Справа № 536/893/24
Провадження № 2/536/655/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Марченко О.М.

позивача ОСОБА_1 та її представника за довіреністю адвоката

Ялисоветського А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: Департамент державної реєстрації Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку набувальної давності

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку набувальної давності, де просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку літ.А-Аг, сараю літ.Б., літньої кухні літ. В, сараю літ. Д, огорожі №1, вимощення літ.і, колодязя питного літ.к,к1.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається, що згідно записів з погосподарської книги Піщанської сільської ради за №2161, будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та яка за життя склала заповіт, де все своє майно заповідала синові ОСОБА_3 . Вказує, що з 12 квітня 1997 року вона проживала з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 однією сім`єю, після смерті ОСОБА_2 , вони спільно з ОСОБА_3 здійснили її поховання та продовжували проживати разом, вести спільне господарство. Зазначає, що протягом життя ОСОБА_3 право власності на домоволодіння не оформив в зв`язку з їх скрутним матеріальним становищем. Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона одноособово здійснила його поховання, оскільки родичів він не мав і до цього часу проживає у вказаному будинку, утримує його, проводить ремонті роботи, сплачує комунальні послуги, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Піщанської сільської ради від 14.03.2024 за 80-11/265, актом обстеження фактичного місця проживання від 16.04.2013 за №1009 та копіями квитанцій про сплату комунальних послуг.

Вважає, що вона добросовісно, відкрито, безперервно, тривало та безтитульно володіє спірним будинком, що є правовими підставами для визнання за нею права власності на нього за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Ялисоветський А.А. позов підтримали та просив задовольнити, про обставини та підстави якого пояснили так, як це викладено в заяві.

Відповідач Піщанська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, з заявою про відкладення судового засідання не зверталися, причини неявки не повідомили.

Третя особа: Департамент державної реєстрації Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явились, надали суду заяву, де просили розглянути справу без їх участі та прийняти рішення на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та її уповноваженого представника, показання свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з`ясованих обставин.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Установлено, що позивачка ОСОБА_1 проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 з 12.04.1997 року,що підтверджується довідками виданими виконавчим комітетом Піщанської сільської ради від 16.04.2013 та від 14.03.2024, актом обстеження фактичного місця проживання від 16.04.2013 за №1009.

В довідках виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області за № 5791 та за № 5788 вказано, що житловий будинок 1954 року забудови, розташований за адресою: АДРЕСА_1 згідно запису погосподарської книги № 2161, належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та що за даною адресою на момент смерті з нею був зареєстрований та проживав її син ОСОБА_3 .

Згідно заповіту, складеного 17.03.1987, ОСОБА_2 все своє майно заповідала своєму синові ОСОБА_3 .

Згідно довідки виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області за № 885, ОСОБА_1 дійсно проживала в одному будинку і вела спільне господарство з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та його поховання здійснено за її рахунок.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що проживає по сусідству з ОСОБА_1 , познайомився з нею та її чоловіком ОСОБА_5 в 2002 році, вони проживали разом, коли ОСОБА_6 помер, ОСОБА_7 стала проживати сама.

Свідок ОСОБА_8 показала в судовому засіданні, що ОСОБА_1 знає з 1997 року, проживала вона по сусідству в АДРЕСА_1 з ОСОБА_9 в будинку його матері тривалий час до дня його смерті, зараз проживає сама, доглядає за будинком, веде домашнє господарство.

Таким чином ОСОБА_1 фактично з 1997 року добросовісно, відкрито і безперервно володіє і користується домоволодінням: житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами розташованим в АДРЕСА_1 та продовжує добросовісно та безперервно володіти та відкрито користуватися ним до теперішнього часу, доглядає за будівлями та утримує їх. З вимогами про те, що вона незаконно володіє і користується домоволодінням ніхто до неї не звертався, в тому числі і представники громади.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (ч.2 ст.344 ЦК України).

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі ( ч.1 ст.344 ЦК України).

Інститут набувальної давності захищає права справжнього володільця проти попереднього.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. З ст. 344 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 вказано, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини підтверджені належними та допустимими доказами в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном, а саме: житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належним ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину після якої прийняв ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та не оформив своїх спадкових прав на нього, і з 1997 року продовжує відкрито та безперервно ним володіти протягом десяти років.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією висловленою в постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 911/141/18 від 06 лютого 2019 року, що однією з умов набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю є добросовісність особи саме на момент заволодіння нею чужим майном. Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені ст.344 ЦК України: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт, законність об`єкта володіння, добросовісність заволодіння чужим майном, відкритість володіння, безперервність володіння, сплив установлених строків володіння, відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Отже, позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд його задовольняє.

Керуючись статтями 12,81, 258, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: Департамент державної реєстрації Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку набувальної давності.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

У разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяС. М. Клименко

Повний текст судового рішення складено 17.06.2024.