Єдиний унікальний номер 341/1898/23
Номер провадження 2/341/49/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Островської Н. І., з участю секретаря судового засідання Гомерди Г. М.,

відповідач: представники за ордером - Бургарт Т., ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Галич Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" в особі представника звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 112071,09 гривень та судових витрат.

Як підставу зазначено, що 21.07.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 268996851, відповідно до п. 1.1. якого банк зобов`язується надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22000,0 гривень на умовах строкості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов зазначених у цьому договорі, додатках до нього

Пунктами 1. 3, 1.7, 1.9. Кредитного договору передбачено, що банк надає перший транш відповідачу за договором у сумі 22000,0 гривень одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 20.08.2021. Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту відповідачем, а саме до 20.08.2021. За користування кредитом відповідач сплачує проценти.

Відповідно до реєстру боржників від 22.02.2022 № 174 до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до останнього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 268996851.

20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" за плату належні йому права вимоги щодо боржників, які вказані у реєстрі прав вимоги.

За реєстром боржників № 2 від 06.03.2023 до договору факторингу № 20102022 до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_2 в сумі 86402,34 гривень, з яких 21772,08 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 64630,26 гривень - сума заборгованості за відсотками.

28.10.2021 між ТОВ "КРЕДИТНА УСТАНОВА "ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № /746104.

Договір підписано електронним підписом відповідача, який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і надісланий на номер її мобільного телефона, про що свідчать умови кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3, індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № /746104 від 28.10.2021, товариство надає відповідачу фінансовий кредит у межах суми 7500,0 гривень, на умовах строкості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку, та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 15 днів, тобто до 11.11.2021. За користування кредитом відповідач сплачує товариству 547,5 % річних від суми кредиту з розрахунку 1,5 % на добу. Тип процентної ставки фіксована.

12.08.2022 між ТОВ "КРЕДИТНА УСТАНОВА "ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА" і ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено договір факторингу № 12082022, відповідно до умов якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" прийняв належні ТОВ "КРЕДИТНА УСТАНОВА "ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

За реєстром боржників від 12.08.2022 до договору факторингу № 12082022 до позивача перейшло право вимоги до відповідача в сумі 25668,75 гривень, з яких 7500,0 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 18168,75 гривень сума заборгованості за відсотками.

Після відступлення права вимоги відповідач не здійснила жодного платежу на погашення заборгованості. З часу отримання позивачем права вимоги до відповідача за вказаним договором позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. З цих підстав просив позов задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

30.08.2023 судом направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача ОСОБА_2 , відповідь на який надійшла 01.09.2023 (а. с. 55). Ухвалою суду від 04.09.2023 провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" у судове засідання не з`явився, попередньо в позовній заяві зазначив щодо розгляду справи без участі представника, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Бургарт Т. І. надала відзив на позовну заяву, зазначивши, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не є первинним кредитором у кредитному договорі № 1, та набув прав кредитора від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на підставі начебто договору факторингу, укладеного від 28.11.2018 № 28/1118-01 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» договору факторингу від 18.11.2018, за яким начебто переуступлено право вимоги за кредитним договором, оскільки самого кредитного договору ще не існувало.

Предметом договору факторингу є право грошової вимоги, яке за цим договором передається, тобто існує на момент його укладення. Відтак, права вимоги за кредитним договором № 1 не могли бути предметом договору факторингу, який був укладений на два роки пізніше.

Крім цього, позивачем не долучено повної версії договору факторингу, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», та реєстру прав вимоги, який є невід`ємною частиною договору. Натомість, представником позивача долучено витяг з реєстру № 2 до договору факторингу від 20.10.2020 № 20102022, який не містить підписів сторін, що свідчить про недопустимість такого доказу як такого, який не має усіх належних реквізитів офіційного документа. Також, у заяві про долучення доказів представник зазначає, що не має доступу до договору факторингу від 18.11.2018, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», оскільки не є стороною цього договору. Разом з тим, укладаючи договір факторингу з ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», позивач мав переконатись у підтвердженості грошових вимог, право на які він отримував за цим договором. Крім цього, представник долучив додаткову угоду до договору факторингу, яка також укладена раніше, ніж виникло грошове зобов`язання, що є предметом кредитного договору № 1, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», однак він також не є стороною цієї угоди.

Водночас, відповідач не будучи обізнаною про переуступлення права вимоги за кредитним договором № 1, ще до його укладення здійснювала виплати за кредитним договором на рахунок первісного кредитора, що підтверджується інформацією електронного кабінету позивача та виписками з її банківського рахунку.

За кредитним договором від 21.07.2021 № 268996851 відповідачем сплачено кошти, проте не зважаючи на таку оплату, представником товариства без наявності для цього достатніх правових підстав заявлено про стягнення за вказаним договором коштів в сумі 86402,34 гривень.

Однак, з наданого розрахунку вбачається, що представником товариства не враховано жодної оплати тіла кредиту, яка була здійснена відповідачем.

Вважає, що позивач не надав належних доказів наявності у нього права вимоги за кредитним договором № 1, який є похідним від договору факторингу, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 18.11.2018 № 28/1118-01, тому просить у цій частині позовних вимог відмовити.

Щодо укладення кредитного договору 28.10.2021 № /746104 між ТОВ "КРЕДИТНА УСТАНОВА "ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА" та відповідачем зазначає, що ці позовні вимоги також не визнає, оскільки згідно умовам кредитного договору, ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 7500,0 гривень строком на 15 днів, тобто до 11.11.2021, включно, які сплатила за вказаним кредитом тіло кредиту у повному обсязі ще у 2021 році. Представником товариства не надано жодних розрахунків нарахованої суми відсотків. З метою надання суду доказів сплати кредиту відповідач намагалась отримати доступ до свого особистого кабінету, в якому зберігається кредитна історія, всі нарахування, та сплати. Однак, сайт на якому раніше зберігалась кредитна історія більше не працює. Оскільки первісний кредитор відповідальний за збереження кредитної історії, а вона не має доступу до потрібних доказів з незалежних від неї підстав, просить суд взяти до уваги збережений нею скрін шот кредитної історії, який підтверджує відсутність заборгованості за кредитним договором № 2 у жовтні, листопаді, та грудні 2021 року. Відповідач змогла знайти в історії банківських переказів у особистому кабінеті ПАТ «ПриватБанк» переказ коштів у сумі 2625,0 гривень на виконання умов вказаного договору № 2, який також просить взяти до уваги як доказ.

Крім того, Витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 не містить підписів фактора та клієнта, а отже не може підтверджувати перехід права вимоги за кредитним договором № 2 до позивача від первісного кредитора. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється.

Зокрема, 28.03.2018 Велика Палата Верховного Суду розглянула справу за позовом ПАТ «ПриватБанк» …..про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до обставин справи, позивач та відповідач уклали кредитний договір, за умовамия кого відповідач отримав кошти з кінцевим терміном повернення 03.06.2008. Оскільки відповідач зобов`язання за договором не виконував, у нього виникла заборгованість за кредитом, відсотками, пенею та штрафом.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за умовами договору сторони погодили щомісячну сплату за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відтак, у межах строку кредитування до 03.06.2008 відповідач мав повертати позивачу кредит, сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 04.06.2008, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис аб. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи вказані обставини, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі ст. 599 та ч. 4 ст. 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Просила у цій частині позовних вимог також відмовити за їх не обгрунтованістю.

Представником позивача надано відповідь на відзив, за яким:

щодо кредитного договору № 268996851, відповідно до реєстру боржників № 174 від 22.02.2022 до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 268996851. Договір факторингу укладено між вищевказаними товариствами, тому ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" не володіє оригіналом договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018.

ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" звернувся до первісного кредитора з електронним запитом про надання копії витягу з договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 174 від 22.02.2022 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за п. 2.1 договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти, та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначеним цим договором.

Відповідно до п. 4.1 договору факторингу № 28/1118/-01, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Тобто, сторони погодили, що первісний кредитор має право передавати (відступати) новому кредитору права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язується набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги відповідно до форми, встановленій у відповідному додатку. Вважають перехід права вимоги за кредитним договором № 268996851 від 21.07.2021 законним та таким, що відповідає законодавству, підтверджується договором факторингу управління кредитом, плату за процентною ставкою, пенею за порушення грошових зобов`язань.

Відповідно до реєстру боржників від 12.08.2022 до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 25668,75 грн, з яких: 7500,0 гривень-сума заборгованості за основною сумою боргу, 18168,75 гривень сума заборгованості за відсотками.

За п.п.1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22000,0 гривень на умовах строкості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредитного продукту «СМАРТ`ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».

Відповідно до п. п. 1.2 кредитного договору, сума кредитного ліміту, вказана в п.п. 1.1. договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника.

Згідно реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набула права грошової вимоги до відповідача в сумі 86402,34 гривень, з яких: 21772,08 гривень -сума заборгованості за основним боргом, 64630,26 гривень-сума заборгованості за відсотками. Отже, на підставі договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 позивач отримав від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги щодо заборгованості відповідача, що саме і підтверджується договором факторингу № 20102022 від 20.10.2022, витягом з реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до договору факторингу, та таким чином доведено факт набуття права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 26899651 від 21.07.2021.

Щодо кредитного договору № /746104 зазначає, що 12.08.2022 між ТОВ "КРЕДИТНА УСТАНОВА "ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 12082022, відповідно до умов якого ТОВ "КРЕДИТНА УСТАНОВА "ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА" відступила ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до п.п. 1.3 кредитного договору, кредитодавець надає перший транш за договором у сумі 22000,0 гривень одразу після укладення договору, який має бути повернено до 20.08.2021.

Згідно пунктам 1.9, 1.9.1, 1.9.2 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати проценти виключно за період строку визначеному у п. 1.7 договору, нарахування процентів здійснюється щоденно за дискотною процентною ставкою в розмірі 93,90 % річних, що становить 0,26 % від суми кредиту за кожен день користування ним. За умови продовження строку дискотного періоду, на умовах п. 1.8 договору, наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 373,56 % річних, що становить 1,02 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Тобто, з 21.07.2021 до 20.08.2021 проценти нараховувались наступним чином: 22000,0 (тіло кредиту) *0,26 %*30 днів=1716,0 гривень. Таким чином, при належному виконанні зобов`язання, відповідачу потрібно було до 20.08.2021 сплатити 23716,0 гривень. Водночас, 20.08.2021 відповідачем були внесені кошти в сумі 1716,0 гривень, тобто були погашені нараховані проценти, та продовжено строк надання кредитної лінії.

Надалі відповідачем неодноразово вносились платежі щодо погашення нарахованих відсотків та продовження строку, зокрема: 22.09.2021 сплачено 7406,0 гривень, 22.10.2021 сплачено 5208,0 гривень, 20.11.2021 у розмірі 3479,0 гривень, 21.12.2021 у сумі 3443,0 гривень.

Оскільки відповідачем не було виконано зобов`язання, проценти продовжувались нараховуватись відповідно до умов договору.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2, 1.3 кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 7500,0 гривень на умовах строкості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надавався строком на 15 днів, тобто до 11.11.2021. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом відповідач сплачує товариству 547,5 % річних від суми кредиту з розрахунку 1,5 % на добу. Тобто, з 28.01.2021 до 11.11.2021 проценти нараховувались наступним чином:

7500,0 гривень (тіло кредиту) * 1,5 % * 15 днів=1687,50 гривень. Тобто, при належному виконанні зобов`язання відповідачці потрібно було до 11.11.2021 сплатити 9187,50 гривень. Однак, відповідачка свого зобов`язання не виконала, тому проценти продовжувались нараховуватись на підставі п.п. 4.3 кредитного договору.

16.11.2021 відповідач внесла платіж у розмірі 2625,0 гривень, тобто було погашено нараховані проценти та було здійснено пролонгацію. Проте, надалі відповідач не вносила платежів щодо погашення заборгованості, а тому проценти продовжувались нараховуватись на підстав п.п. 4.3 кредитного договору. У разі, якщо відповідач не повернула кредит у строк, заначений у п. п. 1.2 цього договору або в додатку до договору, проценти передбачені в п. 1.3 цього договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

Представником відповідача надано пояснення щодо відповіді на відзив, в якому зазначено, що незважаючи на те, що відповідачкою повернуто 21252,0 гривень з 22000,0 гривень позичених за одним кредитним договором, а також 2625,0 гривень з 7500,0 гривень позичених за другим кредитним договором, це практично жодним чином не відображено (згідно розрахунків позивача) не вплинуло на тіло заборгованості.

Позивач не надав інформації у детальних розрахунках про те, як здійснював зарахування коштів, та на яку суму здійснювалось нарахування відсотків. Так звані розрахунки обмежені тільки загальною сумою відсотків, без зазначення суми боргу, на яку нараховані відсотки, при цьому всі проплати, здійсненні відповідачем ніяк не впливають на основу заборгованості.

Позивач звернувся з позовом про стягнення 7500,0 гривень заборгованості за кредитним договором, 18168,75 гривень за відсотками від 28.10.2021, при цьому змінивши власну позицію, зазначивши, що кошти стягує відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою передбачено стягнення інфляції та 3 % річних.

Вважає, що позивач не довів наявності у нього права стягувача за кредитним договором № 268996851, нарахування відсотків не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки кредиторами відповідачки порушувались вимоги закону щодо порядку зарахування сплачених коштів, а сам позивач намагався вести суд в оману як щодо суми стягнення за тілом кредиту, так і щодо природи та суми відсотків, які просить стягнути з відповідачки. Просить у позові позивача відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали позицію, викладену вище, просили відмовити у задоволенні позову з цих підстав.

Дослідивши докази, з`ясувавши позиції сторін по справі, суд дійшов наступного.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

За ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20).

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійсними.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено: «Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.»

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 "... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до цього Кодексу, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що 21.07.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» і ОСОБА_2 за допомогою цифрового підпису укладено електронний кредитний договір № 268996851.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.3, 1.7 договору про надання фінансового кредиту № 268996851 розмір кредиту становив 22000,0 гривень, кредит надавався строком на 30 днів з поверненням до 20.08.2021. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення по відношенню до дати надання першого траншу за договором.

Згідно графіку розрахунків заборгованості за кредитним договором № 268996851 сума заборгованості по основному боргу становить 21772,08 гривень та 64090,32 гривні сума заборгованості за відсотками.

ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" звернувся до первісного кредитора з електронним запитом про надання копії витягу з договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача ( ОСОБА_2 ) за кредитним договором.

Позивач, як на підставу стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , посилається на Витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за п. 2.1 якого договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти, та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначеним цим договором.

Натомість, кредитний договір № 268996851 укладено з ОСОБА_2 21.07.2021 року, що унеможливлює переуступлення права вимоги за даним кредитним договором, оскільки самого кредитного договору ще не існувало.

Відтак, права вимоги за кредитним договором № 1 не могли бути предметом договору факторингу, укладеного на два роки пізніше.

За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц.

Представником позивача долучено також витяг з реєстру № 2 до договору факторингу від 20.10.2020 № 20102022, як на підставу заявлених позовних вимог, проте він не містить підписів сторін, тобто не має належних реквізитів офіційного документа, а тому не може бути визнаний допустимим доказом.

Долучена стороною позивача додаткова угода до договору факторингу, також укладена раніше, ніж виникло грошове зобов`язання, що є предметом кредитного договору № 1, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», який також не є стороною цієї угоди.

Не підтверджено позивачем і будь-якими доказами, що відповідач обізнана про переуступлення права вимоги за кредитним договором № 1, проте ще до його укладення здійснювала виплати за кредитним договором на рахунок первісного кредитора, що підтверджується інформацією електронного кабінету позивача та виписками з її банківського рахунку.

Отже, позивачем не надано належних доказів права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 1, який є похідним від договору факторингу, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 18.11.2018 № 28/1118-01, на який посилається позивач як на підставу позовних вимог, а тому в цій частині позову відмовити.

Щодо укладення кредитного договору 28.10.2021 № /746104 між ТОВ "КРЕДИТНА УСТАНОВА "ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА" позивачем надано Витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022, який не містить підписів фактора та клієнта, а отже не може підтверджувати перехід права вимоги за кредитним договором № 2 до позивача від первісного кредитора. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги за ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною ВП ВС від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, (провадження № 14-10цс18), за якою право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки.

З огляду на викладене, нарахування позивачем за кредитними договорами відсотків за кредитом після закінчення строку дії договору є неправомірним, а за кредитним договором, укладеним на 15 днів, відповідачем сплачена заборгованість.

З огляду на викладене відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, ст. 3, 4, 207, 215, 267, 512, 514, 516, 517, 526 ЦК України, ст. 13, 141 ЦПК України та керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Копію рішення направити позивачу по справі.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА