Справа № 727/4321/24
Провадження № 4-с/727/11/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Літвінової О.Г.

при секретарі Лещинська А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", представник заявника Думітращук Вікторія Анатоліївна на дії та бездіяльість державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльість державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Вимоги скарги мотивує тим, що Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 грудня 2009 року на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто солідарно з Відповідачів заборгованість за кредитними договорами N?014/05/639/1 від 07.04.2008 року, N? 014/05/639/2 від 07.04.2008 року та N? 014/05/639/3 від 05.06.2008 року, що укладені в межах Генеральної кредитної угоди N? 014/05/639 від 07.04.2008 року в сумі 1 433 070,54 грн.

16 лютого 2010 року судом видані виконавчі листи N?2-3437/2009 щодо кожного боржника (відповідача).

25 жовтня 2021 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці замінено стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Форінт» за виконавчими листами відносно кожного із боржників (відповідачів).

26 травня 2022 року Постановою старшого державного виконавця Першого відділу

ДВС у м.Чернці Несторяком Ю.М. відкрито виконавче провадження N? 69016596 з виконання вищевказаного виконавчого листа про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 .

В рамках виконавчого провадження було виявлено, що боржниці на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 27.08.2019 року, що посвідчений Шкляр М.М., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, належить квартира N? АДРЕСА_1 , площею 41,8 кв.м., запис про право власності N? 32970658, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна N? 101.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 06 червня 2019 року вищевказана квартира перебуває в іпотеці ПАТ «Укргазбанк» в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором N? 0028/06/2019/0046 від 06.06.2019 року та договором іпотеки від 06.06.2019 року.

Відповідно до запису N? 32715569 про іпотеку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: строк виконання основного зобов?язання: 05.06.2029, розмір основного зобов?язання: 559600,00 гривня, правочин, в якому встановлено основне зобов?язання: кредитний договір, серія та номер: 0028/06/2019/0046, виданий 06.06.2019, видавник: АБ Укргазбанк, ОСОБА_2 , додаткова угода до кредитного договору N?0028/06/2019/0046 від 06 червня 2019 року, м. Чернівці, 23 грудня 2021 року.

Тобто, боржниці на праві власності належить нерухоме майно (квартира), яке обтяжене іпотекою АТ «Укргазбанк», який є іпотекодержателем, однак не є стягувачем у виконавчому провадженні.

У даній справі Рішення Шевченківського районного суду у справі N?2-3437/2009 щодо стягнення коштів із боржниці постановлено раніше ніж виникло право у ПАТ «Укргазбанку» на іпотеку, а саме - 22 грудня 2009 року. Право іпотеки виникло у ПАТ «Укргазбанк» пізніше (через 10 років) - 06 червня 2019 року. Також вартість квартири перевищує суму кредитування.

На підставі викладеного, у державного виконавця є всі підстави звернути стягнення на вищевказану квартиру, що належить боржниці ОСОБА_1 з першочерговим погашенням залишку заборгованості АТ «Укргазбанк» за кредитним договором N?0028/06/2019/0046 від 06.06.2019 року в порядку статті 51 Закону України «Про виконавче провдаження». Після погашення заборгованості іпотекодержателя залишок заборгованості державний виконавець зобов`язаний направити на погашення заборгованості

стягувача ТОВ «ФК «Форінт» у виконавчому провадженні N? 69016596.

Проте, станом на дату подання скарги державним виконавцем не вжито заходів щодо звернення стягнення на вищевказану квартиру, що порушує права стягувача на отримання коштів на погашення заборгованості за Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 грудня 2009 року.

Стягувач неодноразово скеровував на адресу державного виконавця відповідні клопотання щодо необхідності вжиття заходів щодо звернення стягнення на квартиру боржниці, які залишені державним виконавцем без належного реагування.

Стягувач ТОВ «ФК «Форінт» вважає, що державний виконавець допускає протиправну бездіяльність у межах виконавчого провадження N? 69016596, що порушує права стягувача, оскільки приписи статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» вимагає від державного виконавця вжиття заходів звернення стягнення на належне боржнику майно для виконання рішення суду.

На основі викладеного, заявник просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідальних державних виконавців Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Несторяка Ю.М., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в межах виконавчого провадження N? 69016596 щодо не проведення опису та арешту квартири, не призначення суб?єкта оціночної діяльності для визначення ринкової вартості квартири та не передання на примусову реалізацію організатору електронних торгів ДП "СЕТАМ" квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Зобов?язати державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марусяка В.А. в межах виконавчого провадження N? 69016596 вжити заходів з проведення опису та арешту, призначення суб?єкта оціночної діяльності для визначення ринкової вартості та передання на примусову реалізацію організатору електронних торгів ДП "СЕТАМ" квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , з направленням коштів, отриманих від реалізації квартири в першочерговому порядку на погашення заборгованості перед іпотекодержателем АТ «Укргазбанк». Після повного погашення заборгованості іпотекодержателя АТ «Укргазбанк» залишок заборгованості направити на погашення заборгованості стягувача ТОВ «Фінансова компанія

«Форінт» у виконавчому провадженні N?69016596.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій зяву підтримує повністю, просить справу розглянути в його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно через поштове повідомлення, про поважні причини неявки суд не повідомив та у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи в загальному провадженні та відзиву на позовну заяву не надав.

Представник третьої особи ПАТ АБ «Укргазбанк» в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду заяву, відповідно до змісту якої просив суд провести судове засідання у їх відсутність, в задоволенні вимог скарги просили суд відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи Перший відділ державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління юстиції в судове засідання не з`явився.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 квітня 2024 року було прийнято до розгляду справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", представник заявника Думітращук Вікторія Анатоліївна на дії та бездіяльість державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги скарги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, надані сторонами в їх сукупності, суд приходить до висновків, щовимоги скарги необґрунтовані та не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, судом встановлено, що Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 грудня 2009 року на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто солідарно з Відповідачів заборгованість за кредитними договорами N?014/05/639/1 від 07.04.2008 року, N? 014/05/639/2 від 07.04.2008 року та N? 014/05/639/3 від 05.06.2008 року, що укладені в межах Генеральної кредитної угоди N? 014/05/639 від 07.04.2008 року в сумі 1 433 070,54 грн.

16 лютого 2010 року судом видані виконавчі листи N?2-3437/2009 щодо кожного боржника (відповідача).

25 жовтня 2021 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці замінено стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Форінт» за виконавчими листами відносно кожного із боржників (відповідачів).

26 травня 2022 року Постановою старшого державного виконавця Першого відділу

ДВС у м.Чернці Несторяком Ю.М. відкрито виконавче провадження N? 69016596 з виконання вищевказаного виконавчого листа про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 .

В рамках виконавчого провадження було виявлено, що боржниці на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 27.08.2019 року, що посвідчений Шкляр М.М., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, належить квартира N? АДРЕСА_1 , площею 41,8 кв.м., запис про право власності N? 32970658, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна N? 101.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 06 червня 2019 року вищевказана квартира перебуває в іпотеці ПАТ «Укргазбанк» в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором N? 0028/06/2019/0046 від 06.06.2019 року та договором іпотеки від 06.06.2019 року.

Відповідно до запису N? 32715569 про іпотеку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: строк виконання основного зобов?язання: 05.06.2029, розмір основного зобов?язання: 559600,00 гривня, правочин, в якому встановлено основне зобов?язання: кредитний договір, серія та номер: 0028/06/2019/0046, виданий 06.06.2019, видавник: АБ Укргазбанк, ОСОБА_2 , додаткова угода до кредитного договору N?0028/06/2019/0046 від 06 червня 2019 року, м. Чернівці, 23 грудня 2021 року.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу положень зазначеної статті Закону виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також відповідно до інших законів, які є обов?язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов?язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується «правомірна поведінка» приватного виконавця.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов?язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов?язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя.

У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернено стягнення на заставлене майно, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 15 частини першої статті 39 цього Закону.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Отже, ця норма є відсильною та надає судовому виконавцю повноваження застосувати до реалізації предмета іпотеки у виконавчому провадженні положення Закону України "Про іпотеку", які визначають особливості звернення стягнення на предмет іпотеки.

Іпотека є особливим видом застави, за яким виконання зобов?язань забезпечується виключно нерухомим майном. Іпотека регулюється не лише загальним законодавством - ЦК України, Законом України "Про заставу", а й спеціальним - Законом "Про іпотеку"

У разі порушення боржником основного зобов?язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель мае право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки (частина шоста статті 3

Закону України "Про іпотеку").

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (частина сьома статті 3 Закону України "Про іпотеку").

У частинах першій, третій статті 33 Закону "Про іпотеку" передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов?язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов?язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Виходячи із тлумачення норм Закону України "Про іпотеку" Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі N? 199/8324/19 зауважила, що у разі існування застави, підвидом якої є іпотека, звернути стягнення на предмет іпотеки можна лише на задоволення вимог стягувача, яким є іпотекодержатель.

3 аналізу статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що виконавець може звернути стягнення на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями за сукупності умов, визначених ч. 1 ст. 51 вказаного Закону, а саме :1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. Відсутність хоча б однієї з вказаних умов, встановлених ч. 1 ст. 51 Закону, унеможливлює звернення стягнення на заставлене майно боржника. Приватний виконавець не може діяти на власний розсуд у цьому випадку.

Зазначена позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі N? 910/7221/17, від 6 лютого 2020 року та від 22 грудня 2023р. у справі N?640/7964/19.

Враховуючи те, що станом на 03.05.2024р. борг ОСОБА_2 перед ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» згідно з кредитним договором N? 0028/06/2019/0046 від 06.06.2019р. не погашено, оскільки строк виконання зобовов?язань за цим договором - 05.06.2029р., договір іпотеки нерухомого майна, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , не припинив дію, зокрема з підстав погашення іпотекодавцем ОСОБА_2 (боржником у цьому виконавчому провадженні) суми основного боргу перед ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (іпотекодержателем), у ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» відсутні будь-які законно обгрунтовані правові підстави у наданні письмової згоди державному виконавцю на звернення стягнення на заставлене майно боржника (квартиру передану йому в іпотеку), а тому будь-які дії державного виконавця, про зобов?язання до яких просить заявник у своїй скарзі, є передчасними та такими, що призведуть до порушення державним виконавцем вимог статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» та порушення законних прав ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» як іпотекодержателя вищевказаного майна.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених Законом випадках на підставі судових рішень.

З огляду на статтю 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. (ч.1, 3 ст. 74 ЗУ«Про виконавче провадження»).

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При цьому, відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин, а тому суд не надає відповідну оцінку.

При цьому, згідно ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на наведене, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши скаргу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що заявлені в скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", представник заявника Думітращук Вікторія Анатоліївна на дії та бездіяльість державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України -задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 13, 76-81, 89, 126-127, 259-261, 353-354, 447 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні вимог скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", представник заявника Думітращук Вікторія Анатоліївна на дії та бездіяльість державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: