Справа №443/670/24
Провадження №2/443/348/24
РІШЕННЯ

іменем України

10 червня 2024 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

провів у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: територіальна громада села Буянів в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Яременко І.О. звернувся до суду з позовною заявою в якій просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) на території Мельницької сільської ради, площею від 2,42 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0154170 від 07.03.1997, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №686 від 24.10.1996 та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Мельницькій сільській раді за №97.

Обґрунтування позовних вимог.

В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Мельницької сільської ради, площею 2,42 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0154170 від 07.03.1997. ОСОБА_4 була постійно зареєстрована та проживала одна до своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 , в с. Буянів Жидачівського району Львівської області. У виконавчому комітеті Мельницької сільської ради 01.03.1999 секретарем ради посвідчено заповіт ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 , який зареєстрований в книзі реєстрації нотаріальних дій за № 8. ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті. ОСОБА_4 була одинокою жінкою, власної сім`ї не мала, а коли вона померла, то позивачка прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після й смерті. Позивачка займалася похороном ОСОБА_4 , почала користуватися її майном. Таким чином, вона фактично прийняла спадщину, однак юридично її не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла дружина позивача ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Мельницької сільської ради, площею 2,42 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0154170 від 07.03.1997, що вона фактично успадкувала після смерті ОСОБА_4 , але юридично не оформила. ОСОБА_3 була постійно зареєстрована та проживала до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 , в с. Буянів Жидачівського району Львівської області. Заповіту у виконкомі комітеті Мельницької сільської ради від ОСОБА_3 не посвідчувалось. На момент смерті ОСОБА_3 разом з нею постійно проживали та були зареєстровані її чоловік ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 . ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_3 , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті. Оскільки заповіту ОСОБА_3 не залишала, то спадкування відбулося за законом. На момент смерті ОСОБА_3 , окрім позивача іншим спадкоємцем першої черги спадкування за законом була дочка покійної ОСОБА_2 , однак вона спадщину після смерті матері не прийняла та на неї не претендує. Натомість, позивач постійно проживав із дружиною ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, вважався таким, що ї прийняв, проте юридично не оформив своїх спадкових прав. Згодом позивач вирішив юридично оформити земельну частку (пай) належну колись ОСОБА_4 , що його фактично успадкувала його дружина ОСОБА_3 , але юридично не оформила. Оскільки сертифікат на право на земельну частку пай втрачено, то представник позивача звернувся із адвокатським запитом у Відділ №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, щоб надати довідку про наявність у ОСОБА_4 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Мельницької сільської ради. Довідкою від 12.01.2024 повідомлено про те, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Мельницькій сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ №0154170 від 07.03.1997 на ОСОБА_4 Реєстраційний номер 97. Площа земельної ділянки 2,42 умовних кадастрових гектари. Підстава видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської РДА від 24.10.1996, №686. 05.04.2024 позивач звернувся в Жидачівську державну нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , однак нотаріус відмовив у зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) на території Мельницької сільської ради Стрийського району (Жидачівського району) Львівської області, що належало ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої була ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Позивач не може оформити прийняту ним спадщину в нотаріальному порядку, оскільки не має змоги пред`явити оригінал правовстановлюючого документа, через втрату такого.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 15.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 02.05.2024 /а.с.26-27/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 01.05 2024 у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачці повістки про виклик до суду справу розглядом відкладено на 20.05.2024 /а.с.40/

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 20.05.2024 закрито підготовче провадження в справі. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10.06.2024 /а.с.52-53/.

Розгляд справи по суті відбувся 10.06.2024 без участі сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Яременко І.О. подав заяву в якій просить розглядати справу без їхньої участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подала заяву у якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки.

Представник третьої особи Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника. Повідомляє про відсутність інформації, яка б стала підставою щодо заперечення стосовно предмету даної справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 01.09.1990, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклади шлюб 01.09.1990 про що зроблений відповідний запис №7. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_6 » /а.с.8/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 23.04.1994, ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблений відповідний запис №3, а її батьками були ОСОБА_1 та ОСОБА_3 /а.с.9/.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 04.11.1999, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 74 роки /а.с.10/.

Відповідно до довідки виданої Журавненською селищною радою Стрийського району Львівської області №163 від 28.02.2024 ОСОБА_4 була постійно зареєстрована та проживала одна до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 , в с. Буянів Жидачівського району Львівської області. У виконавчому комітеті Мельницької сільської ради 01.03.1999 секретарем ради посвідчено заповіт від імені ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 , який зареєстрований в книзі реєстрації нотаріальних дій за №8. ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті /а.с.11/

Згідно з заповітом зареєстрованим в реєстрі №8 від 01.03.1999 ОСОБА_4 все своє майно де б воно не було і з чого воно б не складалось /куди входить жилий будинок і господарські будівлі/, взагалі все, що належить їй за законом на випадок її смерті, заповіла ОСОБА_3 /а.с.12/.

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №75714508 від 06.02.2024 за параметрами пошуку ОСОБА_4 інформація відсутня /а.с.13/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 21.02.2017, виконавчим комітетом Мельницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 48 років /а.с.14/.

Відповідно до довідки виданої Журавненською селищною радою Стрийського району Львівської області №196 від 07.03.2024 ОСОБА_3 була постійно зареєстрована та проживала до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 , у с. Буянів Жидачівського району Львівської області. Заповіту у виконавчому комітеті Мельницької сільської ради від ОСОБА_3 не посвідчувалось. На момент смерті ОСОБА_3 разом з нею постійно проживали та були зареєстровані її чоловік ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 . ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_3 , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті /а.с.15/.

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №75714542 від 06.02.2024 за параметрами пошуку ОСОБА_3 інформація відсутня /а.с.16/.

Відповідно до рішення Жидачівського районного суду Львівської області у справі №443/82/18 від 05.02.2018 шлюб між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 10.02.2012 виконавчим комітетом Мельницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис №1, розірвано. Рішення набрало законної сили 12.03.2018 /а..с17-18/.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 виданого 20.09.2018 Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 20.09.2018, про що зроблено відповідний актовий запис №57. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_11 » /а.с.19/.

Згідно з довідкою відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 12.02.2024 №568/15-24 повідомлено, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Жидачівською районною державною адміністрацією по Мельницькій сільській раді, на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 24.10.1996 №686 за ОСОБА_4 зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 2,42 умовних кадастрових гектарів на території Мельницької сільської ради. Сертифікат серії ЛВ № 0154170 зареєстрований 07.03.1997 за №97. Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування вищезазначеною земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_4 у відділі не зареєстровані /а.с.20/.

Згідно постанови завідувача Жидачівської ДНК ОСОБА_12 від 05.04.2024 № 168/02-31 про відмову у вчинені нотаріальних дій ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Мельницької сільської ради, Стрийського району, Львівської області, що належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої була ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав і є спадковим майном /а.с.22/.

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Згідно з ст. 524 статті ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Приписами статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.ст.1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що спадкодаємиця за заповітом ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді права на земельну частку (пай) на території Мельницької сільської ради, площею 2,42 умовних кадастрових гектари, у встановленому законом порядку, вступивши в управління та володіння спадковим майном.

Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у виді права на земельну частку (пай) на території Мельницької сільської ради, площею 2,42 умовних кадастрових гектари, яку остання успадкувала після смерті ОСОБА_4 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини. Однак, зважаючи на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку.

Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавиця ОСОБА_3 за життя набула або володів спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивач оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, відповідачка та представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечують, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає заяву обґрунтованою, підставною і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 4,5,12,13,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: територіальна громада села Буянів в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на земельну частку (пай) на території Мельницької сільської ради, площею від 2,42 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0154170 від 07.03.1997, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №686 від 24.10.1996 та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Мельницькій сільській раді за №97

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.Г. Равлінко