Справа № 2-1629/2010
Провадження № 22-ц/4808/692/24
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Луганської В.М.,

суддів: Баркова М.В., Девляшевського В.А.

за участю секретаря - Шемрай Н.В.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

стягувач - Акціонерний товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

заінтересована особа Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківськ Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 березня 2024 року, постановлену судом у складі судді Бородовського С.О.,

за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі 2-1629/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 березня 2010 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 8410,49 грн заборгованості за кредитним договором №100748-СRED від 16.11.2007 року.

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якої зазначила, що рішенням від 31 березня 2010 року стягнуто з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 8 410, 49 грн заборгованість за кредитним договором №100748-CRED від 16.11.2007 року. Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 30.11.2023 року на виконанні Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області перебувало виконавче провадження №20479321 з примусового виконання листа № 2-1629 від 26.05.2010 року виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 8410,49 грн заборгованості, 84,11 грн витрат судового збору та 120 грн витрат на розгляд справи.

22.06.2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 2. ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна).

Згідно з інформацією, що міститься в спецрозділі системі виконавчого провадження від 12.12.2023 року виконавче провадження №20479321 завершено.

Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 07.02.2024 року станом на дату видачі довідки ОСОБА_1 не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».

Просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-1629 від 26 травня 2010 року виданий Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» 8410,49 грн заборгованості за кредитним договором 100748-CRED від 16.11.2007 року, 84,11 грн витрат судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 березня 2024 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-1629 від 26.05.2010 року, виданий Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» 8 410, 49 грн заборгованості за кредитним договором № 100748-CRED від 16.11.2007 року, 84, 11 грн витрат по оплаті судового збору і 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Не погодившись з вказаною ухвалою, АТ КБ «ПриватБанк», звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 березня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у за задоволенні вимог про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник послався на правовий висновок, закріплений в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц (провадження № 61-1592св17) в якому визначено підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не досліджено, а позивачем не надано доказів, які б вказували на те, що заборгованість за рішенням суду сплачена в добровільному порядку або що борг погашено позивачкою добровільно в повному обсязі до видачі виконавчих листі.

Довідка про відсутність заборгованості станом на 07 лютого 2024 року не підтверджує, що борг не існував на момент видачі виконавчих листів, а також не дає підстав вважати, що виконавчі листи є такими, що не підлягають виконанню.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , зазначив, що згідно з довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 07 лютого 2024 року станом на дату видачі довідки ОСОБА_1 не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк». Перелік підстав визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню передбачено ст. 432 ЦПК України, який не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права, що передбачено позицією Верховного Суду, висловленою у постанові в справі № 2-4671/11, провадження № 61- 45337св18 від 20 лютого 2019 року.

Надана довідка свідчить про виконання боржником зобов`язання після видачі виконавчого документу та як наслідок відсутність обов`язку боржника за виконавчим документом, у зв`язку з чим, виконавчий документ, виданий на підставі рішення суду є таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з повним виконанням.

В судове засідання представник скаржника АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлений відповідно до вимог закону.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явились, про час, дату і місце судового засідання повідомлений відповідно до вимог закону.

У судове засідання представник заінтересованої особи - Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківськ Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що довідкою АТ КБ «ПриватБанк» підтверджується виконання боржником зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, що є підстави для задоволення заяви та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, який виник після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Відтак, за змістом ст. 432 ЦПК України суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо у боржника повністю або частково відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням.

Відповідно до положень ст. ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У постанові Верховного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11 зазначено, що «згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.»

Звертаючись до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 послалась на те, що заборгованість за договором кредиту у неї відсутня. На підтвердження викладених в заяві обставин ОСОБА_1 надала суду довідку від 07 лютого 2024 року, лист Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області, витяг ВП-спецрозділ.

Судом встановлено, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 березня 2010 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 8410,49 грн заборгованості за кредитним договором №100748-СRED від 16.11.2007 року.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 30.11.2023 року на виконанні Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області перебувало виконавче провадження №20479321 з примусового виконання листа № 2-1629 від 26.05.2010 року виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 8410,49 грн заборгованості, 84,11 грн витрат судового збору та 120 грн витрат на розгляд справи.

22.06.2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 2. ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна).

Згідно з інформацією, що міститься в спецрозділі системі виконавчого провадження від 12.12.2023 року виконавче провадження №20479321 завершено.

Відповідно довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 07.02.2024 року станом на дату видачі довідки ОСОБА_1 не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».

Разом з тим, ОСОБА_1 не було надано суду беззаперечних доказів виконання нею зобов`язання за договором кредиту № 100748-GRED від 16 листопада 2007 року та сплати заборгованості у повному обсязі. В заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявниця не зазначає, що нею сплачено заборгованість за кредитом, яка визначена судовим рішенням, не зазначає дату сплати грошового зобов`язання, а посилається лише на довідку АТ КБ «ПриватБанк» від 07 лютого 2024 року.

Сама по собі довідка АТ КБ «ПриватБанк» від 07 лютого 2024 року, підписана керівником Напрямку операційного обслуговування про відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед банком, не є належним та допустимим доказом виконання останньою зобов`язання за кредитним договором № 100748-GRED від 16 листопада 2007 року, оскільки така обставина заперечується стягувачем і довідка не містить інформації про сплату ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

При цьому, доказів того, що ОСОБА_1 було здійснено погашення заборгованості на умовах, визначених вищевказаним договором, зокрема квитанцій про внесення платежів за умовами укладеного договору, суду надано не було, так само не надано суду доказів про сплату боргу (платіжних квитанцій) під час примусового виконання судового рішення. Матеріалами підтверджується, що виконавчий лист було повернуто стягувану у зв`язку з відсутності у боржника майна, а не у зв`язку зі сплатою боргу.

Колегія суддів вважає, що доводи скаржника про те, що заявницею не надано доказів на підтвердження погашення заборгованості згідно рішення суду є слушними.

Як зазначалося вище у зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження. Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа. Таких обставин при розгляді заяви ОСОБА_1 судом не встановлено, тому колегія суддів не приймає до уваги заперечення, представника заявниці які викладені у відзиві на апеляційну скаргу, оскільки ОСОБА_1 не довела належними письмовими доказами про відсутність у неї обов`язку за виконавчим документом, в даному випадку саме боржник повинна довести, що нею виконанано зобов`язання за договором кредиту № 100748-GRED від 16 листопада 2007 року та сплачено заборгованості у повному обсязі. Інформації ВП-спецрозділу не містить даних про те, що виконавче провадження завершено саме у зв`язку із погашенням боргу.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання виконавчого листа №2-1629 від 26 травня 2010 року виданий Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, ухвала Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 березня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

АТ КБ «ПриватБанк» за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 2422, 40 грн, оскільки апеляційну скаргу задоволено, то з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк`підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422, 40грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 березня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі 2-1629/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , місце знаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2422,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 червня 2024 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

В.А. Девляшевський