Провадження № 2/742/6/24
Єдиний унікальний № 742/3949/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участі секретаря судових засідань Сумцова Т.В., Риндя Л.А., представника позивач ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , відповідача ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Шрайбер Віталій Віталійович, про визнання договору дарування недійсним та скасування запису про державну реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ:

І.Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

У жовтні 2024 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд визнати недійсним договір дарування нежитлових приміщень №5,6,7,9,10,14,15,22, що розташовані по АДРЕСА_1 , укладений 22.10.2020 приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Шрайбер В.В. за реєстром №1689 та скасувати запис про державну реєстрацію права власності.

Свої вимоги аргументує тим, що 31 січня 2014 року вона оформила договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №5,6,7,9,10,14,15,22 за адресою: АДРЕСА_1 та зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності на своє ім`я право власності на нежитлові приміщення АДРЕСА_2 .

В подальшому до неї з позовом звернулося КП «Прилукитепловодопостачання» про стягнення заборгованості за послуги, які вона не отримувала. Адвокат Жайворонко І.В. пообіцяв їй надати правову допомогу для вирішення спору в судах, подати апеляційну скаргу.

Вона є пенсіонером та особою з інвалідністю, самостійно вести підприємницьку діяльність та сплатити борг КП «Прилукитепловодопостачання» вона не могла, тому ОСОБА_5 запропонував їй продати йому вказані нежитлові приміщення площею 155 кв.м за 18000 доларів США.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.10.2020 було задоволено позовні вимоги КП «Прилукитепловодопостачання» та стягнуто на користь останнього з неї 46621 грн 52 коп.

08 жовтня 2020 року, адвокат Жайворонко І.В. пообіцяв їй написати апеляційну скаргу на вказане рішення суду, запевнив, що у разі негативного результату сплатить за неї борг за комунальні послуги, якщо вона переоформить договором дарування вказані нежитлові приміщення на користь його дочки ОСОБА_3 , яку вона не знала особисто.

Договір дарування на нежитлові приміщення №5,6,7,9,10,14,15,22 за адресою: АДРЕСА_1 між нею та ОСОБА_3 був посвідчений нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Шрайбер В.В. ОСОБА_5 взявся за оформлення документів, пов`язаних з укладенням договору дарування, для цього оригінали документів щодо вказаних нежитлових приміщень були у нього.

Фактично наміру дарувати ОСОБА_3 вказані нежитлові приміщення вона не мала, оскільки має власного сина.

ОСОБА_5 написав їй розписку про обов`язок сплатити їй гроші у разі оформлення договору дарування, але грошей не сплатив, апеляційну скаргу на рішення суду не подав, оригіналів документів щодо вказаних нежитлових приміщень не віддав.

Після цього КП «Прилукитепловодопостачання» звернулось до неї з позовом про стягнення заборгованості у сумі 50492 грн.

Щодо вирішення цього спору в суді адвокат Жайворонко І.В. допомоги їй не надав.

Договір дарування від 22.10.2020 року між нею та ОСОБА_3 був укладений внаслідок помилки, її похилий вік та хвороби не дали йому змогу усвідомити, що у разі зловживання її довірою, вона фактично безкоштовно віддала нерухоме їй майно відповідачу, а остання скориставшись її безпорадністю, підписала оскаржуваний договір дарування.

19 листопада 2021 року від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що вона знайома з ОСОБА_1 починаючи з 2014 року, так як її батько ОСОБА_5 як адвокат допомагав ОСОБА_1 у вирішенні судових справ. У них склалися дружні відносини. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 за станом здоров`я не могла утримувати спірні нежитлові приміщення, то вона їй подарувала їх. Підготовкою документів займалася особисто ОСОБА_1 , оригінали документів знаходилися у неї. До нотаріуса для оформлення договору дарування спірних нежитлових приміщень вони ходили разом. Всі кошти за нотаріальні послуги сплачувала вона власними коштами. ОСОБА_1 ніяких коштів не платила. Нотаріус передав оригинали документів їй, оскільки ОСОБА_1 після укладення договору дарування від 23.10.2020 вже не була власником нежитлових приміщень №5,6,7,9,10,14,15,22 за адресою: АДРЕСА_1 .

