Справа № 757/7504/20-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7198/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Ільєва Т.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Кафідової О.В., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги адвоката Житнікової Юлії Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року, ухвалене у складі судді Ільєвої Т.Г., у справі № 757/7504/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської в місті Києві державної адміністрації, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ, державного реєстратора Баліна Павла Павловича, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним ордеру про заселення кімнати, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування запису про державну реєстрацію права власності, надання права постійного користування кімнатою, визнання ОСОБА_1 наймачем кімнати, та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в свої інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 , треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та вселення позивача,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської в м. Києві державної адміністрації, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу КМР ( КМДА) м. Київ, державного реєстратора Баліна П.П., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним ордеру про заселення кімнати, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування запису про державну реєстрацію права власності, надання права постійного користування кімнатою, визнання ОСОБА_1 наймачем кімнати. Зазначала, що вона разом з дочкою та сином проживає в квартирі АДРЕСА_1 . 20 жовтня 2008 року ними було набуто право власності на 11/100 частин вказаної квартири, шляхом реалізації в рівних частках права на приватизацію квартири (кімнати в квартирі спільного заселення). Також, вона разом з сім`єю перебуває на черзі осіб, що потребують поліпшення житлових умов у Печерській районній в м. Києві державній адміністрації з 28.11.1996 року, станом на 03.02.2020 рік номер загальної черги - 905. В 2008 році у вищевказаній квартирі звільнилась окрема кімната. Керуючись положеннями ст. 54 ЖК України, вона з дочкою та сином виявили бажання отримати спірну кімнату в користування. Інші мешканці та наймачі спільної квартири надали згоду на її заселення до спірної кімнати та переселення в неї її дочки. Вказувала, що будинок АДРЕСА_2 знаходиться на балансі Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, до якої вона неодноразово звертатись з проханням надати спірну кімнату в користування їй та її родині. 05.02.2020 року Печерська районна в м. Києві державна адміністрація листом відмовила їй в надані спірної кімнати з тих підстав, що положення ст. 54 ЖК України поширюються на наймачів квартири, і не можуть застосовуватися до неї, оскільки вона вже була учасником приватизації та має право власності на кімнату в даній квартирі. З таким твердженням вона не погоджується, оскільки з матеріалів даної справи вбачається, що предметом спору є жиле приміщення, яке звільнилося у квартирі і повинно надаватись не в порядку розподілу житлового фонду, як це передбачено ст. 42 ЖК України, а в порядку, передбаченому ст. 54 ЖК України, оскільки в квартирі проживає ще два наймачі і кожен з них на нього претендує. Разом з тим, в порушення вимог вищевказаної норми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було видано ордер на вселення до спірного житлового приміщення, та в подальшому незаконно зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на 18/100 частин квартири АДРЕСА_1 .

З урахуванням викладеного та поданих до суду уточнених позовних заяв, ОСОБА_1 просила визнати недійсним ордер, виданий ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про заселення спірної кімнати, що виданий на підставі рішення Печерської в м. Києві ради б/н;

визнати недійсним свідоцтво про право власності на 18/100 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 , видане 03.06.2021 року органом приватизації державного житлового фонду Печерської районної в м. Києві державної адміністрації; скасувати запис про державну реєстрацію права власності № 26654314 від 19.07.2021р. на 18/100 частин вказаної квартири за ОСОБА_3 ; надати їй право постійного користування кімнатою загальною площею 28,3 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 , в порядку ст. 54 ЖК України, з метою поліпшення житлових умов та визнати її наймачем цієї кімнати, зобов`язати Печерську районну в м. Києві державну адміністрацію укласти з нею договір найму вказаного житлового приміщення.

В серпні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , треті особи: КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та вселення позивача. Зазначала, що вона працює двірником ЖЕД «Хрещатик» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та зареєстрована в кімнаті житловою площею 28,3 кв.м. комунальної квартири АДРЕСА_1 . Вказана кімната, була надана їй разом із чоловіком ОСОБА_4 відповідно до ордеру на право зайняття службового житлового приміщення від 27.12.2018 № 121, виданого на підставі розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації № 740 від 17.12.2018, як працівнику КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». Вказана кімната розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.11.2014 №601 була включена до числа службових жилих приміщень ТВО «Підприємство Київ» та відповідно розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.09.2016 № 458 «Про внесення змін до розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.09.2013 №509 «Про перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва переданого до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації», передана до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації та закріплена за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». Нею неодноразово здійснювались спроби потрапити до наданої кімнати у вказаному гуртожитку, натомість кімната була зачиненою та реалізувати своє право на проживання у цій кімнаті здійснити було неможливо. В чергове нею здійснено спробу потрапити до вказаної кімнати 05.02.2020 року в присутності представників КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та встановлено, що кімната зачинена стороннім ключем. Під час обстеження, її зустріли мешканка квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 із чоловіком та повідомили, що кімната заселена її дочкою та віддавати кімнату вони не будуть. Вказані неправомірні дії сусідів унеможливлюють користування нею спірною кімнатою. З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог, ОСОБА_3 просила зобов`язати відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 , усунути перешкоди в користуванні спірною кімнатою, яка належить їй на праві приватної власності, шляхом виселення відповідачів та вселення її до цієї кімнати.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.04.2021 року об`єднано цивільну справу № 757/7504/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними, зобов`язання надати ізольоване приміщення в квартирі, що звільнилося особі що має право на переважне отримання такого житла, та цивільну справу № 757/33724/20-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, та присвоєно об`єднаній справі № 757/7504/20-ц.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , треті особи: КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та вселення позивача - задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 кімнатою житловою площею 28,3 кв. м. у комунальній квартирі АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_3 до вказаної кімнати та передачі ОСОБА_3 ключів від кімнати.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Житнікова Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 вимагає надати їй спірне житлове приміщення позачергово, порушивши таким чином права інших осіб загальної черги, оскільки предметом даного спору є жиле приміщення, яке звільнилося у квартирі і повинно надаватись не в порядку розподілу житлового фонду, як це передбачено ст. 42 ЖК України, а в порядку, передбаченому ст. 54 ЖК України. Наголошує на тому, що ізольоване приміщення, що звільнилося у комунальній квартирі надається проживаючим у цій квартирі наймачам незалежно від їх перебування на квартирному обліку. При цьому, якщо в квартирі проживає декілька наймачів, що виявили бажання одержати таке приміщення, перевагою користується наймач, що потребує поліпшення житлових умов. ОСОБА_1 та члени її сім`ї в повній мірі не використали своє право на приватизацію державного житлового фонду та потребують поліпшення житлових умов. Також не погоджується з висновками суду в частині визнання позовних вимог ОСОБА_3 законними та обґрунтованими. Вказує, що ордер на житлове приміщення є дійсним протягом 30 днів і після закінчення цього строку він автоматично втрачає свою силу. З моменту отримання ордеру та по теперішній час ОСОБА_3 та ОСОБА_4 жодного дня не проживали у спірній квартирі. Вперше ОСОБА_3 з`явилася у комунальній квартирі АДРЕСА_1 лише 14 грудня 2019 року. Крім того, вважає, що видача ордеру на вселення до спірної кімнати відбулася з порушенням вимог ст. 54 ЖК України, оскільки звільнене спільне приміщення не могло бути визнане службовим приміщенням.

Також, не погоджуючись рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення,яким позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, натомість в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що ордер на житлове приміщення є дійсним протягом 30 днів і після закінчення цього строку він втрачає свою силу. ОСОБА_3 не була заселена до спірної квартири протягом 30 днів, а тому виданий їй ордер втратив чинність. Разом з тим, в порушення вимог Положення про службові жилі приміщення, відмітка про прописку в паспорті ОСОБА_3 була вчинена лише через рік. Посилання ОСОБА_3 на те, що їй чинився опір з боку ОСОБА_1 , не знаходять свого підтвердження, адже зустріч між ними мала місце лише в грудні 2019 року, квітні 2020 року. Протягом 2018 року претензії з боку ОСОБА_3 до неї не пред`являлися та вони жодного разу особисто не зустрічались. Вважає, що суд першої інстанції помилково зобов`язав її матір ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні спірною кімнатою шляхом виселення та зобов`язання передати ключі від приміщення, адже ОСОБА_1 не є належним відповідачем і жодного відношення до цього приміщення не має. Наголошує на тому, що після виключення спірної житлової кімнати з числа службових приміщень, спірне приміщення повинно було надаватись не в порядку розподілу житлового фону як це передбачено ст. 42 ЖК України, а виключно в порядку, передбаченому ст. 54 ЖК України.

Адвокат Полтавська Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , яка діє в інтересах державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Баліна П.П., подали відзиви на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заперечують проти доводів представника ОСОБА_1 , вважають їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Адвокат Полтавська Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3 , також подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 . Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні адвокат Чорний А.А., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , та приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав апеляційні скарги, просив їх задовольнити з наведених у них підстав.

Адвокат Полтавська Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , яка діє в інтересах державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Баліна П.П., проти доводів апеляційних скарг заперечували, просили скарги залишити без задоволення з огляду на їх безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської в місті Києві державної адміністрації, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», ОСОБА_4 і ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, повідомлені про розгляд справи, а тому, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проживає та зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , разом з донькою та неповнолітнім сином. Вони набули право власності на 11/100 частин квартири (приміщення квартири спільного заселення ) АДРЕСА_1 , загальною площею 27,5 м.кв., в рівних частках право, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 20 жовтня 2008 року.

Вказана квартира складається з 9 ізольованих кімнат, що складають одну квартиру.

У 2008 році в квартирі АДРЕСА_1 звільнилась окрема кімната житловою площею 28,30 м.кв., з якої виїхала родина.

ОСОБА_1 разом з своєю сім`єю перебуває на черзі осіб, що потребують поліпшення житлових умов в Печерській райдержадміністрації м. Києва з 28 листопада 1996 року, станом на 03 лютого 2020 рік номер загальної черги № 905.

24 листопада 2014 році спірна житлова кімната, жилою площею 28,30 м.кв. в квартирі АДРЕСА_1 , Розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 601 була включена до числа службових ТВО «Київ».

Згідно з розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 06 вересня 2016 року № 458, житлова кімната, жилою площею 28,30 м.кв. в квартирі АДРЕСА_1 перезакріплена за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового зонду Печерського району м. Києва».

Відповідно до розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 17 грудня 2018 року № 740 затверджене спільне рішення КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про надання службової кімнати жилою площею 28,30 м.кв. в квартирі АДРЕСА_1 , двірнику ЖЕД «Хрещатик» на родину з двох осіб, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . На підставі вказаного розпорядження було видано ордер № 121 від 27.12.2018.

Розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 18 грудня 2019 року № 825 затверджене спільне рішення КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового зонду Печерського району м. Києва» про виключення службової кімнати жилою площею 28,30 м.кв. в квартирі АДРЕСА_1 . Таким чином, особи, яким вона надавалась, одержали право на приватизацію.

В подальшому, ОСОБА_3 було здано виданий їй ордер № 121 від 27.12.2018 в житлово-експлуатаційну дільницю «Печерськжитло» комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», на обслуговуванні якого перебуває будинок, в якому знаходиться спірна квартира.

Після здачі ордера ОСОБА_3 , оформлено особовий рахунок та укладено договори на отримання житлово-комунальних послуг.

ОСОБА_1 звертались до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з проханням надати спірну кімнату в користування їй та її родині.

Листом Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 05 лютого 2020 року відмовлено ОСОБА_1 в надані спірної кімнати - ізольованого приміщення, що звільнилось в квартирі, де проживають два та більше наймачі.

03 червня 2021 року органом приватизації державного житлового фонду Печерської районної в місті Києві державної адміністрації було прийнято рішення № 26 про видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на 18/100 чистини квартири АДРЕСА_1 , яким передбачено, що спірна квартира, приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 , зобов`язавши ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 кімнатою житловою площею 28,3 кв. м. у комунальній квартирі АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_3 до вказаної кімнати та передачі ОСОБА_3 ключів від кімнати.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, Конституція України гарантує кожному право на житло, також вона закріплює, що людину можливо примусово позбавити житла лише на підставі закону за рішення суду.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 31 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством України, цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Зазначеною нормою визначаються два основні принципи надання жилих приміщень у будинках громадського та державного житлового фонду. По-перше, жилі приміщення надаються громадянам, які постійно проживають у відповідному населеному пункті, якщо інше не встановлене законодавством, та. по-друге, жилі приміщення, як правило, надаються у вигляді однієї квартири на сім`ю.

Таким чином, за загальним правилом, сформульованим у статті 31 ЖК України, поліпшення житлових умов полягає в наданні житлового приміщення, як правило, у вигляді окремої квартири на сім ю. В основі даної норми - принцип забезпечення жилими приміщеннями кожної сім`ї.

Згідно частиною 1 статті 36 ЖК України облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районного, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Питання взяття на облік та зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, врегульовано у ЖК України та в Правилах обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470.

Статтею 36 ЖК України закріплений територіальний принцип квартирного обліку, який, як правило, здійснюється за місцем постійного проживання особи.

Відповідно до ч. 3 статті 43 ЖК України черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків).

Відповідно до Положення «Про порядок надання службових жилих приміщень користування ними» затвердженого Постановою Ради міністрів УРСР від 04.02.1988 р. службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Через це зазначені приміщення повинні знаходитися у безпосередній близькості від дільниці, яка ними обслуговується (їх робочого місця).

Положенням визначено, що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації.

Відповідно до статті 119 ЖК України службові житлові приміщення можуть бути надані лише категоріям осіб, що визначені у відповідному Переліку, затвердженому постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 № 37.

Для одержання службового жилого приміщення працівник подає заяву до адміністрації підприємства, установи, організації. До заяви додається довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб.

Адміністрація підприємства, установи, організації, у віданні якої перебуває службове житло, приймає рішення про надання службового житла та направляє клопотання до виконавчого комітету відповідної ради, на території якої знаходиться жиле приміщення, про затвердження відповідного рішення адміністрації, (п. 9, 16 Положення).

Пунктом 6 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затверджене постановою Ради Міністрів РСР «Про службові житлові приміщення» від 4 лютого 1988 р. №37, передбачено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації затвердженого рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Особа, яка бажає приватизувати службове житло має подати звернення до керівництва підприємства, установи чи організації, яке надавало службове приміщення, з проханням виключити житло із службового житлового фонду, у зв`язку з відсутністю потреби в його використанні в статусі службового.

У разі надання згоди підприємством, установою, організацію на виключення житла з числа службового, подається відповідне клопотання до виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Виконавчий комітет, в межах наданих повноважень, має право прийняти рішення про виключення певного житла із числа службового та повернути його до комунальної/державної власності.

Після цього стає можливим початок процедури приватизації житла з дотриманням вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на те органами, що створюються державними органами виконавчої влади на місцях а саме: органами місцевого самоврядування.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішення відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир у власність громадян з доплатою, безоплатно чи компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 заявляла вимоги щодо житлової кімнати, жилою площею 28,30 м.кв. в квартирі АДРЕСА_1 , в якій вона є співвласником іншої кімнати, посилаючись на те, що вона мала бути надана у користування їй та членам її сім`ї, а не стороннім особам. .

Разом з тим, розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 601 від 24 листопада 2014 році спірна житлова кімната, жилою площею 28,30 м.кв. в квартирі АДРЕСА_1 , була включена до числа службових ТВО «Київ».

Розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 17 грудня 2018 року № 740 було затверджено рішення КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про надання службової кімнати житловою площею 28,3 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 , двірнику житлово-експлуатаційної дільниці «Хрещатик» КП «Керуюча компанія» ОСОБА_3, на підставі якого останній було видано ордер.

Розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 825 від 18 грудня 2019 року було задоволено клопотання комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового Фонду Печерського району м. Києва» № 432-5282 від 31 жовтня 2019 року №5282 від 31 жовтня 2019 року про виключення кімнати житловою площею 28.3 кв.м в кв. АДРЕСА_1 , з числа службових, яке було подане до Печерської РДА в м. Києві на звернення ОСОБА_3 до адміністрації та профкому житлово-експлуатаційної дільниці «Хрещатик», де остання працює двірником, з метою в подальшому реалізації права на приватизацію вказаного житла.

03 червня 2021 року органом приватизації державного житлового фонду Печерської РДА в м. Києві було прийнято рішення № 26 про видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на 18/100 чистини квартири АДРЕСА_1 , яка складає загальної площі 45.9 кв.м. та яким передбачено, що спірна квартира, приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до п. 24 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів від 4 лютого 1988 р. № 37 ордер може бути визнаний недійсним лише в судовому порядку. Ордер на службове жиле приміщення може бути визнаний недійсним стосовно до підстав і порядку, встановлених статтею 59 ЖК України, яка передбачає можливість визнання ордеру недійсним лише у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що, вона перебуває на квартирному обліку в загальній черзі під № 905.

При цьому надання житла інакше, ніж у порядку, встановленому законом, задоволенню не підлягає, оскільки надання житлового приміщення ОСОБА_1 раніше, ніж його отримають особи, що перебувають на квартирному обліку перед останньою першочерговому списку, суперечитиме наведеним нормам щодо черговості надання житла.

Зазначений правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду Україні: від 2 жовтня 2013 року № 6-87цс13 від 4 червня 2014 року № 6-50дс14. від 3 червня 2015 року № 6-390цс15.

Всупереч цьому, ОСОБА_1 вимагала надати їй спірне приміщення позачергово, порушивши таким чином права інших осіб загальної черги.

Крім того, як уже встановлено судом, ОСОБА_1 претендувала на спірне житлове приміщення, яке не є вільним та не може підпадати під дію статті 54 ЖК України, яка регламентує питання надання наймачеві вільного суміжного приміщення.

Також, як вбачається з матеріалів справи, державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Баліним П.П. розглянуто заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46819015 від 19.07.2021, яку подала ОСОБА_3 для проведення державної реєстрації права власності. Відповідно до інформації з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на 18/100 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 зареєстровано державним реєстратором Департаменту Баліним П.П., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59438000 від 23.07.2021 (номер запису про право власності: 43127362) на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н. виданий 03.06.2021 Органом приватизації державного житлового фонду Печерської районної в м. Києві державної адміністрації.

Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності; 13-2) актів приймання-передачі нерухомого майна неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Ураховуючи викладене, у державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Баліна П.П. не було підстав для відмови у прийнятті оскаржуваного рішення, а державний реєстратор діяла в межах виконання Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Окрім цього, ОСОБА_1 просила скасувати запис про державну реєстрацію права власності №26654314 від 19.07.2021 на 18/100 квартири за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Разом з тим, зазначений номер запису про право власності відповідно до інформації з Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер запису про право власності №26654314, дата реєстрації 15.06.2018, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41643274 здійснений державним реєстратором Ткач О.А. Другої київської державної нотаріальної контори на 11/200 частку на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 , що не є стороною по справі.

Згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020 року, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. З ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції, чинній з 16.01.2020 року, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав па підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, в розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

З урахуванням викладеного, з 16.01.2020 року такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.06.2020 року в справі № 906/516/19 та від 20.08.2020 року в справі №916/2464/19.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Також, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_3 зазначала, що з часу отримання ордеру вона неодноразово намагалась потрапити до кімнати, житловою площею 28,3 кв. м., яка знаходиться у комунальній квартирі АДРЕСА_1 , проте ключі надані їй від спірної кімнати не підходили. Кімната була зачинена та зовні виглядало так ніби там хтось проживає і її право на проживання у вказаній кімнаті не було реалізоване.

В чергове, ОСОБА_3 було здійснено спробу потрапити до вказаної кімнати 05.02.2020 в присутності представників КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та під час обстеження зустріли мешканку квартири АДРЕСА_2 , сусідньої кімнати, загальною площею 27.5 кв.м. - ОСОБА_1 із чоловіком, які повідомили, що спірна кімната заселена її донькою та віддавати кімнату вони не будуть. При цьому, вказані громадяни погрожували ОСОБА_3 та працівникам Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», а також ображали нецензурною лайкою, що підтверджується відповідним актом від 05.02.2020.

З метою усунення перешкод у користуванні її власністю, 29.04.2020 ОСОБА_3 звернулася з заявою до Печерського управління поліції, звернення ЄО № 14776. За результатами даного звернення, їй було повідомлено, що факти викладені у зверненні відносяться до цивільно-правових відносин та вирішуються за обопільною згодою сторін або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 ЦК України, визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відтак, враховуючи, що ОСОБА_3 є власником 18/100 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , і має всі права власника на належну їй частку, в тому числі і всі права, які є в тріаді власності, зокрема, право вільного користування та володіння своїм майном, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення вимог ОСОБА_3 про зобов`язання ОСОБА_1 усунути їй перешкоди в користуванні кімнатою житловою площею 28,3 кв.м. у комунальній квартирі АДРЕСА_1 шляхом вселення її до вказаної кімнати та передачі їй ключів від кімнати.

Колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на те, що кімната житловою площею 28,3 кв. м. у комунальній квартирі АДРЕСА_1 мала бути надана у користування саме їй на підставі ст. 54 ЖК України, оскільки як було встановлено, вказана кімната не була вільною. Судом не було встановлено обставин, які б вказували на порушення відповідачами положень ст. 54 ЖК України. Установлено, що вказана кімната на підставі розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 601 від 24 листопада 2014 році була включена до числа службових ТВО «Київ», а розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 17 грудня 2018 року № 740 було затверджено рішення КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про надання вказаної кімнати житловою площею 28,3 кв.м. ОСОБА_3 як двірнику ЖЕД «Хрещатик» КП «Керуюча компанія», що відповідає вимогам житлового законодавства.

Також, колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на те, що відповідачка ОСОБА_3 не реалізувала ордер на житлове приміщення протягом 30 днів та відсутність з їхнього боку перешкод у здійсненні ОСОБА_3 її прав на житло. Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 реалізувала ордер у встановлений законом строк, здала його в ЖЕД «Печерськжитло» комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», на обслуговуванні якого перебуває будинок, після здачі ордера ОСОБА_3 , оформлено особовий рахунок та укладено договори на отримання житлово-комунальних послуг.

Вчинення ОСОБА_3 перешкод у користуванні наданою їй кімнатою площею 28,3 кв. м. у комунальній квартирі АДРЕСА_1 підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги адвоката Житнікової Юлії Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 14 червня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді