У х в а л а

11 червня 2024 року

м. Київ

Справа № 211/1982/13-ц

Провадження № 61-7862ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Крата В. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник)

на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року

у справі за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - заявник) про поновлення пропущеного строку для пред`явлення дубліката виконавчого листа до виконання

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до скаржника про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором і

в с т а н о в и в :

1. У листопаді 2023 року заявник звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення дубліката виконавчого листа до виконання.

2. 16 січня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановив ухвалу, згідно з якою відмовив у задоволенні цієї заяви.

3. 24 квітня 2024 року Дніпровський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою ухвалу суду першої інстанції скасував, вказану заяву задовольнив і поновив строк для пред`явлення до виконання дубліката виконавчого листа Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

4. 27 травня 2024 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

5. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

5.1. За змістом пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

5.2. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

5.3. Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу (частина перша статті 406 ЦПК України).

5.4. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України).

5.5. Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України).

5.6. Скаржник подав касаційну скаргу на постанову, згідно з якою суд апеляційної інстанції скасував ухвалу суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення дубліката виконавчого листа до виконання. За змістом пункту 24 частини першої статті 353 та пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України таку ухвалу можна оскаржити окремо від рішення суду лише в апеляційному порядку. Оскільки ця ухвала суду першої інстанції не належить до переліку тих, які визначені у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, таку ухвалу не можна оскаржити у касаційному порядку. Тому не можна оскаржити у цьому порядку і постанову апеляційного суду про перегляд вказаної ухвали.

5.7. Скаржник подав касаційну скаргу на судове рішення, можливість оскарження якого у касаційному порядку процесуальний закон не передбачає. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити. Помилкове зазначення у постанові Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року про можливість її оскарження у касаційному порядку не може бути підставою для перегляду судового рішення Верховним Судом усупереч вимогам процесуального закону.

6. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

6.1. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

6.2. Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

6.3. «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

6.4. Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету, і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 рокуу справі«Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).

6.5. Скаржник отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій, зокрема мав можливість навести аргументи та докази проти доводів заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення дубліката виконавчого листа до виконання. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом(частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є легітимною. Скаржник подав касаційну скаргу на судове рішення, яке не можна оскаржити у касаційному порядку. За таких умов обмеження на подання скаржником касаційної скарги є пропорційними вказаній легітимній меті та не порушують сутність його права на доступ до суду.

Керуючись статтями 260, 261, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення дубліката виконавчого листа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали скерувати особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
В. І. Крат