З даним позовом позивачка звернулась майже через рік після укладення договору дарування. Тобто майже рік позивача все влаштовувало і до неї ОСОБА_1 не зверталась з будь-якими претензіями з приводу розірвання договору дарування.

ОСОБА_1 цілком свідома та грамотна людина, і вона розуміла, що саме дарує їй, а ні кому іншому належні їй нежитлові приміщення. Жодних сумнівів у тому, що вона вчиняє дарування не існувало. Вона особисто була присутньою у нотаріуса, ретельно перечитувала кожен аркуш документів, ставила підписи. Інвалідність позивача не пов`язано з розумовою здібністю, а з опорно-руховою системою.

25 листопада 2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому вона не погоджується з доводами відповідача у відзиві на позовну заяву та підтримує заявлені позовні вимоги, при цьому зазначає, що вперше зустрілась з ОСОБА_3 у міського приватного нотаріуса Радченко, а потім як підписували оспорюваний договір дарування у приватного районного нотаріуса Шрайбера В.В.

25 листопада 2021 від представника позивача ОСОБА_6 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що дарування 155 кв.м нерухомості не відомій і зовсім сторонній позивачу особі не відповідає внутрішній волі позивача в момент укладення правочину, оскільки вона помилилась щодо правової природи , правочину, прав та обов`язків сторін, а саме: вважала, що у зв`язку з укладенням данного договору правочину, відповідно до розписки третьої особи ОСОБА_5 , наданої ним 08 жовтня 2021, їй будуть виплачені грошові кошти у розмірі 18000 доларів США. Якби ОСОБА_5 не надав їй зазначеної розписки, позивач у жодному разі не укладала б такого договору дарування.

Крім того, ОСОБА_1 неодноразово надсилала на адресу суду особисті пояснення суть, яких зводиться до того, що ОСОБА_5 обманним шляхом заволодів належним їй майном і на даний час вона згодна залишити належне їй майно за ОСОБА_3 , якщо ОСОБА_5 оплатить їй 18000 дол. США за приміщення згідно розписки, 50492,70 борги по рішенню судів, 28040,20 гривень, які він вирвав з неї обманом( т.2, а.с.235-243).

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Короткої А.О. від 23.10.2021 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на нежитлові приміщення АДРЕСА_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Короткої А.О. від 02.11.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10 год 00 хв 08 грудня 2021.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 24.11.2021 у порядку зустрічного забезпечення зобов`язано ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Прилуцуького міськрайонного суду Чернігівської області 90000 грн.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 08.12.2021 скасовано ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23.10.2021 про забезпечення позову , відповідно до якої накладено арешт на нежитлові приміщення АДРЕСА_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_3 із забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження данного нерухомого майна.

Скасовано ухвалу Прилуцького міськрайонного суду від 24.11.2021 про зустрічне забезпечення позову, якою зобов`язано ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області 90000 грн.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 08.12.2021 відкладено підготовчий розгляд справи на 14 год 00 хв 08 лютого 2022.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 30.05.2022 відкладено підготовчий розгляд справи на 14 год 00 хв 10 серпня 2022.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 12.09.2022 продовжено підготовчий розгляд справи 19 жовтня 2022 о 14 год 00 хв.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 19.10.2022 відкладено підготовчий розгляд справи до 10 год 00 хв 16 листопада 2022.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 16.11.2022 відкладено підготовчий розгляд справи до 10 год 00 хв 14 грудня 2022.

Постановою Чернігівського апеляціного суду від 15 лютого 2022 скасовано ухвалу Прилуцького міськрайонного суду від 24.11.2021 про зустрічне забезпечення позову.

Постановою Чернігівського апеляціного суду від 16 лютого 2022 скасовано ухвалу Прилуцького міськрайонного суду від 08.12.2021 про забезпечення позову.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 14.12.2022 відкладено підготовчий розгляд справи до 10 год 00 хв 31січня 2023.

У зв`язку з відключенням електроенергії розгляд справи відкладено до 11 год 01 березня 2023.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 01 березня 2023 відкладено підготовчий розгляд справи до 11 год 00 хв 04 квітня 2023.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 04 квітня 2023 відкладено підготовчий розгляд справи до 11 год 00 хв 11 травня 2023.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 11 травня 2023відкладено підготовчий розгляд справи до 10 год 00 хв 20 липня 2023.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 20 липня 2023 відкладено підготовчий розгляд справи до 14 год 00 хв 16 серпня 2023.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 16 серпня 2023 відкладено підготовчий розгляд справи до 10 год 00 хв 03 жовтня 2023.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 03 жовтня 2023 відкладено підготовчий розгляд справи до 14 год 30 хв 14 листопада 2023.

У зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті розгляд справи відкладено до 10 год 30 хв 12 грудня 2023.

У зв`язку з відпусткою судді розгляд справи відкладено до 14 год 30 хв 18 січня 2024.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 18 січня 2024 відкладено підготовчий розгляд справи до 09 год 00 хв 19 січня 2024.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 19 січня 2024 задоволено заяву про самовідвід судді Короткої А.О.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 лютого 2024 справу за даним позовом прийнято до провадження суддею Коваленко А.В. та призначено до підготовчого судового розгляду на 11 год 18 березня 2024.

Протокольною ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 березня 2024 залучено до справи у якості співвідповідача ОСОБА_5 , оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 14 год.00 хв. 08.04.2024.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня 2024 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення експертизи відмовити.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня 2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 11 год 25 квітня 2024.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 квітня 2024 оголошено перерву у справі до 14 год 00 хв 28 травня 2024.

У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 14 год 00 хв 12 червня 2024.

ІІІ. Позиції сторін.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та вказала, що позивач помилилася щодо природи правочину, оскільки розраховувала отримати від ОСОБА_5 грошові кошті згідно розписки. Оригіналу розписки у позивача немає в зв`язку з чим позивач і просила витребувати її у ОСОБА_5 .

Представник відповідач ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судове засіданні позовні вимоги не визнав , аргуменуючи свої заперечення тим, що позивач добровільно подарувала його довірительниці нежитлові приміщення, оскільки не мала можливості їх утримувати із-за боргів за комунальні послуги. При укладенні договору позивачу нотаріусом було роз`яснено, який договір вона укладає, а саме договір дарування. Про домовленості з виплати коштів за не житлові приміщення позивачу нічого не відомо.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та вказав , що він є неналежним відповідачем, оскільки не являється стороною договору. Також вказав, що він ніякого відношення до розписки копія якої долучена до справи немає і тим більше немає оригіналу такої розписки.

Третя особа на стороні відповідача: приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Шрайбер Віталій Віталійович в судове засідання не з`явився.

ІV.Фактичні обставини встановлені судом.

31 січня 2014 року Територіальна громада міста Прилуки в особі Прилуцької міської ради та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу нежитлових приміщень №5,6,7,9,10,14, 15,22 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого Територіальна громада міста Прилуки в особі Прилуцької міської ради передала у власність за кошти у сумі 46740 грн, а громадянка ОСОБА_1 прийняла у власність нежитлові приміщення №5,6,7,9,10,14, 15,22 за адресою: АДРЕСА_1 ( т.1,а.с.8-11).

Відповідно до акту прийому-передачі нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 від 04.02.2014, Прилуцька міська рада в особі міського голови ОСОБА_7 (продавець) передали, а ОСОБА_1 (покупець) прийняла приватизовані шляхом викупу нежитлові приміщення під АДРЕСА_2 , згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим нотаріально 31 січня 2014 року(т.1,а.с.13)

Відповідно до технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 13 березня 2006 року, нежитлові приміщення АДРЕСА_3 , відповідно до плану складаються з тамбура площею 1,8 м2; торгового залу 33,9 м2 , сан. вузла 6,4 м2 , нежитлове приміщення 15,5 м2 , нежитлове приміщення 43,0 м2 , нежитлове приміщення 18,8 м2 , нежитлове приміщення 19,5 м2 , нежитлове приміщення 16,9 м2(т.1,а.с.14-17)

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.01.2014, на ім`я ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлові приміщення АДРЕСА_2 (т.1,а.с.12).

Згідно з договором дарування нежитлових приміщень від 22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_1 безоплатно передала, а ОСОБА_3 прийняла у власність як дарунок нежитлові приміщення під № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею -155,8 кв.м. Відповідно до п.4 Договору сторони оцінили дарунок у сумі 90000 грн. (т.1,а.с.84,85).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.08.2021, нежитлові приміщення АДРЕСА_2 , зареєстровано 22.10.2020 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 54713331 від 22.10.2020 на ім`я ОСОБА_3 на підставі договору дарування, серія та номер 1689 виданий 22.10.2020 Приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Шрайбер В.В.(т.1,а.с.18)

В копії розписки від 08.10.2020 зазначено, що ОСОБА_5 зобов`язався сплатити ОСОБА_1 кошти у сумі 18000 доларів США за приміщення, що знаходяться в АДРЕСА_1 , що подаровано ОСОБА_3 (т.1,а.с.29)

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААБ №670077 ОСОБА_1 є інвалідом першої групи Б безтерміново. Потребує постійної сторонньої допомоги(т.1,а.с.30) .

V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Частиною першою та третьою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Згідно зі статями 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (стаття 89 ЦПК України).

Судом, встановлено, що 22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_1 безоплатно передала, а ОСОБА_3 прийняла у власність як дарунок нежитлові приміщення під № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею -155,8 кв.м.

Пунктом 11 Договору визначено, що сторонни підтверджують, що вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними, укладення договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільнимі усвідомленим , і відповідає їх внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін, договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальнее настання наслідків, які обумовлені в ньому.

Згідно п.12 Договору сторони засвідчили, що у тексті цього договору зафіксовані усі істотні умови, що стосуються дарування нежитлових приміщень під номерами: 5,6,7,9,10,14,15,22. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображені у його тексті, після підписання цього договору не матимуть правового значення.

Таким чином на переконання суду, позивач підписуючи договір дарування в повній мірі розуміла природу данного договору, а п.11,12 Договору підтверджують, що укладався саме договір дарування , а не будь- який інший договір, а отже суд вважає, що доводи позивача , щодо помилки правочину є безпідставними.

Доводи про те, що позивач через похилий вік та зловживання довірою з використанням її безпорадного стану було підписано договір, суд не примає до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження вказаних обставин.

На переконання суду, вік позивача , наявність інвалідності ( з загальних підстав) не являються достатніми підставами для підтвердження безпорадного стану позивача, оскільки остання самостійно в присутності нотаріуса підписала договір та не вказала, що не розуміє його чи він не відповідає її дійсні волі.

Надаючи оцінку долученій позивачем до справи копії розписки в якій зазначено, що ОСОБА_5 зобов`язується сплатити ОСОБА_1 18000 доларів США за приміщення, які вона подарувала ОСОБА_3 , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог 95 ЦПК України , письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору( ч.1). Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього( ч.2). Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги( ч.6).

Звертаючись до суду позивач надала копію розписки яку засвідчила, а саме зазначила «згідно з оригіналом» , натомість в позовні заяві не зазначила, чи має вона оригінал розписки, або в кого він знаходиться.

Під час судового розгляду позивач неодноразово заявляла клопотання в яких вказувала, що оригінал розписки знаходиться у ОСОБА_5 та просила його витребувати, але враховуючи, що в судовому засіданні ОСОБА_5 категорично заперечував щодо наявності в нього даної розписки, а також сам факт написання розписки, то суд позбавлений можливості її витребувати і дослідити в судовому засіданні. Крім того, слід зазначити, що надана позивачем копія розписки датована 08.10.2020 року , а договір дарування 22 жовтня 2020 року, а отже на час виготовлення розписки дарування спірного майна, ще не відбулося, що також викликає сумнів у достовірності даного документу, а тому даний доказ суд не бере до уваги.

Таким чином суд констатує, що в день укладення оспорюваного договору дарування нотаріус роз`яснила сторонам його зміст, правові наслідки його укладення, а позивачем не надано доказів, що на момент укладення договору дарування позивач не усвідомлювала значення своїм діям та не розуміла умов договору.

Враховуючи викладене, на переконання суду, позивач не довела наявність обставин, які б вказували на те, що вона уклала спірний договір під впливом помилки, маючи на меті укладення договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 .

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_5 не являється стороною договору, а тому є неналежним відповідачем, що ї є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до нього.

VІ. Розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного, ст.263-265,273,279,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Шрайбер Віталій Віталійович, про визнання договору дарування недійсним та скасування запису про державну

реєстрацію права власності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО