Справа № 309/1950/24
Провадження № 2/309/470/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Савицький С.А.

з участю секретаря судового засідання Мацунич В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Хустської міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом про визнання за ними права власності у порядку спадкування за законом на майно колишнього колгоспного двору, а саме: житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 частині за кожним.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . ОСОБА_1 на момент смерті батька була зареєстрована та проживала разом з ним у будинку за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою виданою Кривською сільською радою за №532 від 23.11.2018 року.

Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за колгоспним двором, головою якого був батько позивачки ОСОБА_3 .

Вказаний вище житловий будинок побудований членами сім`ї позивачки у 1988 р. і належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3 згідно із свідоцтвом про право власності колгоспного двору на житловий будинок від 14.12.2009 р., виданого за №103 на підставі рішення виконкому Хустської районної Ради народних депутатів №30 від 08.02.1989 року. Житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору.

Наразі позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті батька, проживає в будинку АДРЕСА_2 , однак не може оформити на нього право власності.

Відповідно до ст.120 ч.1 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ст. 123 ч.2 ЦК УРСР).

Разом з ОСОБА_3 станом на 1991 рік в будинку була зареєстрована його дочка ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_2 .

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 02.03.1973р. «Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього» роз`яснив, що розмір частки колишнього члена колгоспного двору і збереглося після його перетворення в господарство робітників або службовців, встановлюється відповідно до ст. 123 ЦК. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх його членів (в тому числі непрацездатних і неповнолітніх), які не втратили право на частку в майні двору на час припинення останнього.

Свідоцтво про право власності на житловий будинок колгоспного двору мало бути переоформлене на фізичних осіб членів колгоспного двору, оскільки колгоспні двори припинили своє існування 15.04.1991 р. з прийняттям ЗУ «Про власність».

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Враховуючи вищезазначене, позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом, для захисту своїх законних прав.

В ході судового розгляду представник позивачів ОСОБА_4 подав заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_2 по ? частині.

В судове засідання позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не з`явилися. Представник позивачів ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги позовної заяви підтримують та просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача Хустської міської ради в судове засідання не з`явився. Представник відповідача Калин А. подала до суду заяву, згідно якої просить провести розгляд справи без участі уповноваженого представника міської ради, позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи та виходячи з доданих до позовної заяви письмових доказів, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності колгоспного двору на житловий будинок, від 14.12.2009 року виданого на підставі рішення виконкому Хустської районної Ради народних депутатів від 08.02.1989 року №30, житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 належить колгоспному двору, головою якого являвся ОСОБА_3 .

Правовий режим колгоспного двору визначався положеннями ЦК УРСР. Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Згідно ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років поспіль до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включаються час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, а також хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних

Колгоспний двір припинив своє існування 15.04.1991 р. з прийняттям ЗУ «Про власність». Оскільки право власності на житловий будинок в АДРЕСА_2 було зареєстровано у встановленому порядку, відповідно до діючого на той час законодавства, як власність колгоспного двору, головою якого на момент припинення існування колгоспних дворів був ОСОБА_3 , відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР він мав набути право власності на будинок.

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями за законом є його дочка ОСОБА_6 та дружина ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до вимог ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За таких підстав позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 142, 206, 247, 258-268 ЦПК України, ст.ст.328, 392, ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_3 частині за кожним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.