Провадження № 2/369/1965/24
РІШЕННЯ

Іменем України

03.06.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Янченка А.В., секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши в порядку загального позовного провадження в м. Києві в залі судових засідань Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу № 369/13520/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів сплачених за договором підряду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, 05.11.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір б/н щодо виконання робіт.

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що Виконавець зобов`язується своїми власними силами і засобами, та на свій ризик виконати та передати в установлені цим Договором строки роботи з електропостачання потужністю не менше ніж 3400 кВт по І! категорії протягом 1 року з дати укладення договору, на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з призначенням для будівництва багатоквартирних будинків із вбудованими нежитловими приміщеннями у АДРЕСА_1 .

Пунктом 1.3. Договору сторони передбачили, що строки та вартість виконання робіт узгоджено сторонами в додатку №1 до цього Договору.

Згідно з пунктом 4.1. Договору виконавець приступає до виконання робіт після підписання цього Договору.

За змістом пункту 4.2. Виконавець виконує роботи протягом одного року з дати підписання цього Договору.

Відповідно до Додатку №1 від 08.11.2021 до Договору було визначено види робіт, їх вартість та деталізовані строки виконання.

Розпискою за власноручними підписами сторін від 08.11.2021 підтверджується факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів в еквіваленті 136 000 доларів США на виконання умов Договору.

Вказав, що з моменту укладення договору минув як загальний строк виконання робіт за договором підряду, так і окремо визначений виконання робіт за етапом виготовлення технічних умов, Відповідач не виготовив предмет робіт (технічні умови для виконання робіт) та не передав його Замовнику за Договором.

З огляду на обставини, що склалися, 14.07.2023 на адресу Відповідача засобами ДП «Укрпошта» було направлено претензію щодо розірвання договору та про повернення коштів, сплачених за договором.

У цій претензії Відповідача було проінформовано про відмову від договору та про його розірвання з підстав, передбачених частиною 2 статті 849 ЦК України. За наведених умов, договір підряду відповідно є розірваним з 14.07.2023, разом із тим, таку вимогу Відповідачем виконано не було, грошові кошти не було сплачено на користь Позивача.

Враховуючи викладене, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на грошові кошти в сумі 136 000 (сто тридцять шість тисяч) доларів США, сплачені за договором підряду, процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 178,85 (сто сімдесят вісім доларів США вісімдесят п`ять центів) доларів США та судовий збір у розмірі 13420 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.09.2023 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче провадження.

Ухвалою суду від 26.03.2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 03.06.2024 року.

У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

У судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення до суду не надходило, відзиву на позовну заяву не подав.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 05.11.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір б/н щодо виконання робіт.

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що Виконавець зобов`язується своїми власними силами і засобами, та на свій ризик виконати та передати в установлені цим Договором строки роботи з електропостачання потужністю не менше ніж 3400 кВт по І категорії протягом 1 року з дати укладення договору, на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з призначенням для будівництва багатоквартирних будинків із вбудованими нежитловими приміщеннями у АДРЕСА_1 .

Пунктом 1.3. Договору сторони передбачили, що строки та вартість виконання робіт узгоджено сторонами в додатку №1 до цього Договору.

Згідно з пунктом 4.1. Договору виконавець приступає до виконання робіт після підписання Договору.

За змістом пункту 4.2. Виконавець виконує роботи протягом одного року з дати підписання Договору.

За змістом умов укладеного Договору від 05.11.2021 він являє собою договір підряду на виконання визначених ним робіт.

Відповідно до Додатку №1 від 08.11.2021 до Договору було визначено види робіт, їх вартість та деталізовані строки виконання. Було зокрема передбачено, що технічні умови для виконання робіт вартістю в еквіваленті 136 00 тис доларів США мало бути виконано в строк 2-3 тижні.

Розпискою за власноручними підписами сторін від 08.11.2021 підтверджується факт отримання Відповідачем від Позивача грошових коштів в еквіваленті 136 000 доларів США на виконання умов Договору.

З моменту укладення договору минув як загальний строк виконання робіт за договором підряду, так і окремо визначений строк виконання робіт за етапом виготовлення технічних умов, Відповідач не виготовив предмет робіт (технічні умови для виконання робіт) та не передав його Замовнику за Договором.

Відповідачем не було жодним чином повідомлено Позивача про неможливість своєчасного виконання робіт та про обставини, що унеможливлюють виконання робіт.

14.07.2023, Позивачем на адресу Відповідача засобами ДП «Укрпошта» було направлено претензію щодо розірвання договору та про повернення коштів, сплачених за договором.

Таким чином, договір підряду розірвано 14.07.2023.

Вимогу Позивача Відповідачем виконано не було, грошові кошти не було сплачено на користь Позивача.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За змістом статті 847 ЦК України підрядник зобов`язаний своєчасно попередити замовника про наявність обставин, що не залежать від підрядника, які загрожують якості або придатності результату роботи.

Згідно із частиною 2 статті 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Згідно з частиною 3 статті 651 ЦК у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Оскільки Договір є розірваним в односторонньому порядку, правова підстава для утримання Відповідачем грошових коштів відсутня, і такі грошові кошти Він зобов`язані повернути.

Вiдповiдно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, ч. 1, ч. 2ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз положень наведених положень дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч . 2 ст. 11 ЦК України.

Судом встановлено, що Договір є розірваним в односторонньому порядку, правова підстава для утримання Відповідачем грошових коштів була відсутня, і такі грошові кошти Відповідач був зобов`язаний повернути.

Зазначене відповідає і практиці Верховного суду, так у постанові Верховного Суду від 04.11.2022 у справі №910/13391/20, відповідно до пункту 4.19. якої зазначено таке: «... у справі, яка розглядається, суди попередніх інстанцій установили і такі обставини не заперечувалися сторонами, згідно з повідомленням від 28.11.2019 № 516/3/5248 замовник відповідно до статей 218,219,222 Господарського кодексу України, статей 526,651,653,654 Цивільного кодексу України, пункту 6.2.1 договору повідомив генпідрядника про розірвання договору в односторонньому порядку з 09,12.2019. Факт розірвання договору з 09.12.2019 сторонами не спростовано.

При цьому, як установили суди, ТОВ "БК "Укрінтербуд" не надало доказів на підтвердження того, що після розірвання договору (з 09.12.2019) товариство продовжувало будівельні роботи на об`єкті з метою виконання всіх своїх зобов`язань за договором і для повного усунення недоліків у виконаних роботах. Натомість згідно з наказом Міністра оборони України від 10.08.2020 № 275 для закінчення ремонтно-будівельних робіт об`єкт було передано на баланс військової частини НОМЕР_1 , якою проведено закупівлю матеріальних засобів, устаткування для закінчення ремонтно- будівельних робіт та провела будівельні роботи на об`єкті.

Таким чином, з 09.12.2019 між сторонами перестали існувати договірні правовідносини внаслідок розірвання договору, будівельні роботи відповідачем не проводилися, зобов`язальні правовідносини не існували, а тому до спірних правовідносин суди попередніх інстанцій правильно застосували положення статті 1212 Цивільного кодексу України».

У постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі №910/17235/20 було наведено висновок щодо правовідносин, аналогічних спірним: «Відмова замовника від договору підряду є підставою для задоволення вимоги про повернення невикористаної частини авансу (виконаного однією стороною у припиненому зобов`язанні) відповідно до вимог статті 1212 ЦК Кодексу».

У пункті 6.31 постанови Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі №916/2368/18 було акцентовано увагу: «... відмова замовника від договору підряду відповідно до положень частини другої статті 849 ЦК України є підставою для задоволення вимоги про повернення невикористаної частини авансу (виконаного однією стороною у припиненому зобов`язанні) відповідно до вимог статті 1212 ЦК України».

Близьких за змістом правових висновків щодо застосування положень статті 849 ЦК України та можливість стягнення з підрядника на користь замовника коштів внесеної передоплати після припинення дії договору підряду дійшов Верховний Суд у постановах від 11.11.2018 у справі №910/13332/17, від 14.06.2018 у справі №912/2709/17, від 15.02.2019 у справі №910/21154/17, від 25.02.2021 у справі №904/7804/16, від 16.03.2021 у справі №910/10233/20.

Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню.

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача кошти у розмірі в сумі 136 000 (сто тридцять шість тисяч) доларів США, сплачені за договором підряду.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача проценти у розмірі 178,85 доларів США за період з 14.07.2023 року по 24.08.2023 року.

Відповідно до частини 2 статті 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Відповідно до ч. 1 статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розрахунок процентів здійснюється за такою формулою: 136 000 доларів США х З х 16 (днів прострочення,) / 365 / 100 = 178,85 (сума процентів станом на дату подання позову).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 дійшла висновку, що наслідком неправомірного користування чужими грошовими коштами, тобто прострочення виконання грошового зобов`язання (як договірного, так і позадоговірного), є нарахування процентів річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Правомірне ж користування чужими грошовими коштами може передбачати сплату процентів, розмір яких визначений договором або законом.

Правовий висновок щодо застосування положень статті 625 та 1214 ЦК України також викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18).

Таким чином, стягненню з відповідача підлягають проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 178,85 (сто сімдесят вісім доларів США вісімдесят п`ять центів) доларів США.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись вимогами, ст.ст. 11, 177, 202, 205, 207, 509, 611, 628, 663, 693, 837, 839, 849, 1212 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів сплачених за договором підряду - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) грошові кошти у розмірі 136 000,00 (сто тридцять шість тисяч 00 центів) доларів США, 178,85 (сто сімдесят вісім доларів США вісімдесят п`ять центів) доларів США процентів за користування чужими грошовими коштами та суму сплаченого судового збору у розмірі 13 420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять грн.) 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 17.06.2024 року.

Суддя А.В. Янченко