Постанова

Іменем України

18 червня 2024 року

м. Київ

справа № 377/149/23

провадження № 61-4238св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 27 червня 2023 року в складі судді Бабич Н. С. та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року в складі колегії суддів Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М., Ящук Т. І.,

в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС», третя особа - Первинна профспілкова організація Чорнобильської АЕС, про визнання незаконним і скасування пункту наказу та

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати пункт 1 наказу Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» (далі - ДСП ЧАЕС) від 17 лютого 2023 року № 176 «Про продовження на підприємстві простою в умовах воєнного стану в Україні» незаконним та скасувати його.

Вказував, що працює на підприємстві на посаді переробника радіоактивних відходів у цеху з поводженням з радіоактивними відходами, робоче місце - Завод з переробки твердих радіоактивних відходів.

24 березня 2022 року наказом ДСП ЧАЕС № 240 «Про оголошення простою» виконання ним робіт було призупинено та оголошено простій, хоча інші працівники аналогічних професій та посад і надалі працювали, виконували роботу на тій самій ділянці та в тому самому цеху, що й він.

17 лютого 2023 року наказом № 176 ДСП ЧАЕС простій було продовжено

з 19 лютого 2023 року, хоча наказ № 240 без терміну дії.

Вважав, що простій було оголошено незаконно та без наявних на те підстав, лише окремим працівникам, тобто не відбулася зупинка роботи ні загалом в ДСП ЧАЕС, ні в окремих напрямках його діяльності.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду

27 червня 2023 року ухвалою Славутицького міського суду Київської області провадження в справі закрито.

13 грудня 2023 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 27 червня 2023 року залишено без змін.

Суди керувалися тим, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування пункту 1 наказу ДП «Чорнобильська АЕС» від 17 лютого 2023 року № 176. Вказаний наказ скасований відповідачем 27 червня 2023 року, отже, предмет спору став відсутнім на час розгляду справи судом. Спірний наказ був проміжним, не визначав та не встановлював будь-яких обов`язків, а також додатково не обмежував будь-яких прав позивача, оскільки простій на підприємстві був встановлений наказом від 24 березня 2022 року № 240 на весь період воєнного часу. Отже, в разі задоволення позовних вимог та скасування пункту 1 наказу продовжували б свою дію накази від 25 квітня 2022 року № 285, від 25 травня 2022 року № 347, від 22 серпня 2022 року № 677, від 18 листопада 2022 року № 1016, які позивачем не оскаржувалися, а після їх скасування - наказ від 24 березня 2022 року № 240, який також позивачем не оскаржувався.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

25 березня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 27 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року, в якій просить їх скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що при скасуванні наказу від 17 лютого 2023 року № 176 у судовому порядку він втрачає чинність із дня прийняття, а не з дня, коли відповідач його відмінив. Скасування наказу та визнання його таким, що втратив чинність, мають різне змістове значення та юридичні наслідки. Крім того, скасування оскаржуваного наказу мало місце в день судового засідання. Суди помилково виснували про відсутність предмета спору, не з`ясували, чи не залишилося між сторонами неврегульованих питань після видачі оспорюваного наказу.

Закриття провадження з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), можливе лише в судовому засіданні, а не в підготовчому. Справа мала розглядатися в порядку загального провадження.

Спір між сторонами не вирішено, предмет спору продовжує існувати у вигляді простою на підприємстві, але з видачею іншого наказу.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 перебуває в трудових правовідносинах з відповідачем та з 19 липня 2021 року займає посаду переробника радіоактивних відходів у цеху з поводження з радіоактивними відходами.

Наказом т. в. о. генерального директора ДСП ЧАЕС В. Сейда від 24 лютого 2022 року № 225 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року та з метою збереження життя, здоров`я і забезпечення безпеки працівників, введено з 24 лютого 2022 року на період воєнного стану на ДСП «ЧАЕС» простій - зупинення роботи підприємства, викликане невідворотною силою.

Пунктом 2 наказу визначено, що до роботи залучити в період простою оперативний та змінний персонал ДСП «ЧАЕС», що виконує роботи з забезпечення ядерної та радіаційної безпеки, здійснює охорону об`єктів ДСП «ЧАЕС» та персонал, пов`язаний з життєзабезпеченням об`єктів ДСП «ЧАЕС».

Пунктом 3 наказу головному бухгалтеру наказано здійснювати нарахування та виплату заробітної плати під час простою відповідно до пункту 6.8 Колективного договору в розмірі 100 % тарифної ставки (посадового окладу).

Наказом т. в. о. генерального директора ДСП «ЧАЕС» В. Сейда від 24 березня 2022 року № 240 встановлено з 21 березня 2022 року на період воєнного стану на ДСП «ЧАЕС» простій - зупинення роботи підприємства, викликане невідворотною силою, щодо персоналу, який тимчасово не буде залучатися до виконання роботи.

Наказом т. в. о. генерального директора ДСП «ЧАЕС» В. Сейда від 25 квітня 2022 року № 285 продовжено з 25 квітня 2022 року на період дії воєнного стану в Україні на ДСП «ЧАЕС» простій - зупинення роботи підприємства, викликане невідворотною силою щодо персоналу, який тимчасово не залучений до виконання посадових обов`язків (робіт).

Аналогічні накази про продовження простою видавалися т. в. о. генерального директора ДСП «ЧАЕС» В. Сейда 25 травня 2022 року № 347, 22 серпня 2022 року № 677, 18 листопада 2022 року № 1016.

Наказом від 17 лютого 2023 року № 176 продовжено з 19 лютого 2023 року на період дії воєнного стану в Україні на ДСП «ЧАЕС» простій - зупинення роботи підприємства, викликане невідворотною силою, щодо персоналу, який тимчасово не залучений до виконання посадових обов`язків (робіт) (пункт 1). Визначено, що всі накази та інші локальні акти підприємства, прийняті з метою вжиття заходів щодо організації діяльності персоналу ЧАЕС та оплати праці в умовах простою під час дії воєнного стану, продовжують діяти на період продовження простою згідно з цим наказом.

У всіх наказах термін простою визначався на період дії воєнного стану в Україні.

Наказом в. о. обов`язки генерального директора ДСП ЧАЕС С. Мартинова № 728 від 27 червня 2023 року «Про скасування наказів» скасовані накази ДСП «ЧАЕС» від 25 квітня 2022 року № 285, від 25 травня 2022 року № 347, від 22 серпня 2022 року № 677, від 18 листопада 2022 року № 1016, від 17 лютого 2023 року № 176.

Позиція Верховного Суду

Касаційне провадження в справі відкрито з підстави, передбаченої частиною другою статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані в пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційної скарги та виснував, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Закриття провадження в справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження в справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому необхідно надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самі сторони врегулювали спірні питання.

Суд закриває провадження в справі в зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження в справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами в зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань.

Такі висновки викладені в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 20 вересня 2021 року в справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21), постановах Верховного Суду від 22 травня 2024 року в справі № 204/1150/23(провадження № 61-4982св24), від 10 квітня 2024 рокув справі № 754/11753/21 (провадження № 61-6265св23).

За правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 червня 2019 року в справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), суд закриває провадження в справі в зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами в зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю предмета споруможливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

В цій справі позивач оспорив пункт 1 наказу ДСП ЧАЕС від 17 лютого 2023 року № 176 «Про продовження на підприємстві простою в умовах воєнного стану в Україні».

Тобто предмет заявленого позову стосується виключно підстав продовження на підприємстві простою в умовах воєнного стану в Україні, а не обґрунтованості його запровадження в ДСП ЧАЕС загалом.

Суди встановили, що наказом в. о. обов`язки генерального директора ДСП ЧАЕС С. Мартинова № 728 від 27 червня 2023 року «Про скасування наказів» скасований, зокрема, наказ ДСП «ЧАЕС» від 17 лютого 2023 року № 176.

Верховний Суд погоджується з висновками судів про те, що за таких обставин станом на момент ухвалення судом першої інстанції рішення був відсутній предмет спору в цій справі, задоволення матеріально-правової вимоги позивача про визнання незаконним і скасування пункту 1 вже скасованого наказу ДСП ЧАЕС від 17 лютого 2023 року № 176 «Про продовження на підприємстві простою в умовах воєнного стану в Україні» за такої ситуації не призведе до виникнення бажаних позивачем наслідків.

Простій на підприємстві запроваджений наказом т. в. о. генерального директора ДСП «ЧАЕС» В. Сейда від 24 березня 2022 року № 240 та саме з цим наказом пов`язані правові наслідки оголошення простою.

Про це ОСОБА_1 зазначає і в касаційній скарзі, посилаючись на те, що предмет спору продовжує існувати у вигляді простою на підприємстві, але з видачею іншого наказу.

Однак наказ т. в. о. генерального директора ДСП «ЧАЕС» В. Сейда від 24 березня 2022 року № 240 не є предметом заявлених вимог, тобто не є предметом спору, за наявності якого суди мали б з`ясувати, чи не залишилося між сторонами неврегульованих питань після видачі оспорюваного наказу.

Доводи касаційної скарги про те, що закриття провадження з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, можливе лише в судовому засіданні, а не в підготовчому, є безпідставними, адже процесуальний закон такої вимоги не встановлює. Крім того, ухвала Славутицького міського суду Київської області від 27 червня 2023 року про закриття провадження в справі постановлена у відкритому судовому засіданні.

Щодо посилань в касаційній скарзі на те, що справа мала розглядатися в порядку загального провадження, Верховний Суд вважає їх безпідставними, адже справа не належить до категорій справ, визначених частиною четвертою статті 274 ЦПК України, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Інші доводи касаційної скарги на висновки суду не впливають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 141, 389, 400, 401, 402, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 27 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. М. Ситнік Є. В. Петров В. В. Пророк