ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3502/19 Номер провадження 22-ц/814/1704/24Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю.А. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником - адвокатом Бурбак Оксаною Валеріївною,

на заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 лютого 2020 року, постановлене суддею Іващенко Ю.А.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

02.09.2019 ОСОБА_2 звернулася в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.01.2010 шлюб між її батьками було розірвано і вона, позивачка, залишилася проживати з батьком ОСОБА_4 . Її мати, ОСОБА_3 , на підставі рішення суду сплачувала на її утримання аліменти в розмірі частини з усіх видів доходів до її повноліття.

21.03.2014 їй виповнилося 18 років, вона досягла повноліття та стала студентом Лубенського фінансово-економічного коледжу Полтавської державної аграрної академії. Після його закінчення, у червні 2015 року, вона продовжила навчання у Полтавському педагогічному університеті, на період якого, з ОСОБА_3 рішенням суду від 30.07.2014 на її утримання сплачувалися аліменти у розмірі частини з усіх видів доходів до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку.

Виконавчий документ за таким судовим рішення пред`явлено до примусового виконання до Київського ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області та згідно листа державного виконавця від 10.07.2019 за №36774 станом на 01.07.2019 заборгованість по аліментам ОСОБА_3 становить 89 784,25 грн. та на підставі статті 196 СК України заявляє до стягнення з останньої на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 84 728,83 грн.

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.02.2020 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 84 728,83 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів станом на 01.07.2019.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 768,40 грн. судового збору.

Рішення міськрайонного суду вмотивовано тим, що державним виконавцем суму заборгованості відповідача по аліментам розраховано у відповідності з вимогами чинного законодавства, про що заперечень відповідача суду не надано. Тоді як заявлений до стягнення розмір неустойки (пені) не перевищує 100 відсотків заборгованості та підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень статті 196 СК України.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.01.2024 заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.02.2019, ухваленого у цивільній справі №539/3502/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - залишено без задоволення.

Відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Бурбак О.В., оскаржила рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення міськрайонного суду скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Звертає увагу, що при зверненні в суд із цим позовом позивачка неправильно зазначила прізвище відповідачки « ОСОБА_3 », замість « ОСОБА_6 », що підтверджується ІД-паспортом. Тоді як, судові повістки про виклик до суду не були вручені відповідачці та повернуті без вручення адресату із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», що згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду у справі №752/11896/17 від 12.12.2018 не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи.

Вважає постановлений до стягнення розмір пені таким, що не підтверджений належними та допустимими доказами, а ґрунтується лише на підставі розрахунку державного виконавця, обрахованого виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості; тоді як відповідачка була працевлаштованою, а деякий час отримувала державну допомогу по безробіттю. Відтак, розмір заборгованості за період із 26.07.2014 по 01.03.2019, з урахуванням фактичного заробітку (доходу) платника аліментів становить 34 187,84 грн., а не 84 728,83 грн.

Зазначає, що державні виконавці не здійснювали її виклик, не повідомляли про початок примусового стягнення аліментів та перевірку її доходів.

Також повідомляє, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачки народився син ОСОБА_7 , а тому за фінансовим станом вона не мала можливості сплачувати аліменти на період навчання повнолітньої дочки, що вважає обґрунтованою підставою для звільнення її від відповідальності за прострочення їх сплати.

До апеляційної скарги додано докази, які з об`єктивних підстав не становили предмет дослідження суду першої інстанції, а саме: розрахунок заборгованості, складений державним виконавцем Київського ВДВС у м.Полтаві за період із червня 2014 року по березень 2019 року, де сума боргу склала 34 187,84 грн.; довідки ФО-П ОСОБА_8 про розмір заробітної плати ОСОБА_1 : червень - листопад 2014 року в розмірі 6 472,92 грн.; грудень 2014 року в розмірі 1 072,72 грн.; січень - червень 2015 року в розмірі 6 436,32 грн.; липень - грудень 2015 року в розмірі 6 865,78 грн.; січень - червень 2016 року в розмірі 7 763,72 грн.; липень 2016 року 1 331,52 грн.; травень - вересень 2017 року в розмірі 10 580,47 грн.; жовтень - грудень 2018 року в розмірі 9 080,40 грн.; січень-червень 2019 року в розмірі 20 189,40 грн.; липень-серпень 2019 року в розмірі 6 832,84 грн.; копію трудової книжки та свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

04.04.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив такі обставини.

Судом установлено, що заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 липня 2014 року (справа №539/2188/14-ц) позов ОСОБА_2 до ОСОБА_9 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжу навчання - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_9 аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , студентки Лубенського фінансово-економічного коледжу Полтавської державної аграрної академії на її утримання в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 червня 2014 року на період навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 віку./а.с.5/

Згідно з довідкою-розрахунком, складеного державним виконавцем Київського ВДВС Полтавського МУЮ, заборгованість ОСОБА_9 зі сплати аліментів станом на 01.03.2018 становить 89 784,25 грн./а.с.8-10/

Позивачем надано розрахунок пені станом на 01.07.2019, який склав 84 728,83 грн./а.с.11-12/

Задовольняючи вимоги позову, міськрайонний суд виходив із того, що державним виконавцем суму заборгованості відповідача по аліментам розраховано у відповідності із вимогами чинного законодавства, про що заперечень відповідача суду не надано. Даний розрахунок відповідачем у встановленому порядку не спростований, також ним не доведено, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, а тому суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги про стягнення неустойки (пені) підлягають задоволенню у повному обсязі.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з таких підстав.

Стосовно порушення норм процесуального закону, колегія суддів приймає до уваги наступне.

За змістом пункту третього частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно із положеннями частин першої, другої статті 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Повідомлення учасників справи про місце, дату і час судового засідання проводиться судом, відповідно до вимог статей 128-131 ЦПК України.

Так, за приписами статті 128 цього Кодексу, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Таким чином, про належне повідомлення учасника справи про час і місце розгляду справи у даному випадку може свідчити лише розписка.

За змістом частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Із матеріалів справи убачається та підтверджується даними обліку Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Полтавської міської ради, місцем реєстрації ОСОБА_9 є: АДРЕСА_1 ./а.с.33/

Судова кореспонденція, надіслана ОСОБА_9 за вказаною адресою повернута без вручення адресату з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», що згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України є днем вручення судової повістки/а.с.50/; а попередньо, виклик відповідача до суду здійснювався через оголошення на сайті суду./а.с.24/

Відтак, підстав для застосування п.3 ч.3 стт.376 ЦПК України апеляційний суд не вбачає, як і приймати до уваги докази, які не становили предмет дослідження суду першої інстанції і винятковість випадку за якого відповідач, діючи добросовісно, не міг їх надати з причин, що об`єктивно не залежали від нього, як того вимагає частина третя статті 367 цього Кодексу, апеляційним судом не установлено.

При цьому апеляційний суд враховує позицію Верховного Суду, сформовану у справі №686/9366/20 від 27.03.2023, за змістом якої сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог/заперечень, аргументів та формуванні їх доказової бази.

Тоді як створення судом необґрунтованих переваг в поданні та оцінці доказів на етапі розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій може порушувати принцип рівності прав сторін у процесі (постанова Верховного Суду у справі №311/2297/21 від 07.02.2024).

Доводи апеляційної скарги відповідача, що державні виконавці не здійснювали її виклик, не повідомляли про початок примусового стягнення аліментів та перевірку її доходів не ґрунтуються на доказах та, з огляду на презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, не є обґрунтованою підставою для врахування та надання оцінки новим доказам, наданим безпосередньо апеляційному суду.

Стосовно норм матеріального права, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини третьої статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до правової позиції Великої Палата Верховного Суду від 03.04.2019 по справі №333/6020/16-ц розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Із огляду на викладене, встановивши, що відповідач, як особа, яка прострочила виконання зобов`язання по сплаті аліментів, не довела протилежного, суд першої інстанції правомірно стягнув із неї пеню за таке прострочення в розмірі, заявленому до стягнення та довідкою-розрахунком ДВС актуальною станом на день постановлення оскаржуваного судового рішення.

Заперечення відповідачем суми заборгованості по аліментам не обґрунтовано належним та допустимим доказом, яким не може бути довідка-розрахунок заборгованості, виготовлена та складена станом на 09.11.2023, тобто на момент постановлення рішення такого доказу не існувало. Натомість, посилання відповідача щодо наявності на її утриманні малолітньої дитини могли бути підставою зміни розміру аліментів, проте не є підставою для звільнення платника аліментів від сплати пені за тривале неналежне виконання зобов`язання.

Інших доводів, які б спростовували чи вплинули на висновки міськрайонного суду в оскаржуваному рішенні, відповідачем не наведено. Тому апеляційний суд апеляційну скаргу залишає без задоволення, а рішення міськрайонного суду без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником- адвокатом Бурбак Оксаною Валеріївною, - залишити без задоволення.

Заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.05.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В.Дряниця

О.В. Чумак