ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Денис Михайлович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Еліна Володимирівна, ОСОБА_4 , Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання договорів недійсними та скасування державної реєстрації,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Денис Михайлович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Еліна Володимирівна, ОСОБА_4 , Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання договорів недійсними та скасування державної реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 16 вересня 2008 року між ОСОБА_5 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого, позивач ОСОБА_5 отримала кредит в іноземній валюті, що є еквівалентом 485 170.00 гривень. Також 16 вересня 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір поруки № 229060, у відповідності до умов якого було забезпечено зобов`язання третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 за Договором від 16 вересня 2008 року про надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до листа №12-22/26983 від 15 грудня 2011 року, ОСОБА_5 було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором №0 від 16.09.2008 ПАТ «УкрСиббанк» на користь ТОВ «Кей-Колект».

В свою чергу відповідач не повідомив позивачів про укладання вищевказаною угоди, не ознайомив з її умовами та не надав відповідний пакет документів, який би підтверджував у відповідача наявність повноважень, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

26 травня 2012 року на адресу ОСОБА_5 надійшло повідомлення від приватного нотаріусу Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саенко Е.В. про внесення змін до державного реєстру іпотек.

Таким чином, було з`ясовано, що окрім договору поруки, між сторонами було укладено договір іпотеки.

Відповідно до зазначеного договору в іпотеку було передано нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проте, зазначене нерухоме майно не є і ніколи не було власністю іпотекодавця, оскільки не було проведено державну реєстрацію права власності договорів про відчуження нерухомого майна на користь ОСОБА_5 .

Так, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 16 вересня 2008 року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 16 вересня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., реєстровий № 13751 та договір купівлі-продажу домоволодіння від 16 вересня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., реєстровий № 13742.

Проте, право власності на вказані об`єкти нерухомого майна не було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в порядку, передбаченому Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (чинному на час укладення правочину).

Згідно з нормами чинного законодавства, зокрема положеннями статей 182, 331, 334 ЦК, основною умовою для визначення статусу нерухомого майна будь-якого об`єкта нерухомості (у тому числі й тих об`єктів, правовий статус яких законодавчими актами не визначений: асфальтовані чи бетонні площадки, під`їзні колії, автомобільна дорога, автомобільні платформи, спортивні споруди тощо) є державна реєстрація прав на нього.

Таким чином, у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 317, 328 ЦК України ОСОБА_5 на момент укладання договору іпотеки не була власником майна, переданого в іпотеку, нібито від її імені.

Враховуючи вищевикладене, позивачі просили суд:

- визнати недійсним Договір укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» про відступлення права вимоги за кредитним договором №0 від 16 вересня 2008 року про надання споживчого кредиту №0, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» в особі начальника відділення №986 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ; - визнати недійсним договір іпотеки №0/0/0/3 від 16 вересня 2008 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Бондар І.М. ДМНО 16 вересня 2008 року, реєстровий № 13760, внести зміни в Державний реєстр іпотек, а саме - скасувати реєстраційний запис №7918745, контрольна сума 484Д835Б09 про реєстрацію договору іпотеки №0/0/0/3 від 16 вересня 2008 року, вчинену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 16 вересня 2008 року, внести зміни в Державний реєстр іпотек, а саме - скасувати реєстраційний запис №7918745, контрольна сума 9БДБ255115 про реєстрацію змін в договорі іпотеки №0/0/0/3 від 14 травня 2012 року, вчинену приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.М. 14 травня 2012 року;

- визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора індексний номер 28636199 від 09 березня 2016 року про реєстрацію права власності та скасувати запис про реєстрацію права власності №13602688 від 04 березня 2016 року, скасувати запис про обтяження №13602738 від 09 березня 2016 року на земельну ділянку площею 0,0327 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий №:01:713:0059) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» ();

- визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора індексний номер 28635477 від 09 березня 2016 року про реєстрацію права власності та скасувати запис про право власності №13601994 від 04 березня 2016 року, скасувати запис про обтяження №13602033 від 09 березня 2016 року на земельну ділянку площею 0,1 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий №:01:713:0058) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» ();

- визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора індексний номер 28633342 від 09 березня 2016 року про реєстрацію права власності та скасувати запис про право власності №13600540 від 04 березня 2016 року, скасувати запис про обтяження №13600689 від 09 березня 2016 року на домоволодіння АДРЕСА_1 загальною площею 168,8 кв.м., житловою площею 108,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» () (а.с.231-243 т.2).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Денис Михайлович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Еліна Володимирівна, ОСОБА_4 , Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання договорів недійсними та скасування державної реєстрації відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 вересня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого, остання отримала кредит в іноземній валюті в розмірі 100 000 доларів США, що є еквівалентом 485 170,00 гривень, строком до 15 вересня 2034 року.

Пунктом 1.2.6 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 16.09.2008 погоджено, що цільове призначення кредиту - для особистих потреб Позичальника, а саме для купівлі домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Також, 16 вересня 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір поруки № 229060, у відповідності до умов якого було забезпечено зобов`язання ОСОБА_5 за Договором від 16 вересня 2008 року про надання споживчого кредиту №0.

Того ж дня, 16 вересня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки №0/0/0/3, предметом якого є домоволодіння та земельна ділянка, розташовані за адресою - АДРЕСА_1 .

Кредитні кошти було взяті за кредитним договором саме для придбання домоволодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою АДРЕСА_1 (пункт 1.2.6 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 16.09.2008).

Домоволодіння та земельна ділянка, розташовані за адресою АДРЕСА_1 були придбані 16 вересня 2008 року відповідно до договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.М., реєстровий номер №13751 та №13742 відповідно, придбане до 01 січня 2013 року

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено Договір відступлення прав вимоги.

Відповідно до листа №12-22/26983 від 15 грудня 2011 року, ОСОБА_5 було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором №0 від 16.09.2008 року ПАТ УкрСиббанк на користь ТОВ «Кей-Колект».

Згідно з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2011 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2010 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_5 , про визнання договору поруки недійсним та ОСОБА_5 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2011 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 16 вересня 2008 року задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 838 315,96 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн., а всього 840 135 грн. 96 коп.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2013 року стягнуто солідарно з Відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» заборгованість по кредитному договору №0 від 16 вересня 2008 року в сумі 921 374,34 грн., яка складається з наступного: 100 000,00 доларів США заборгованість по кредиту, що в еквіваленті складає 797 930,00 грн., 13 603,99 доларів США заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом, що в еквіваленті складає 108 550,32 грн.; 1 231,99 доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, що в еквіваленті становить 9 830,42 грн.; 364,59 доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, що в еквіваленті становить 5 063,60 грн. та судові витати по справі 1700 грн., - судовий збір і 120 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, всього на загальну суму 923 194,34 грн.

Постановляючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В силу статі 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).

Із положень статті 514 ЦК України слідує, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним ( стаття 204 ЦК України).

Стаття 210 ЦК України встановлює, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Стаття 334 ЦК України передбачає загальні та спеціальні умови щодо моменту набуття права власності за договором. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі ( стаття 657 ЦК України).

У межах суб`єктивного права власності доцільно виділити два конструктивних елементи: а) титул власності; б) правомочності власника. Правомочність власника - невід`ємний атрибут права власності та розглядається як динамічна категорія, як одна з основних можливостей власника щодо належного йому майна.

Титул власності є статичною категорією, до зміни власника не передається. Державна реєстрація договору купівлі-продажу нерухомості - адміністративний акт, який породжує титул власника.

Таким чином, висловивши свою волю на відчуження об`єкта нерухомого майна, власник у межах свого суб`єктивного права власності реалізовує свої правомочності. Державна реєстрація правочину завершує перехід права власності (право власності на об`єкт припиняється у продавця і відповідно виникає в покупця). Тобто покупець набуває не лише правомочності власника, а й сам титул.

Тобто, особа, яка здійснила державну реєстрацію правочину відповідно до норм статей 334, 657 ЦК України, набула титул власника майна. У свою чергу необхідність реєстрації права на нерухоме майно (на момент виникнення спірних правовідносин - до 01 січня 2013 року) не впливала на виникнення в покупця нерухомості прав власника на це майно.

Саме до такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі №334/3161/17.

Встановлено, що домоволодіння та земельна ділянка, розташовані за адресою АДРЕСА_1 були придбані 16 вересня 2008 року відповідно до договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.М., реєстровий номер №13751 та №13742 відповідно, придбане до 01 січня 2013 року

Кредитні кошти було взяті за кредитним договором саме для придбання домоволодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою АДРЕСА_1 (пункт 1.2.6 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 16.09.2008).

За змістом частини 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору.

Крім того, встановлено, що рішенням Колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2011 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2010 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_5 , про визнання договору поруки недійсним та ОСОБА_5 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2011 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 16 вересня 2008 року задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 838 315,96 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн., а всього 840 135 грн. 96 коп.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2013 року стягнуто солідарно з Відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» заборгованість по кредитному договору №0 від 16 вересня 2008 року в сумі 921 374,34 грн., яка складається з наступного: 100 000,00 доларів США заборгованість по кредиту, що в еквіваленті складає 797 930,00 грн., 13 603,99 доларів США заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом, що в еквіваленті складає 108 550,32 грн.; 1 231,99 доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, що в еквіваленті становить 9 830,42 грн.; 364,59 доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, що в еквіваленті становить 5 063,60 грн. та судові витати по справі 1700 грн., - судовий збір і 120 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, всього на загальну суму 923 194,34 грн.

Якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність підстав для нарахування боргу, оскільки вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.

У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

Отже, ухвалення судом рішення у справі про стягнення з боржника кредитної заборгованості унеможливлює задоволення в іншій судовій справі позову про визнання недійсними договорів факторингу та відступлення прав вимоги, якщо такий позов стосується тих самих правовідносин, тих самих прав вимоги, які вже були предметом дослідження у справі про стягнення з боржника кредитної заборгованості.

Подібний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданим доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: