Справа № 127/2492/24
Провадження № 22-з/801/76/24
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 рокуСправа № 127/2492/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Стадника І. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Грабіка Максима Сергійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича, про стягнення коштів за скасованим виконавчим написом,

Встановив:

Постановою Вінницького апеляційного суду від 22 травня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» залишено без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 березня 2024 року залишено без змін.

24 травня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Грабіка М. С. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

У заяві вказав, що позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що в разі відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін, позивач буде звертатись з заявою про ухвалення додаткового рішення, щодо відшкодування витрат на правничу допомогу за участь адвоката в апеляційній інстанції. Позивач за підготовку відзиву на апеляційну скаргу сплатив 5000,00 грн., що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) та квитанцією.

Перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без виклику сторін та інших учасників справи в судове засідання, оскільки не вбачає необхідності їх виклику в судове засідання.

На думку колегії суддів заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).

Частинами першою та другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи представник позивача ОСОБА_1 адвокат Грабік М. С. у поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зазначав, в разі відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін, позивач буде звертатись з заявою про ухвалення додаткового рішення, щодо відшкодування витрат на правничу допомогу за участь адвоката в апеляційній інстанції (а. с. 65-69).

До заяви про ухвалення додаткового рішення представник позивача надав наступні докази на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у справі, а саме:

- копію акту приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 06 травня 2024 року, згідно якого виконавцем ФОП ОСОБА_2 надано замовнику ОСОБА_1 юридичні послуги у вигляді підготовки відзиву на апеляційну скаргу (справа № 127/2492/24) загальною вартістю 5000,00 грн (а. с. 80);

- копію квитанції № 16-ц/24 від 08 травня 2024 року, згідно якої адвокат Грабік М. С. отримав від ОСОБА_1 5000,00 грн за надання юридичних послуг у вигляді підготовки відзиву на апеляційну скаргу (справа № 127/2492/24) (а. с. 81).

Також, представником подано докази направлення учасникам справи заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками ( а. с. 82-83).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, у п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведе, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.

При визначенні суми конкретного відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки викладені також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У постанові від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Доданий до відзиву на апеляційну скаргу відповідача ордер серії АВ № 1029810 від 08 травня 2024 року на підтвердження повноважень адвоката Грабіка М. С. на представництво інтересів ОСОБА_1 у Вінницькому апеляційному суді, виданий на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 20 січня 2024 року (а. с. 69)

Згідно умов договору про надання правничої допомоги від 20 січня 2024 року, укладеного між адвокатом Грабіком М. С. та клієнтом ОСОБА_1 , за надання послуги з правової допомоги клієнт сплачує адвокату плату у розмірі 10 000,00 грн. (пункт 4.1) .

Відповідно до пункту 7.3 зміни до договору можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін та оформляються додатковою угодою.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 березня 2024 року з поміж іншого, стягнуто з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 1064,02 грн. судового збору та 8712,93 грн. витрат на правничу допомогу (а. с. 30-32).

Отже, рішенням суду першої інстанції на підставі договору про надання правничої допомоги від 20 січня 2024 року (а. с. 16), акті здачі-приймання робіт від 23 січня 2024 року (а. с. 18), квитанції № 9-ц/24 від 23 січня 2024 року на суму 10 000,00 грн. (а. с. 17) уже відшкодовано витрати на правничу допомогу у розмірі 8712,93 грн. із розміру гонорару адвоката визначеного сторонами договору.

Заявлений адвокатом розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. виходить за межі визначеного договором гонорару адвоката, з урахуванням часткового відшкодування витрат на правничу допомогу рішенням суду першої інстанції, адже становить більше 10 000,00 грн.

Отже, з урахуванням умов договору можливим є виключно стягнення витрат на правничу допомогу в межах суми, що не була стягнута судом першої інстанції за наслідками позову ОСОБА_1 у цій справі, а саме 1287,07 грн. (10 000,00 грн. - 8712,93 грн.).

Жодних додаткових угод щодо змін умов укладеного договору про надання правничої допомоги від 20 січня 2024 року, у тому числі щодо збільшення гонорару адвоката з 10 000,00 грн. до 15 000,00 грн., матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за можливе задовольнити частково заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Грабіка М. С. про ухвалення додаткового рішення та стягнути із ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1287,07 грн., що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, виходячи з умов договору по надання правничої допомоги, з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, про що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України ухвалити додаткове судове рішення.

На підставі викладеного і керуючись ст. 141, 270 ЦПК України, суд

Постановив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Грабіка Максима Сергійовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» () на користь ОСОБА_1 1287,07 грн. (тисячу двісті вісімдесят сім гривень сім копійок) витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На додаткову постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. М. Стадник