ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Бондар Я.М.,

за участю секретаря Юрченко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг цивільну справу № 243/11429/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності на спадкове майно та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2024 року,

встановив:

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності на спадкове майно та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування задоволені.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишена без задоволення, рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2022 року залишено без змін.

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з заявою, в якій просила ухвалити додаткове рішення, яким абзац третій резолютивної частини Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2022 року викласти у новій редакції:

«Визнати, що нарахована та недоотримана за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсія з 01 березня 2016 року по 18 серпня 2017 року є спадковим майном після її смерті та визнання права власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 , на спадкове майно, нараховану та недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 березня 2016 року по 18 серпня 2017 року в сумі 54 245,26 гривень та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити кошти, які належать їй як спадкоємцеві за законом та рішенням судів в сумі 54 245,26 гривень».

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2024 року в прийнятті додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити недоотриману але нараховану пенсію за життя, яку судом визнано спадщиною за померлої ОСОБА_2 , спадкоємиці ОСОБА_1 за період з 01 березня 2016 року по 18 серпня 2017 року в розмірі 54 245,26 гривень.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в рішенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 13 вересня 2022 року судом не зазначена точна сума недоотриманої пенсії, оскільки вона не могла її заявити через відсутність відповідної довідки. Довідку ПФУ надав лише у листопаді 2021 року. У березні 2023 року вона звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення. Суд прийняв додаткове рішення, яким визнав недоотриману пенсію за життя померлої ОСОБА_2 спадщиною і її право на цю спадщину за період з 01 березня 2016 року по 18 серпня 2017 року в розмірі 54 245,26 гривень. Але в резолютивній частині рішення виключено слово «стягнути». Тому вона знову звернулася до суду з позовом про ухвалення додаткового рішення. Вважає, що Слов`янський міськрайонний суд Донецької області при прийнятті додаткового рішення ще 12 квітня 2023 року помилково пропустив в третьому абзаці резолютивної частини слово «стягнути» недоотриману пенсію померлої ОСОБА_2 в розмірі 54 245,26 гривень.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області посилається, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постановлено ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Просить ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2024 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що у жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в просила суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошові кошти, набуті нею в порядку спадкування за законом, а саме, недоотриману суму пенсії після смерті ОСОБА_2 в розмірі 22 428, 05 гривень, визнати, що нарахована та недоотримана за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсія за період з 01 березня 2016 року по 18 серпня 2017 року є спадковим майном після її смерті, визнати право власності за ОСОБА_1 на спадкове майно нараховану та недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 березня 2016 року по 18 серпня 2017 року.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2022 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності на спадкове майно та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування задоволені.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 грошові кошти набуті нею в порядку спадкування за законом, а саме недоотриману суму пенсії, після смерті ОСОБА_2 в сумі 22428,05 гривень.

Визнано, що нарахована та недоотримана за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсія за період з 01 березня 2016 року по 18 серпня 2017 року є спадковим майном після її смерті та визнано право власності за ОСОБА_1 на спадкове майно нараховану та недоотриману за життя пенсію ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 березня 2016 року по 18 серпня 2017 року.

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі, посилаючись на те, що при зверненні до Пенсійного фонду з вимогою щодо виплати недоотриманої пенсії за період з 01 березня 2016 року по 18 серпня 2017 року їй було відмовлено через відсутність в рішенні суду зобов`язання щодо вчинення органами Пенсійного фонду України певних дій стосовно виплати недоотриманої пенсії, просила прийняти додаткове рішення та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нараховану та недоотриману за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за період з 01 березня 2016 року по 18 серпня 2017 року в розмірі 54 245,26 гривень, які були визнані як спадкове майно, та визнано право власності ОСОБА_1 на зазначені кошти.

12 квітня 2024 року Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ухвалено додаткове рішення, яке згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року залишено без змін, і яким викладено третій абзац резолютивної частини рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2022 року у новій редакції:

«Визнати, що нарахована та недоотримана за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсія з 01 березня 2016 року по 18 серпня 2017 року є спадковим майном після її смерті та визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на спадкове майно, нараховану та недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 березня 2016 року по 18 серпня 2017 року, в сумі 54 245,26 гривень. (п`ятдесят чотири тисячі двісті сорок п`ять грн. 26 коп.).».

Щодо вимоги про стягнення вказаної суми з відповідача, судом констатовано, що така вимога під час розгляду справи позивачем не заявлялася.

14 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила абзац третій резолютивної частини рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2022 року в редакції додаткового рішення від 12 квітня 2023 року доповнити фразою «зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити кошти, які належать їй як спадкоємцеві за законом та рішенням судів в сумі 54 245,26 гривень».

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції виходив, з того, що суд при ухваленні рішення розглянув всі заявлені позивачем вимоги, а 12 квітня 2023 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області вже ухвалено додаткове рішення у вищевказаній справі та визнано, що нарахована та недоотримана за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсія з 01 березня 2016 року по 18 серпня 2017 року є спадковим майном після її смерті та визнано право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на спадкове майно, нараховану та недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 березня 2016 року по 18 серпня 2017 року, в сумі 54245,26 гривень. При зверненні до суду з позовною заявою позивач не заявляла вимогу та не просила суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити кошти які належать ОСОБА_1 як спадкоємиці за законом та рішенням судів в сумі 54245,26 гривень, а отже, позивач має право звернутися до суду з відповідною вимогою на загальних підставах. З урахуванням вказаного суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Наведений перелік підстав, за яких може бути постановлене додаткове рішення, є вичерпним.

Таким чином, ЦПК України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21 травня 2021 року у справі № 905/1623/20 зазначено, що зі змісту норми статті 244 ГПК України вбачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акту, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності на спадкове майно та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування були задоволені.

12 квітня 2023 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області ухвалено додаткове рішення у вищевказаній справі та визнано, що нарахована та недоотримана за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсія з 01 березня 2016 року по 18 серпня 2017 року є спадковим майном після її смерті та визнано право власності за ОСОБА_1 на спадкове майно, нараховану та недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 березня 2016 року по 18 серпня 2017 року, в сумі 54245,26 гривень.

Завданням цивільного судочинства, в силу частини першої статті 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Питання, які вирішує суд при ухваленні рішення визначені статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України. Так, під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судове рішення має містити відповіді на всі заявлені позивачем (третьою особою) вимоги, зазначити у разі потреби їх розмір, а також вирішувати питання про негайне виконання та про судові витрати (вимога повноти рішення). Процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням цієї вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду першої інстанції розглянуто усі позовні вимоги позивача. При цьому, судом першої інстанції вірно зауважено, що при зверненні до суду з позовною заявою позивач не заявляла вимогу та не просила суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити кошти, які належать їй як спадкоємиці за законом в сумі 54 245,26 гривень та роз`яснено її право звернутися до суду з відповідною вимогою на загальних підставах.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 26 червня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста