Справа № 369/7450/21
Провадження №8/369/10/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника скаржника ОСОБА_2 ,

приватного виконавця Корольова М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про перегляд цивільної справи № 369/7450/21 за скаргою адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , особа, дії якої оскаржуються: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов М.А., заінтересована особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на протиправні дії приватного виконавця, постанову про опис та арешт майна боржника, акт приватного виконавця від 23.07.2020 року за нововиявленими обставинами та скасування ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.08.2023 року у вказаній цивільній справі,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться вище зазначена справа.

11.06.2024 року в судовому засіданні головуючим суддею Янченком А.В. на обговорення поставлено питання щодо наявності/відсутності правових підстав перегляду за нововиявленими обставинами та скасування ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.08.2023 року у цивільній справі № 369/7450/21 за скаргою адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , особа, дії якої оскаржуються: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов М.А., заінтересована особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на протиправні дії приватного виконавця, постанову про опис та арешт майна боржника, акт приватного виконавця від 23.07.2020 року.

Представник заявника Шевченко А.О. в судовому засіданні вказував, що на його переконання ухвала за результатами розгляду скарги на дії приватного виконавця може бути переглянута за нововиявленими обставинами, наполягав на продовженні розгляду справи.

Представник скаржника Касьяненко Д.Л. в судовому засіданні вказував, що на його переконання ухвала за результатами розгляду скарги на дії приватного виконавця не може бути переглянута за нововиявленими обставинами.

Приватний виконавець Корольов М.А. в судовому засіданні вказував, що на його переконання ухвала за результатами розгляду скарги на дії приватного виконавця може бути переглянута за нововиявленими обставинами, наполягав на продовженні розгляду справи.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.03.2024 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами цивільної справи № 369/7450/21 за скаргою адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , особа, дії якої оскаржуються: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов М.А., заінтересована особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на протиправні дії приватного виконавця, постанову про опис та арешт майна боржника, акт приватного виконавця від 23.07.2020 року.

У своїй заяві заявник зазначає, що у справі є нововиявлені обставини, які мають істотне значення, що судом не були встановлені при задоволенні скарги адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , особа, дії якої оскаржуються: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов М.А., заінтересована особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на протиправні дії приватного виконавця, постанову про опис та арешт майна боржника, акт приватного виконавця від 23.07.2020 року у цивільній справі № 369/7450/21.

В той же час 27.03.2024 року до провадження Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_4 , інші особи: ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.08.2023 року по справі № 369/7450/21 за скаргою адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 на протиправні дії приватного виконавця, постанову про опис та арешт майна боржника, акт приватного виконавця від 23.07.2020 року.

02.05.2024 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 , інші особи: ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.08.2023 року по справі № 369/7450/21 за скаргою адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 на протиправні дії приватного виконавця, постанову про опис та арешт майна боржника, акт приватного виконавця від 23.07.2020 року відмовити.

З приводу цього, суд зауважує, що згідно ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.08.2023 року постановленою скаргу адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , особа, дії якої оскаржуються: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов М.А., заінтересована особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на протиправні дії приватного виконавця, постанову про опис та арешт майна боржника, акт приватного виконавця від 23.07.2020 року - задовольнити.

Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольовим Михайлом Андрійовичем щодо визначення вартості (оцінки) нерухомого майна - домоволодіння, (літ. А, цегла), при ньому гараж (літ. Б, цегла), навіс-барбекю (літ. В, цегла), огорожа (1-5, метал, цегла), що розміщується на земельній ділянці площею 0,1076 га, та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у виконавчому провадженні № 62569061.

Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича щодо не надіслання боржнику ОСОБА_3 повідомлення про визначення вартості нерухомого майна - домоволодіння, (літ. А, цегла), при ньому гараж (літ. Б, цегла), навіс-барбекю (літ. В, цегла), огорожа (1-5, метал, цегла), що розміщується на земельній ділянці площею 0,1076 га, та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у виконавчому провадженні № 62569061.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Корольова Михайла Андрійовича про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання у виконавчому провадженні від 29 липня 2020 року у виконавчому провадженні № 62569061.

У постанові Верховного Суду від 03.06.2021 року у справі № 2-1210/11 зазначено, що ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; про відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; про скасування рішення третейського суду; про видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Відтак інші ухвали судів не можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, оскільки не відносяться до ухвал, якими закінчено розгляд справи.

Вказане також узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 2 ЦПК України, відповідно до якої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Питання оскарження дій приватного виконавця, постанови про опис та арешт майна боржника, акту приватного виконавця є процесуальним питанням, пов`язаним з виконанням судового рішення та виходить за межі вирішення цивільної справи, незважаючи на те, що перебуває у завершальній стадії судового процесу, що є ширшим поняття «розгляд справи по суті».

Верховний Суд у постанові від 10.11.2022 року у справі № 2-1244/11 зауважив, що прийняття судом до розгляду заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судового рішення, яке не є об`єктом перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами, процесуальним законом не передбачено, а отже, процесуальним наслідком звернення із такою заявою є постановлення судом ухвали про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами.

Якщо така заява прийнята до провадження суду помилково, тому у зв`язку з цим провадження у справі належить закрити.

З приводу даних обставин справи, суд також вважає за необхідне зазначити, що у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023 Конституційний Суд України зазначив, що „додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) є надважливим для забезпечення поваги до суду, його рішень та дієвості всієї системи правосуддя в державі, керованій правовладдям.

Додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) полягає, зокрема, у тому, що жоден із учасників справи або інших юридично заінтересованих у розгляді справи осіб не має права вимагати касаційного перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення лише для повторного слухання справи та ухвалення нового судового рішення (абзаци перший, третій підпункту 7.7 пункту 7 мотивувальної частини).

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який розв`яже спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального звинувачення (перше речення пункту 1).

Право на суд, гарантоване статтею 6 Конвенції, не є абсолютним. Обмеження такого права не буде сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо таке обмеження не має правомірної мети та якщо немає розумної домірності між ужитими засобами та метою, що її прагнуть досягти [рішення Європейського суду з прав людини у справі Ashingdane v. the United Kingdom від 28 травня 1985 року (заява № 8225/78), § 57].

Європейський суд із прав людини виснував, що „право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує правовладдя як складову частину спільної спадщини Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів правовладдя є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного розв`язання спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не можна ставити під сумнів (див. рішення у справі Brumarescu v. Romania [GC], заява № 28342/95, § 61, ECHR 1999-VII) [рішення у справі Христов проти України/Khristov v. Ukraine від 19 лютого 2009 року (заява № 24465/04), § 33].

Європейський суд із прав людини у своїх рішеннях послідовно обстоює позицію, згідно з якою „юридична визначеність полягає в додержанні принципу res judicata тобто принципу остаточності судових рішень. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто для проведення повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі. Повноваження вищих судів на перегляд повинні використовуватися для виправлення судових помилок, неправомірних судових рішень, а не замінити перегляд . Відступи від цього принципу виправдані, тільки якщо вони потрібні за обставин істотного та переконливого характеру [рішення у справі Пономарьов проти України/Ponomaryov v. Ukraine від 3 квітня 2008 року (заява № 3236/03), § 40; рішення у справі Христов проти України/Khristov v. Ukraine від 19 лютого 2009 року (заява № 24465/04), § 33, § 34; рішення у справі Мітсопулос проти України/Mitsopoulos v. Ukraine від 9 грудня 2021 року (заява № 62006/09), § 21, § 22].

Конституція України є основним джерелом галузевого законодавства, зокрема цивільного процесуального, яке має розвивати, конкретизувати й деталізувати конституційні приписи.

Частиною 3 статті 2 ЦПК України визначено загальні засади цивільного судочинства це - верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення.

Конституційний Суд України послідовно обстоює юридичну позицію, що „хоча обсяг розсуду законодавця при встановленні системи судоустрою, процедури оскарження, підстав для скасування або зміни судових рішень є широким, законодавець повинен, здійснюючи відповідне регулювання, виходити з конституційних принципів і цінностей та відповідних міжнародних зобов`язань України, зокрема щодо ефективного судового захисту прав і свобод людини і громадянина [друге речення абзацу п`ятого підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17 червня 2020 року № 4-р(II)/2020].

Тому, перегляд процесуального рішення за нововиявленими обставинами в процесі виконання основного рішення є порушенням конституційних принципів і цінностей щодо ефективного судового захисту.

У рішенні у справі Popov v. Moldova (№ 2) від 6 грудня 2005 року (заява № 19960/04) Європейський суд із прав людини зазначив, що «відкриття провадження за нововиявленими обставинами як таке не є несумісним з Конвенцією. До того ж стаття 4 Протоколу № 7 до Конвенції прямо дозволяє державі виправляти судові помилки. Однак рішення про перегляд справ має відповідати встановленим законом критеріям, а зловживання такою процедурою цілком може суперечити Конвенції, оскільки його результат - „зникнення судового рішення - такий самий, як і щодо подання заяви про його скасування. Принципи юридичної визначеності та правовладдя вимагають від суду бути пильним у цій ділянці» (§ 46).

Нововиявленими обставинами (newly discovered circumstances) є докази та інші обставини, що не були відомі на час ухвалення судового рішення, а їх урахування під час перегляду судового рішення може призвести до його зміни.

З огляду на основні засади судочинства та потребу додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) Конституційний Суд України вважає, що, на відміну від апеляційного перегляду справи і касаційного оскарження судового рішення, перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є екстраординарним видом перегляду судових рішень.

Конституційний Суд України виснував, що „правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (перше речення абзацу десятого пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

За Конституцією України всі люди є вільні й рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (частини перша, друга статті 24).

За частиною другою статті 129 Основного Закону України однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (пункт 1).

У Рішенні від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що „рівність та недопустимість дискримінації особи є не тільки конституційними принципами національної правової системи України, а й фундаментальними цінностями світового співтовариства, на чому наголошено у міжнародних правових актах з питань захисту прав і свобод людини і громадянина (абзац четвертий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України виснував, що „доконечною гарантією реалізації права особи на судовий захист є забезпечення засади рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом у спосіб нормативного визначення рівних процесуальних можливостей (обсягу прав) учасників судового процесу, що відповідають їхньому процесуальному становищу [абзац сьомий підпункту 4.3.3 підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 1 березня 2023 року № 2-р(II)/2023].

За статтею 14 Конвенції користування правами та свободами, визнаними в ній, має бути забезпечене без дискримінації на будь-якій із таких підстав, як стать, раса, колір шкіри, мова, релігія, політичні чи інші переконання, національне чи соціальне походження, належність до національних меншин, власність, станове походження, або за іншим статусом.

За практикою Європейського суду з прав людини дискримінація означає неоднакове ставлення, без об`єктивного та обґрунтованого виправдання, до осіб, які перебувають в однакових ситуаціях. „Брак об`єктивного та слушного виправдання означає, що така відмінність у ставленні не має „правомірної мети або їй бракує „слушної домірності між застосованими засобами та метою, якої прагнуть досягти. У цьому аспекті Європейський суд із прав людини наголосив, що за статтею 14 Конвенції державам належить простір обдумування (margin of appreciation), утім „обсяг, що його має Держава-учасниця, є різним залежно від обставин, предмета та суті питання" [рішення у справі v. Bosnia and Herzegovina від 22 грудня 2009 року (заяви № 27996/06 та № 34836/06), § 42].

У Доповіді про правовладдя Європейської Комісії „За демократію через право (Венеційська Комісія), схваленій на її 86-му пленарному засіданні, яке відбулося 25-26 березня 2011 року [CDL-AD(2011)003rev], визначено, що складниками правовладдя є, зокрема, заборона дискримінації та рівність перед приписами права, а також указано, що „будь-яке невиправдане неоднакове ставлення за приписами права заборонено, і всі особи мають гарантований однаковий і дієвий захист від дискримінації за будь-якою ознакою - на ґрунті раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших поглядів, національного або соціального походження, власності, за становим походженням, або за іншим статусом; „рівність перед приписами права означає, що кожна людина підпорядковується тим самим нормативним актам і одна особа або група осіб не можуть мати особливих юридичних привілеїв (§§41, 64, 65).

Європейська Комісія „За демократію через право (Венеційська Комісія) у Спеціальному дослідженні „Мірило правовладдя зазначила, що „законодавство повинне охороняти принцип рівності: воно має трактувати однорідні ситуації однаково, а відмінні ситуації - по-різному, та гарантувати рівність щодо будь-якої підстави стосовно потенційної дискримінації [CDL-AD(2016)007, пункт II.D.3.70].

Згідно з рішеннями Конституційного Суду України „рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом як конституційна засада судочинства має бути втілена у процесуальному законодавстві, зокрема, шляхом запровадження такого нормативного регулювання, за якого учасники судочинства повинні мати рівний обсяг прав та обов`язків, що відповідають їхньому процесуальному становищу (абзац п`ятий підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 17 березня 2020 року № 5-р/2020); водночас „не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують прав та свобод інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необгрунтованих переваг за певними ознаками особам, стосовно яких застосовуються позитивні дії (абзац п`ятий підпункту 3.5 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 4 червня 2019 року № 2-р/2019).

Інформації щодо наявності відступу від позиції викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 2-1210/11 від 03.06.2021 року на момент розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами немає.

Тому перегляд ухвали суду в порядку виконання основного рішення суду, яка є лише процесуальним етапом по відношенню до основного рішення буде порушенням принципу рівності усіх учасників судового процесу.

Зважаючи на викладене, ухвала суду першої інстанції, якою задоволено скаргу адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , особа, дії якої оскаржуються: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов М.А., заінтересована особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на протиправні дії приватного виконавця, постанову про опис та арешт майна боржника, акт приватного виконавця від 23.07.2020 року, не є процесуальним рішенням, яким закінчено розгляд справи, тобто не є об`єктом перегляду у відповідний спосіб, а отже, не підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 1, ч. 1, ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, провадження за заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про перегляд цивільної справи № 369/7450/21 за скаргою адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , особа, дії якої оскаржуються: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов М.А., заінтересована особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на протиправні дії приватного виконавця, постанову про опис та арешт майна боржника, акт приватного виконавця від 23.07.2020 року за нововиявленими обставинами та скасування ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.08.2023 року у вказаній цивільній справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 251, 255, 259, 260, 261 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження за заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про перегляд цивільної справи № 369/7450/21 за скаргою адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , особа, дії якої оскаржуються: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов М.А., заінтересована особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на протиправні дії приватного виконавця, постанову про опис та арешт майна боржника, акт приватного виконавця від 23.07.2020 року за нововиявленими обставинами та скасування ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.08.2023 року у вказаній цивільній справі закрити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 12.06.2024 року.

Суддя А.В. Янченко