Ухвала

18 червня 2024 року

м. Київ

справа № 524/9889/23

провадження № 61-7868ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 лютого 2024 року та від 04 березня 2024 року та ухвали Полтавського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Кременчуцького міського голови Малецького Віталія Олексійовича про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Кременчуцького міського голови Малецького В. О. про зобов`язання вчинити дії.

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області ухвалою від 22 лютого 2024 року закрив провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області ухвалою від 04 березня 2024 року клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнив. Поновив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк подання заяви про зауваження на протокол судового засідання від 22 лютого 2024 року. Відмовив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні заяви про зауваження на протокол судового засідання від 22 лютого 2024 року та внесення до нього змін у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Кременчуцького міського голови Малецького В. О. про зобов`язання вчинити дії.

Полтавський апеляційний суд ухвалою від 15 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 лютого 2024 року залишив без руху та надав строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали, і роз`яснив заявникам наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Полтавський апеляційний суд ухвалою від 15 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 березня 2024 року повернув особам, які її подали.

23 та 24 травня 2024 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційні скарги на ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 лютого 2024 року та від 04 березня 2024 року та ухвали Полтавського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року у цій справі.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до пунктів 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами віднесено до основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

За приписами частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) зроблено висновок про те, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Використання одними учасниками судового процесу нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства, а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

У касаційних скаргах ОСОБА_1 вживає зневажливі висловлювання, які не притаманні для написання ділових документів, відображають зневажливе ставлення заявника до суддів першої та апеляційної інстанцій та судової влади загалом, а також надає зневажливу, іронічну оцінку процесуальних дій та рішень у справі, яка не стосується прав, свобод та інтересів позивача, є виявом очевидної неповаги, що неприпустимо при оформленні касаційних скарг.

Зокрема, заявник використовує в тексті скарг такі образливі висловлювання: «…установа з назвою «Автозаводський районний суд м. Кременчука»…», «…справа потрапляє до судді ОСОБА_3, який відкривши судове засідання, грубо порушив процесуальні норми, застосувавши «процесуальну диверсію»….», «…неадекватна поведінка судді ОСОБА_3…», «…усі маніпуляції називаються «процесуальною диверсією» на користь особи, до якої ми подали позов зі сторони суду…», «…самоуправно зменшила наші вимоги, ми зіткнулися з продовженням процесуальної диверсії» тепер уже зі сторони судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_4 при розгляді нашої апеляційної скарги…», «…зіткнулися з супротивом зі сторони суддів… нав`язуючи нам радянську систему державоутворення…», «…надати оцінку суддям, які навіть у судовому реєстрі вже роблять махінації…».

Такий виклад касаційних скарг є виявом неповаги до суду, а тому Верховний Суд констатує, що подання цих скарг є зловживанням заявником його процесуальним правом, невиконанням обов`язку керуватися завданням цивільного судочинства.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

Ураховуючи викладене, Верховний Суд визнає касаційні скарги ОСОБА_1 у такій редакції проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, що суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства та його завданню, у зв`язку із чим касаційні скарги підлягають поверненню заявнику.

Повернення касаційних скарг не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для їх повернення.

Керуючись статтями 43, 44, 260, 263 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 лютого 2024 року та від 04 березня 2024 року та ухвали Полтавського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев