Справа № 489/3144/24
Провадження №2/489/1444/24
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

20 червня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі: відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В квітні 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договором в загальній сумі 48 251,27 грн. та понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказано, що 17.01.2022 між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики № 74448612, згідно якого останній отримав кредитні кошти на умовах, визначених даним договором, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника. Проте відповідач свої зобов`язання за договором не виконував належним чином, заборгованість не погашав, в зв`язку із чим виникла заборгованість, яка становить 23 684,27 грн., а саме: 18 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 5 684,27 грн. сума заборгованості за відсотками.

В подальшому між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає останньому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників.

21.02.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 23774-02/2022, згідно якого відповідач отримав кошти в кредит в сумі 4 100,00 грн. зі сплатою відсотків за їх використання. Проте відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, кредитні кошти та відсотки за їх користування не сплатив, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 12 823,00 грн., з яких: 4 100,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 8 723,00 грн. заборгованість за відсотками.

08.12.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 08122022, у відповідності до умов якого позивач отримав за плату належні ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача ОСОБА_1

21.02.2022 між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» було укладено кредитний договір № /769125, згідно якого останній отримав кредитні кошти на умовах, визначених даним договором, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, вказаний відповідачем. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника шляхом одноразового ідентифікатора. Проте відповідач свої зобов`язання за договором не виконував належним чином, заборгованість не погашав, в зв`язку із чим виникла заборгованість, яка становить 9 444,00 грн., а саме: 3 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 6 444,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

12.08.2022 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 12082022, згідно якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» передає останньому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників.

13.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 61925, згідно якого відповідач отримав кошти в кредит в сумі 4 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Проте відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, кредитні кошти в повному обсязі не сплатив, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 2 300,00 грн., з яких: 2 300,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу.

05.01.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 05012024, у відповідності до умов якого позивач отримав за плату належні ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 .

Посилаючись на наведені обставини, позивач просить стягнути заборгованість з відповідача в судовому порядку.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.05.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

18.06.2024 від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про зупинення провадження у справі, оскільки на теперішній час, в зв`язку з введенням на території України воєнного стану, він перебуває на військовій службі, на підтвердження чого надає письмові докази.

В судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився. В позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення по справі заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення особливого періоду у зв`язку з його перебуванням на військовій службі та виконанні ним бойових завдань. Також пояснив, що копію позову не отримав, бажає скористуватись правом на подачу відзиву.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно посвідчення офіцера ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, з квітня 2022 року призначений інженером у військовій частині НОМЕР_1 .

У відповідності до довідки військової частини НОМЕР_1 про належність до захищеної категорії від 30.01.2023 за вих. № 1/122/80 капітан ОСОБА_1 належить до захищеної категорії відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування».

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб.

Згідно з пунктом другим цього Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 14 березня 2022 року № 7168, Указом Президента України від 19 квітня 2022 року № 7300, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-IX та продовжений до цього часу.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389- VIII.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності. визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Установивши, що надані відповідачем докази, а саме копія посвідчення офіцера та довідка про належність до захищеної категорії, підтверджують, що ОСОБА_1 перебуває на службі у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Суд вважає необхідним зазначити, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, позивач не позбавлений права ініціювати питання про поновлення провадження шляхом подання до суду відповідного клопотання.

Крім того, суд вважає за необхідне у разі припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України зобов`язати його повідомити про це Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Враховуючи вищевикладене клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі обґрунтоване, однак підлягає частковому задоволенню в частині періоду зупинення провадження, а саме доцільно зупинити провадження до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Керуючись ст. 251 ЦПК України суд

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Зупини провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У разі припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України зобов`язати його повідомити про це Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 20.06.2024.

Суддя Г.А. Микульшина