У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року Солом`янський районного суду м. Києва, у складі головуючого судді Букіної О.М., за участю секретаря судовго засідання -Кавун В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Первинної профспілкової організації працівників ПАТ «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування пунктів протоколу засідання профспілкового комітету та зобов`язання не вчиняти незаконні дії,-

В С Т А Н О В И В:

20.11.2023 року до Солом`янського районного суду м. Києва через підсистему «Електронний, суд» надійшли матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «Українська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Первинної профспілкової організації працівників ПАТ «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування пунктів протоколу засідання профспілкового комітету та зобов`язання не вчиняти незаконні дії, у якій позивач просить суд:

- визнати незаконними та скасувати пункти 2, 3, 4 протоколу засідання профспілкового комітету № 101 від 18.07.2021 року;

- зобов`язати первинну профспілкову організацію працівників ПАТ «Укрзалізниця» не вчиняти незаконні дії, що порушують права та законні інтереси Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» стосовно створення на території виробничого підрозділу вагонної дільниці станції Хмельницький будь-яких осередків ППОП ПАТ «Укрзалізниця» у тому числі цехкоми ППОП ПАТ «Укрзалізниця».

20.11.2023 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Шереметьєвої Л.А.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Шереметьєвої Л.А. від 15.12.2023 року, прийнято справу до провадження Солом`янського районного суду м. Києва, відкрито провадження в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» до Первинна профспілкова організація працівників ПАТ «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування пунктів протоколу засідання профспілкового комітету та зобов`язання не вчиняти дії, за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження. Відповідачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками.

У встановлений ухвалою суду строк відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було.

Розпорядженням керівника апарату суду Щерби А. від 21.02.2024 № 318 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/27494/23, провадження № 2/760/3968/24, у зв`язку з неможливістю продовжувати розгляд справи суддею Шереметьєвою Л.А., у зв`язку з її звільненням у відставку, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 13.02.2024 № 409/0/15-24.

21.02.2024 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду, виходячи з наступного.

При перевірці судом повноважень представника позивача -адвоката Дригіної Ірини Михайлівни встановлено, що до позовної заяви, підписаної адвокатом Дригіною І.М., як представником позивача, не додано документу, що підтверджує її повноваження на звернення до суду з даним позовом в інтересах АТ "Українська залізниця"().

Так, згідно з ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

За приписами ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Частиною першою статті 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

За змістом статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (частина перша статті 64 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Таким чином у цивільному судочинстві адвокат не наділений самостійними процесуальними правами та не є стороною у справі, а лише здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Водночас, сторона у справі на свій розсуд обирає спосіб реалізації своїх процесуальних прав, звернутися до суду особисто або через представника.

Головним обов`язком держави, відповідно до частини другої статті 3 Конституції України, є утвердження і забезпечення прав і свобод людини; таке забезпечення, крім усього іншого, потребує законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод.

Конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур), у тому числі, вимог стосовно оформлення позовних заяв, скарг та інших документів, що подаються до суду.

У цьому аспекті, складним питанням, що виникає на практиці, є порядок реалізації вимоги процесуального закону, яка зобов`язує представника особи підтвердити суду наявність права вчиняти від імені такої особи певні процесуальні дії, зокрема, подавати позов, апеляційну та касаційну скарги.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16; від 21 березня 2018 року у справі № 914/2771/16).

За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії у суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Таким чином, обов`язок суду перевірити належність доказів наявності у представника права вчиняти конкретну процесуальну дію зумовлений, головним чином тим, що такий представник виступає самостійно в суді від імені довірителя (особи, яка відмовилася захищати в суді свої права в порядку самопредставництва) і виконує процесуальні дії виключно в інтересах довірителя, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для нього права та обов`язки.

Постановою Великої Палати Верховного Суду у справі від 13 березня 2018 року у справі №910/23346/16 визначено, що чітка та передбачувана вимога статті 131-2 Конституції України щодо належного представництва особи в суді є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя, відповідає гарантованому статтею 59 Конституції України праву на професійну правничу допомогу та не є обмеженням права на доступ до суду.Відтак дійшла висновку, що у разі відсутності довіреності з вичерпним переліком повноважень, навіть правомочність адвоката, як представника щодо підписання документів від імені свого довірителя, повинна підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно наданих йому повноважень чи шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Зазначені висновки містяться у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2023 року у справі №757/12077/22.

На підтвердження повноважень на представництво інтересів представником позивача до суду надано: копію ордеру від 17.11.2023 року, виданого адвокатом Дригіною І.М. на підставі на надання правничої (правової) допомоги № ПК/Ю/23476/Ю від 04.08.2023 року, укладеного Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» з адвокатом Дригіною І.М.

З матеріалів поданого позову вбачається, що філія «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» має статус юридичної особи ().

У той же час, АТ "Українська залізниця" має також статус юридичної особи ( ).

Юридичні адреси вказаних вище юридичних осіб є відмінними.

Позов підписаний адвокатом Дригіною І.М., як представником АТ " Укрзалізниця" в особі філії "Пасажирська компанія "АТ "Укрзалізниця" (), а позивачем у даному позові вказано також АТ "Українська залізниця".

Таким чином, матеріали справи не містять документів, які свідчать про те, що адвокат Дригіна І.М. наділена повноваженнями, як представник філії "Пасажирська компанія "АТ "Укрзалізниця" () на звернення до суду з позовом в інтересах Державного Акціонерного товариства «Українська залізниця» ( ).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви розгляду.

Суд роз"яснює позивачу, що залишення позову без розгляду не перешкоджає останньому на повторне звернення до суду з відповідним позовом.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 187,257 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Первинної профспілкової організації працівників ПАТ «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування пунктів протоколу засідання профспілкового комітету та зобов`язання не вчиняти незаконні дії, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо або через відповідний суд до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 19.06.2024.

Суддя: О.М. Букіна