Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2024Справа №607/6115/24 Провадження №2/607/1804/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

представника позивачки, адвокатки Худої І. Р.,

представника відповідача, адвокатки Чапаєвої Г. М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03 жовтня 2002 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1451.

У даному шлюбі у сторін народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2023 року у справі № 607/9327/22 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Позивачка стверджує, що відповідач ОСОБА_2 не цікавиться життям дитини, не виконує своїх батьківських обов`язків. Щодо її звернень про фінансову участь у житті дочки ОСОБА_2 не реагує та не надає матеріальну допомогу на утримання дитини.

Усі витрати на дитину несе позивачка самостійно. Коштів, які отримує ОСОБА_1 є недостатньо для забезпечення прав неповнолітньої дочки на достатній рівень життя для її фізичного, інтелектуального розвитку.

Угода про сплату аліментів між позивачкою та відповідачем не укладалась.

Проживання дитини з одним із батьків не звільняє іншого від права спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально забезпечувати.

Позивачка повідомляє суд, що у приватній власності ОСОБА_2 є автомобіль Volkswagen Tiguan, який належить йому відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2023 року у справі № 607/8560/23.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2023 року у справі № 607/8496/23 визнано за ОСОБА_2 у порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0644 га, кадастровий номер :01:001:0412, що розташована в с. Довжанка Тернопільського району Тернопільської області, а також, визнано за ОСОБА_2 у порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частку квартири загальною площею 62,1 кв. м, житловою площею 29 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка вважає, що з урахуванням віку дитини і її потреб, молодого та працездатного віку відповідача, достатнього матеріального становища, наявності доходів та наявності майнових прав рухомого та нерухомого майна, та того, що він періодично перебуває за кордоном, інших осіб які перебувають на його утриманні немає, а тому може працювати та забезпечувати потреби своєї дитини на належному рівні.

Ухвалою судді від 21 березня 2024 року відкрито провадження у справі № 607/6115/24. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

29 квітня 2024 року судом зареєстровано відзив ОСОБА_2 , який в інтересах відповідача подала адвокатка Чапаєва Г. М. В обґрунтування відзиву представник відповідача посилається на те, що з 2021 року по даний час відповідач перебуває за межами України у зв`язку з тимчасовими заробітками у Чеській республіці.

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач зауважив, що із вказаного часу позивачка відмовляється спілкуватись з ним, що стосується питання матеріального утримання дитини. Однак, це не вплинуло на забезпечення та утримання відповідачем доньки ОСОБА_4 . Тому відповідач не розуміє про які звернення щодо фінансової участі у житті дитини веде мову позивачка. Твердження ОСОБА_1 , що відповідач не цікавиться дитиною не відповідають дійсності і будь-якими доказами не підтверджуються.

ОСОБА_2 не заперечує той факт, що дитині потрібне матеріальне забезпечення. У зв`язку з відсутністю бажання позивача це врегулювати домовленістю і отримувати у свою користь для потреб дитини кошти, батько щомісячно здійснює переказ таких на картковий рахунок доньки ОСОБА_4 , який відкритий позивачкою у АТ КБ «Приватбанк». Про всі надходження на картку ОСОБА_1 обізнана. Поряд з цим, відповідачу вдалося зібрати цілий ряд квитанцій, які підтверджують регулярні грошові перекази на картку дитини через міжнародну систему грошових переказів Paysend. Попри відсутність у вказаних платежах будь-якого призначення, одержувачем їх була донька сторін, а саме: 21.07.2022 на картку ОСОБА_5 2 835,80 грн; 16.08.2022 на картку ОСОБА_5 6 005,05 грн; 31.10.2022 на картку ОСОБА_5 2 330,53 грн; 28.01.2023 на картку ОСОБА_5 4 147,85 грн; 10.02.2023 на картку ОСОБА_5 811, 43 грн; 10.02.2023 на картку ОСОБА_5 811,43 грн; 19.02.2023 на картку ОСОБА_5 811,43 грн; 10.05.2023 на картку ОСОБА_5 4 127, 88 грн; 31.05.2023 на картку ОСОБА_5 4 127,88 грн; 18.07.2023 на картку ОСОБА_5 17 033,71 грн; 07.08.2023 на картку ОСОБА_5 8 133,89 грн; 01.09.2023 на картку ОСОБА_5 5 134,77 грн; 13.10.2023 на картку ОСОБА_5 10 085,43 грн; 24.11.2023 на картку ОСОБА_5 5 036,34 грн; 31.12.2023 на картку ОСОБА_5 8 312,01 грн; за 2024 рік: 09.03.2024 на картку ОСОБА_5 4 829, 98 грн; 28.03.2024 на картку ОСОБА_5 6 562,38 грн, 05.04.2024 на картку ОСОБА_5 4 949,66 грн.

Таким чином, відповідач категорично не погоджується з твердженням позивачки про те, що він не надає добровільно матеріальної допомоги дитині. Натомість вважає, що звернення до суду із даним позовом без наведення доказів того, що другий із батьків (зокрема відповідач) не виконує обов`язку по утриманню дитини, неможливості врегулювати матеріальне благополуччя дитини домовленістю між батьками, максимально враховуючи інтереси дитини, є передчасним.

Представник позивачки ОСОБА_1 , адвокатка Худа І. Р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з мотивів викладених у позовні заяві, просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокатка Чапаєва Г. М. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з мотивів, викладених у відзиві, уточнила дати у квитанціях про переказ коштів.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши позовну заяву, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 27 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї № 12, виданої 23 лютого 2024 року ОСББ «Сад-40», за адресою: АДРЕСА_1 , до складу сім`ї ОСОБА_1 входить дочка ОСОБА_3 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2024/001971374, сформованого 26 лютого 2024 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

За встановлених обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII від 27 лютого 1991 року, Державиучасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

В силу ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2 ст. 181 СК України).

Частиною 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років 3196 грн.

Суд встановив, що від шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю. Позивачка забезпечує дитину, оскільки відповідач матеріальну допомогу для забезпечення дочки надає нерегулярно. Водночас, ОСОБА_2 є працездатним, інших утриманців не має. Стан здоров`я відповідача суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотне суду не надано та в судовому засіданні не здобуто, відповідно може отримувати достатній постійний дохід і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття.

В свою чергу ОСОБА_2 не надав жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги. Грошові перекази, які він здійснював для дочки, про що є платіжні документи, описані у відзиві, характеризують його позитивно, однак не спростовують доводів позивачки про те, що спільній дитині сторін необхідне належне постійне та достатнє матеріальне забезпечення зі сторони обох батьків.

З урахуванням вищенаведених положень законодавства, встановлених обставин справи, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати їх спільну дитину, суд доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову 18 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття

При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 7678, 206, 258268, 273, 352355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, статями 180184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову 18 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1 211,20 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 20 травня 2024 року.

Головуючий суддя О. Герчаківська