано відповідно до: «Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 67937238 від 08.06.2023 року 14:08:18, ОСОБА_4 , Чернівецька міська рада, Чернівецька обл.», а саме: 1/8 частки квартири АДРЕСА_2 , що зареєстровано за ОСОБА_2 та 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 , що зареєстровано за ОСОБА_3 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 14 березня 2024 року скасувати, та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги, оскільки зазначене рішення є необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що відмовляючи їй в задоволенні позову, суд першої інстанції не правильно оцінив всі обставини по справі зокрема, щодо неналежного способу захисту. З даним висновком не погоджується, та вважає, що нею був обраний належний та правильний спосіб захисту.

Зазначає, що позовні вимоги не стосуються скасування неналежного запису про державну реєстрацію, а стосуються виключно визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора. Суд першої інстанції не врахував, що немає потреби вносити належний запис про державну реєстрацію права власності позивача, оскільки такий запис був внесений більше 20 років назад.

Вважає, що державний реєстратор зобов`язаний був прийняти рішення про відмову у державній реєстрації права власності. Також судом не враховано, що в поданих для реєстрації документах відсутній технічний паспорт на об`єкт нерухомості який використовують практично при кожній реєстраційній дії з нерухомістю при зміні її статусу або при внесені нових даних в державні реєстри, в зв`язку із зміною власника.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №336352125 від 20.06.2023 року, за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано право власності 06.06.2023 року державним реєстратором Поліщук Ю.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №67937238 від 08.06.2023. Документи надані для державної реєстрації рішення суду справа 727/8236/22, провадження 2/727/140/23 від 19.01.2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівців, Чернівецький апеляційний суд, 1/4 частка ОСОБА_3 , 1/8 частка ОСОБА_2 . Відомості про право власності 1/1 ОСОБА_1 від 26.05.2023 року на підставі договору довічного утримання АЕА846632 від 14.06.2001 року за реєстром №3810.

Згідно з довідкою щодо спадкоємця №185/01-16 від 18.08.2022 року, наданою приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумаком А.М., у провадженні приватного нотаріуса Чернівецького нотаріального округу Тумака А.М. є спадкова справа №26/2021 щодо майна ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з матеріалами спадкової справи №26/2021, спадкоємцями ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з урахуванням частки у спадщині, від якої відмовилася на її користь мати померлого ОСОБА_8 .

Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців у цивільній справі №2-2910/07 від 29.10.2007 року, шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано. Рішення набрало законної сили 08.11.2007 року.

Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 20.01.2023 року в цивільній справі №727/8236/22, позов ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , третя особа ОСОБА_8 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частки в нерухомому майні, визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/20 частку квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/10 частку квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом, що залишилась після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом, що залишилась після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У задоволенні вимог про визнання квартири АДРЕСА_2 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (він же ОСОБА_6 ) відмовлено.

Згідно з постановою Чернівецького апеляційного суду №727/8236/22, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 20.01.2023 року в частині задоволення вимог ОСОБА_2 , які діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності на 1/20 частку та 1/10 частку відповідно квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 скасовано, у задоволенні цих вимог відмовлено.

В решті рішення суду залишено без змін.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 22.02.2023 року залишено без змін.

Згідно з договором довічного утримання від 14.06.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Блауш Н. З., за реєстром №3810, ОСОБА_1 приймає у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №626629 від 26.05.2003 року, наданим Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації квартира за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрована за власником ОСОБА_1 на підставі договору довічного утримання АЕА 846632 від 14.06.2001 за реєстром №3810.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Встановлено, що згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №626629 від 26.05.2003 року, наданим Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації квартира за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрована за власником ОСОБА_1 на підставі договору довічного утримання АЕА 846632 від 14.06.2001 за реєстром №3810.

Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 20.01.2023 року в цивільній справі №727/8236/22, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частку а за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом, що залишилась після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Постановою Чернівецького апеляційного суду №727/8236/22, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 20.01.2023 року в цій частині залишено без змін.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №336352125 від 20.06.2023, за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано право власності 06.06.2023 державним реєстратором Поліщук Ю.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №67937238 від 08.06.2023, документи надані для державної реєстрації рішення суду справа 727/8236/22, провадження 2/727/140/23 від 19.01.2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, Чернівецький апеляційний суд, 1/4 частка ОСОБА_3 , 1/8 частка ОСОБА_2 .

Вичерпний перелік підстав для відмови в державній реєстрації, зокрема, права власності визначений у частині першій статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Повноваження державного реєстратора щодо перевірки поданих для проведення державної реєстрації документів обмежені встановленням відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17-ц, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16-ц, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, від 15.09.2020 у справі №469/1044/17-ц.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.12.2022 року у справ і№914/2350/18 (914/608/20) звертає увагу, що скасування державної реєстрації речових прав повинно бути пов`язано з підставою для проведення такої реєстрації, з одночасним визнанням того, хто набуватиме це право. Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності. Зі змісту положення частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачається, що задовольняючи позов, зокрема, про скасування рішення державного реєстратора, слід визначитися з тим, кому саме і яке речове право внаслідок задоволення такого позову належить.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Звертаючись з позовом, позивач просила лише визнати неправомірним та скасувати рішення державного реєстратора Чернівецької міської ради Поліщук Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 67937238 від 08.06.2023 року про реєстрацію права власності на 1/4 частку за ОСОБА_3 та на 1/8 частку за ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 .

Суд першої інстанції правильно зазначив, що державний реєстратор не може вважатися таким, що порушує права третіх осіб, якщо правомірно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і вносить запис про таку реєстрацію на підставі чинного та не скасованого рішення відповідного суб`єкта, який здійснює публічно-владні управлінські функції. Враховуючи зазначене, державний реєстратор і орган державної реєстрації не можуть бути належними відповідачами. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь у такому спорі реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні своїх прав) не змінює приватноправового характеру спору.

Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є, перш за все, встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності.

Як було встановлено та підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №336352125 від 20.06.2023, за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано право власності 06.06.2023 державним реєстратором Поліщук Ю.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №67937238 від 08.06.2023, документи надані для державної реєстрації рішення суду справа 727/8236/22, провадження 2/727/140/23 від 19.01.2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, Чернівецький апеляційний суд, 1/4 частка ОСОБА_3 , 1/8 частка ОСОБА_2 .

Отже, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав прийнято на підставі рішення суду.

Апелянтом не зазначено, яким актам цивільного законодавства суперечить прийняте рішення про державну реєстрацію прав, що є підставою для визнання його незаконним і скасування.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 907/29/19 (провадження № 12-17гс20), зазначено, що вирішуючи спір по суті, суд повинен установити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного цивільного права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) розпочато провадження у справі, належним позивачем. Брак права на позов у матеріальному розумінні матиме наслідком ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших установлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права в особи обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто, лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Апелянтом не зазначено, а судом не встановлено, чим порушені її права. Звертаючись з позовом та оспорюючи рішення державного реєстратора, позивач фактично не погоджується з рішенням суду про визнанням права власності на частину квартири за відповідачами, на підставі якого державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Із урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам заявника, яким судом першої інстанції надана належна оцінка, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника.

При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанцій забезпечив повний та всебічний розгляд справи на підставі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 14 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 10 червня 2024 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак