Провадження №2/712/903/24
18 червня 2024 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі: головуючого судді Стеценко О.С., за участю секретаря Дубини В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування м. Черкаси до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 ,
Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до відповідача, в якій просить позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_1 стосовно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути аліменти у розмірі 1/4 всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь малолітньої ОСОБА_3 на її утримання на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття дитини.
У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 676 від 05.09.2022 малолітній ОСОБА_3 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 24.01.2023 рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 54 малолітня ОСОБА_3 передана під опіку ОСОБА_2 з подальшим усиновленням. Мати дитини не цікавиться життям, здоров`ям та розвитком дитини, не приймає участі в утриманні дитини, не виявляє бажання бачитися з донькою.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.01.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 13.02.2024.
13.02.2024 підготовче судове засідання відкладено на 20.03.2024 у зв`язку з неявкою відповідача.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.03.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 25.04.2024.
25.04.2024 судове засідання відкладено на 18.06.2024 у зв`язку з неявкою відповідача.
Представник позивача до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі та позовні вимоги просила задовольнити.
Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином шляхом направлення рекомендованих повідомлень на адресу зареєстрованого місця проживання, з клопотанням про розгляд справи без її участі або про відкладення судового засідання не зверталася, відзив на позовну заяву не надала, зустрічний позов не пред`явила.
Третя особа ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.
Матеріалами справи встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 13.03.2018 Виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 22.
Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 12.08.2022 у АДРЕСА_1 , 12.08.2022 було виявлено дитину жіночої статі, як у подальшому встановлено, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитину доставлено до КЗ «ЧОСПРД ЧОР».
Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 05.09.2022 № 676 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено форму влаштування для малолітньої - влаштування в одну із форм сімейного виховання.

24.01.2023 рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 54 встановлено опіку над малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначено її опікуном ОСОБА_2 .

Згідно інформації КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» від 03.01.2023 за час перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в установі, мати дитини ОСОБА_1 відвідувала її чотири рази: червень-серпень, жовтень 2022 року.

З довідки Дошкільного навчального закладу № 59 «Петрушка» Черкаської міської ради від 30.03.2023 вбачається, що ОСОБА_2 , яка є опікуном малолітньої ОСОБА_3 , вчасно приводить і забирає дитину в садок та з садка, приймає активну участь у житті групи, дитина охайна та доглянута.

Як вбачається з характеристики ОСОБА_3 вихованням дитини займається опікун ОСОБА_2 .

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав виконавчого комітету Черкаської міської ради від 30.05.2023 № 20750121 виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_1 стосовно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Статтями 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка діє в Україні з 27.09.1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї ст. 150 Сімейного кодексу України, відносно малолітньої доньки, що підтверджено висновком виконавчого комітету Черкаської міської ради та іншими наявними у справі доказами.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позов пред`явлено до суду 24.10.2023.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав у сумі 3 028,00 грн. та за вимогу про стягнення аліментів у сумі 3 028,00 грн., а всього 6 056,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 200, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування м. Черкаси до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Позбавити громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь малолітньої ОСОБА_3 на її утримання на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України, починаючи з 24.10.2023 та до повноліття дитини.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у межах сплати платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у сумі 6 056,00 грн. (шість тисяч п`ятдесят шість гривень).

Позивач: Орган опіки та піклування м. Черкаси, , адреса: вул. Благовісна, буд. 170, м. Черкаси.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Копію заочного рішення надіслати сторонам протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів.

Суддя: О.С. Стеценко