УХВАЛА

05 червня 2024 року

м. Київ

справа № 766/2673/21

провадження № 61-8136ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2022 року, ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2024 року, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2024 року, ухвалу Херсонського апеляційного суду від 06 травня 2024 року, ухвалу Херсонського апеляційного суду від 17 травня

2024 року, постанову Херсонського апеляційного суду від 21 травня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, матеріальних витрат та компенсацію моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив суд стягнути з відповідачів на свою користь борг Кредитної спілки «Кредит-Енерго» (далі - КС «Кредит-Енерго»),

а саме заборгованість за період з 10 лютого 2009 року по 15 лютого 2021 року

в розмірі 1 748 917,05 грн, яка складається з: основного боргу в розмірі 204 061,38 грн, подвійної суми інфляційних втрат у сумі 888 604,08 грн, 3 відсотків річних у сумі 73 562,59 грн, пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 10 лютого 2009 року по 15 лютого 2021 року в розмірі 582 689,03 грн; також просив стягнути моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, а також суми боргу, матеріальних витрат за період

з 10 лютого 2009 року по 01 березня 2020 року в сумі 1 080 206,00 грн залишено без розгляду.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 06 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2022 року залишено без руху.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 17 травня 2024 року відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

в частині оскарження ухвали Херсонського міського суду Херсонської області

від 26 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, матеріальних витрат та компенсацію моральної шкоди.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про зменшення розміру позовних вимог залишено без розгляду.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, матеріальних витрат та компенсацію моральної шкоди відмовлено.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 21 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2024 року та ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2024 року залишено без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2024 року та ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2024 року залишено без змін.

31 травня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2022 року, ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2024 року, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2024 року, ухвалу Херсонського апеляційного суду від 06 травня 2024 року, ухвалу Херсонського апеляційного суду від 17 травня

2024 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 21 травня 2024 року (касаційна скарга надійшла до Верховного Суду 04 червня 2024 року), у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги

з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, у порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України

у касаційній скарзі відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2022 року, ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2024 року, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2024 року, ухвалу Херсонського апеляційного суду від 06 травня 2024 року, ухвалу Херсонського апеляційного суду від 17 травня

2024 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 21 травня 2024 року

залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць