Єдиний унікальний номер 725/3441/24
Номер провадження 2/725/541/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н.В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про зобов`язання виплатити недоотриману пенсію в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - ГУ ПФУ в Чернівецькій області ) про зобов`язання виплатити недоотриману пенсію в порядку спадкування.

В обґрунтування позову вказувала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу (повторне) Серії НОМЕР_1 .

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 , виданим Глибоцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 15 листопада 2022 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яку вона як єдиний спадкоємиць за заповітом та дружина померлого прийняла у встановленому законом порядку, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та на підставі поданою нею заяви про прийняття спадщини 21 листопада 2022 року приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Бреслоавською - Стратой В.О. заведена спадкова справа за № 196/2022 (номер у спадковому реєстрі: 70068492).

При цьому, ще за життя, її чоловік ОСОБА_2 ,будучи пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України та перебуваючи на обліку ГУ ПФУ в Чернівецькій області, отримуючи пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», звернувся до суду з позовом до Пенсійного фонду про здійснення її перерахунку.

В подальшому, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Чернівецькій області задоволено зобов`язано Головне Управління, зокрема здійснити з 1 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з урахуванням розміру основних та додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у довідці про розмір грошового забезпечення Сектору соціально-гуманітарних питань Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області «№ 33/46-2110/2563 від 25 травня 2022 року із врахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вищевказаного рішення суду, яке набрало законної сили 18 жовтня 2022 року, в жовтні 2022 року ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії, про що зазначено у відповіді Управління від 13 довтня 2023 року № 2400-1703-8/42775. Разом з тим, як зазначено в наданій відповіді різницю боргу пенсії, визначену відповідно до вказаного рішення суду включено до Реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Крім того, у зв`язку із смертю ОСОБА_2 до вказаного реєстру внесену відповідну інформацію.

При цьому, згідно проведеного розрахунку розмір нарахованої суми доплати до пенсії її чоловіка ОСОБА_2 на виконання рішення суду з 1 грудня 2019 року по жовтень 2022 року становить 254 942 грн. 74 коп., що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № N/А2563/58 за дорученням № Д N/А2563/58 Пенсіонер: ОСОБА_2 , що долучений відповідачем до вказаної відповіді, в якій також зазначено, що ОСОБА_1 до Пенсійного фонду із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю її чоловіка ОСОБА_2 не зверталася.

16 лютого 2024 року позивачка,вважаючи, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка в тому числі складається із нарахованої але недоотриманої доплати пенсії, звернулася до Пенсійного фонду із письмовою заявою про виплату в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця недоотриманої ним за життя пенсії.

Однак, відповідач листом № 2400-1703-8/8833 від 28 лютого 2024 року відмовив у виплаті недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсії та вказав, що у випадку смерті стягувача, інформація про особу яка має право на одержання недоотриманої пенсії вносить до Реєстру й відповідно вона як спадкоємець померлого не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про зміну сторони виконавчого провадження.

Вказуючи на те, що вона як спадкоємець померлого згідно вимог ст.ст. 1216, 1223, 1268, 1270 ЦК України набуло право спадкування на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, у тому числі й на нараховану але не виплачену пенсію, яка відповідно до вимог ст. 1227 ЦК України, входять до складу спадщини, вважає дії відповідача, який перешкоджає їй як спадкоємцю у реалізації права на спадщину у вигляді невиплаченої доплати до пенсії спадкодавця, є протиправними, у зв`язку із чим просила зобов`язати ГУ ПФУ в Чернівецькій області виплатити їй в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 254 942 грн. 74 коп. нарахованої але недоотриманої пенсії.

Заперечуючи проти позову, ГУ ПФУ в Чернівецькій області подало на адресу суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому вказувало, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 Фондом здійснено з 1 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з урахуванням розміру основних та додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у довідці про розмір грошового забезпечення Сектору соціально-гуманітарних питань Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області « № 33/46-2110/2563 від 25 травня 2022 року із врахуванням раніше виплачених сум. Однак, різницю боргу пенсії, визначену відповідно до вказаного рішення суду включено до Реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Крім того, у зв`язку із смертю ОСОБА_2 до вказаного реєстру внесену відповідну інформацію.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільненних з військової служби, та деяких інших осіб», яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо зверненння за ними надійшло не пізніше 6 місців після смерті пенсіонера.

При цьому, положеннями ст. 379 КАС України визначено, що у разі вибуттяоднієї зі сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтериесованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Таким чином, вважають, що чиним законодавством не передбачено іншого порядку та способу отримання суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонеру з числі військовослужбовців і залишилися неодержаними у звязку із його смерю, а тому првові підави для задоволення позову відсутні.

Предстаник позивача 17 травня 2024 року подав на адресу суду відповідь на відзив, в якій вказав про безпідставність доводів відповідача та їх невідповідність судовій практиці (а.с 131-137).

В судове засідання представник позивача не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та просив із врахуванням доводів, викладених у відзиві на позовну заяву в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та надані стронами докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходимо до наступного.

Так, з матеріалів справи убачається, що позивачка ОСОБА_1 з 28 серпня 1982 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу (повторне) Серії НОМЕР_1 від 24 липня 2006 року ( а.с. 22).

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 , виданим Глибоцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 15 листопада 2022 року ( а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все належне йому майно, яку вона як єдиний спадкоємиць за заповітом та дружина померлого у визначений ст. 1270 ЦК України строк прийняла у встановленому законом порядку, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини( а.с. 42).

На підставі поданою нею заяви про прийняття спадщини 21 листопада 2022 року приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Бреслоавською - Стратой В.О. заведена спадкова справа за № 196/2022 (номер у спадковому реєстрі: 70068492 ( а.с.11, 21,41-126).

При цьому, згідно інформації приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Бреслоавської - Стратой В.О. від 15 лютого 2024 року, згідно матеріалів спадкової справи єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.10).

Відсутність інших спадкоємців щодо майна померлого ОСОБА_2 також підтверджується матеріалами спадкової справи, копії якої надані суду.

Також за матеріалів спадкової справи убачається, що 18 серпня 2023 року приватний нотаріу звертався до Пенсійного фонду із клопотанням про надання довідки про наявність суми військової пенсії померлого ОСОБА_2 , яка необхідна для оформлення спадщин позивачкою (а.с. 56-58) й відповідно на звернення нотаріуса була надано розрахунок на доплату (випалту, утримання ) пенсії ОСОБА_2 за період з грудня 2019 року по жовтень 2022 року, згідно якого розмір недоплаченої пенсії становить 254 942 грн. 74 коп. (а.с. 60), а також наявне роз`яснення Пенсійного фонду щодо відсутності правових підстав для спадкування вказаного боргу( а.с.61-62).

Зокрема, звертаючись до суду із вказаними позовом, ОСОБА_1 вказуючи на те, що вона як спадкоємець померлого набуло право спадкування на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, у тому числі й на нараховану але не виплачену пенсію, яка відповідно до вимог ст.1227 ЦК України, входять до складу спадщини, а дії відповідача, який перешкоджає їй як спадкоємцю у реалізації права на спадщину у вигляді невиплаченої доплати до пенсії спадкодавця, є протиправними, у зв`язку із чим просила зобов`язати ГУ ПФУ в Чернівецькій області виплатити їй в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , нараховану але недоотриману пенсію в розмірі 254 942 грн. 74 коп.

Так, зідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

При цьому, ст. 81 ЦПК України визначено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Крім того, відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

З матеріалів справи убачається, що спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за заповітом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця та її фактичне стягнення.

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї як спадкоємця за заповітом після смерті її чоловіка права на спадкування недоотриманої останнім суми пенсії.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

При цьому, згідно із положеннями ст. 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільненних з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 вказаного Закону, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Частинами другою та третьою статті 61 Закону визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21.

Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише призначена сума страхового відшкодування, а право на її призначення та виплату згідно зі статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц (провадження № 61-20134св19), від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/18-ц (провадження № 61-17311св19), від 22 липня 2021 року у справі № 243/8565/20 (провадження № 61-6078св21), від 09 грудня 2021 року у справі № 243/9613/19 (провадження № 61-7355св20), від 30 червня 2021 року у справі № 243/9618/19 (провадження № 61-5556св20).

При цьому, за змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи убачається, що ще за життя, чоловік позивачки - ОСОБА_2 , будучи пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України та перебуваючи на обліку ГУ ПФУ в Чернівецькій області, отримуючи пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Пенсійного фонду про здійснення її перерахунку.

В подальшому, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Чернівецькій області задоволено зобов`язано Головне Управління, зокрема здійснити з 1 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з урахуванням розміру основних та додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у довідці про розмір грошового забезпечення Сектору соціально-гуманітарних питань Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області « № 33/46-2110/2563 від 25 травня 2022 року із врахуванням раніше виплачених сум ( а.с 8-9).

На виконання вищевказаного рішення суду, яке набрало законної сили 18 жовтня 2022 року, в жовтні 2022 року ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії, про підтверджено відповіддю Управління Пенсійного Фонду від 13 жовтня 2023 року № 2400-1703-8/42775 та відповідним розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № N/А2563/58 за дорученням № Д N/А2563/58 Пенсіонер: ОСОБА_2 ( а.с 16-18) .

При цьому, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи різницю боргу пенсії, визначену відповідно до вказаного рішення суду включено до Реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Крім того, у зв`язку із смертю ОСОБА_2 до вказаного реєстру внесену відповідну інформацію.

16 лютого 2024 року позивачка, вважаючи, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка в тому числі складається із нарахованої але недоотриманої доплати пенсії, звернулася до Пенсійного фонду із письмовою заявою про виплату в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця недоотриманої ним за життя пенсії.

В свою чергу, Управління Пенсійного Фонду в Чернівецькій області листом № 2400-1703-8/8833 від 28 лютого 2024 року відмовив позивачці у виплаті недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсії та вказав, що у випадку смерті стягувача, інформація про особу яка має право на одержання недоотриманої пенсії вносить до Реєстру й відповідно вона як спадкоємець померлого не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про зміну сторони виконавчого провадження.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність у позивачки ОСОБА_1 права власності на недоотриману за життя спадкодавця пенсію у порядку спадкування за період з 1 грудня 2019 року по 31 жовтня 2022 року, яка відповідно до положень статті 1227 ЦК України входить до складу спадщини.

При цьому, з матеріалів справи убачається, що відповідачем нотаріусу були надані дані про суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 1 грудня 2019 року по 31 жовтня 2022 року в розмірі 254942 грн. 74 коп., однак у зв`язку із невизнаням Пенсійним фондом права позивачки на спадкування вказаної суми боргу та належність її до складу спадкового майна, нотаріус був позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказані грошові кошти ( спірну заборгованість недоотриманої пенсії).

За таких обставин, вимоги позивачки про зобов`язання відповідача виплатити нараховану та недоотриману за життя ОСОБА_2 пенсію на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, за період з 1 грудня 2019 року по 31 жовтня 2022 року в розмірі 254942 грн. 74 коп , суд вважає за доцільне, з урахуванням положень ч.2 ст. 5 ЦПК України з метою ефективного способу захисту порушеного, невизнаного, оспореного права позивача, позовні вимоги задовольнити саме шляхом зобов`язання відповідача здійснити виплату позивачці ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотримані ОСОБА_2 за життя пенсійні виплат за період з 01.12.2019 року по 31.10. 2022 року.

При цьому, доводи доводи відповідача в частині невірного обрання позивачкою способу захисту своїх прав та необхідність звернення до суду із заявою в порядку ст.379 КАС України, тобто заявою про засуну сторони виконавчого провадження її правонаступником, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з частиною першою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 КАС України).

Відтак, процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 вказаного Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Абзацом першим частини п`ятої статті 15 Закону також передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, процесуальне правонаступництво завжди пов`язане з участю особи як сторони у справі у судовому процесі, в тому числі, у процесі виконання рішення суду. Заміна сторони у виконавчому провадженні новою особою пов`язана з можливістю участі такої особи саме у вже відкритому/триваючому виконавчому провадженні.

До того ж, Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 750/7865/18 за позовом фізичної особи до органу пенсійного фонду щодо виплати нарахованої, але невиплаченої його спадкодавцю (батьку позивача) пенсії дійшла висновку, що судові рішення, на підставі яких в органу пенсійного фонду виник обов`язок провести доплату до пенсії, позивача не стосуються. Тому звернення із заявами про заміну стягувача правонаступником у цих виконавчих провадженнях після їх закінчення не призведе до захисту порушеного права позивача.

Крім того, питання захисту прав осіб, які звернулися до суду з позовом про зобов`язання органу пенсійного фонду здійснити виплату нарахованих сум пенсії, яка не була одержана за життя пенсіонера, неодноразово досліджувалося Великою Палатою Верховного Суду також у інших справах.

Так, у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц Велика Палата Верховного Суду встановила, що у грудні 2016 року фізична особа звернулася до суду з позовом до органу пенсійного фонду про стягнення суми неотриманих спадкодавцем пенсійних виплат. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 31 січня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з органу пенсійного фонду на користь позивача неодержані її чоловіком за життя кошти, а саме: підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, передбачене статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачену статтею 51 цього Закону, за період із 04 лютого по 31 липня 2014 року в загальній сумі 14 979,52 грн. У квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга органу пенсійного фонду, в якій останній, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасувати. Касаційну скаргу мотивовано тим, що спір повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства, оскільки спір виник щодо оскарження дій відповідача, який є суб`єктом владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду, проаналізувавши правовідносини, що виникли у цій справі, дійшла висновку, що вказаний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки у цій справі предметом позову є майнова вимога позивача, що стосується визнання за нею право власності на майно - грошові кошти, які належали до виплати її померлому чоловіку.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 3 квітня 2019 року у справі № 808/1346/18. Суд у цій справі виходив з того, що на дату смерті батька позивачки судові рішення про здійснення перерахунку його пенсії відповідачем виконані не були. Вказане стало підставою для звернення до адміністративного суду з позовом до органу пенсійного фонду про визнання бездіяльності відповідача протиправною і зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до постанов Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 4 серпня 2009 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2010 року. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду вказала, що спори предметом яких є майнова вимога позивача щодо визнання, зокрема, в порядку спадкування, права власності на грошові кошти, мають приватноправовий характер і підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Крім того, такий підхід застосований також Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 355/323/17, де Суд, вирішуючи питання наявності у особи права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії) її померлого чоловіка вказав, що аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але неодержаної пенсії (доплат до пенсії). Суд виходив з того, що оскільки особі за життя було здійснено перерахунок пенсії на підставі постанов Березанського міського суду Київської області від 12 серпня 2009 року та Апеляційного суду Київської області від 04 серпня 2011 року, позивач як спадкоємець за законом в установленому законом порядку прийняла спадщину після його смерті, а тому набула права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії). Суд також наголосив, що стягнення у судовому порядку нарахованої на підставі вказаних рішень, але невиплаченої спадкодавцю за життя суми пенсії, не призведе до подвійного стягнення з держави одних і тих самих сум.

Подібні висновки щодо розгляду спорів, які стосуються виплати недоодержаних сум пенсії, в порядку цивільного судочинства за позовом спадкоємця до органу пенсійного фонду, неодноразово висловлені Великою Палатою Верховного Суду також у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 284/252/17 (позов про стягнення з органу пенсійного фонду у порядку спадкування неодержані за життя спадкодавиці (матері позивача) підвищення до пенсії й додаткової пенсії, щорічної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування), а також Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 28 квітня 2022 року у справі № 428/3913/20 (позов про стягнення недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера в порядку спадкування), від 30 листопада 2022 року справа № 638/19167/19 (спір щодо стягнення спадщини у вигляді недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера).

Відтак, враховуючи вищезазначене, лише у змагальному судовому процесі, суд відповідної юрисдикції має можливість, зокрема, встановити, необхідні для вирішення спору щодо виплати неодоотриманої за життя суми пенсії, фактичні обставини, зокрема: поточну суму заборгованості органу пенсійного фонду, яка виникла, зокрема, у зв`язку з невиконанням рішення суду за життя пенсіонера, шляхом витребування у органу пенсійного фонду відповідної довідки із зазначенням конкретної суми, яка залишилася невиплаченою; статус позивача у справі щодо стягнення недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (член сім`ї/особа, що перебувала на утриманні померлого пенсіонера/спадкоємець); наявність інших осіб з аналогічним статусом, які також претендують/мають право на отримання недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера; дату звернення позивача із заявою до пенсійного фонду про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера; подання позивачем всіх необхідних документів; процедури, за якої у особи виникло відповідне право (суд має встановити, в якому порядку особа звернулася за недоотриманою пенсією у зв`язку зі смертю пенсіонера - як член сім`ї, який проживав разом із пенсіонером на день його смерті/особа, яка перебувала на його утриманні або як спадкоємець).

З огляду на вищенаведені висновки, враховуючи відповідне законодавче регулювання та судову практику, що склалася при вирішенні спірних правовідносин аналогічного характеру, а також беручи до уваги необхідність дотримання критерію ефективності у правовідносинах щодо захисту осіб, що наділені правом отримання нарахованих, але неодержаних за життя пенсіонера сум пенсії, вказане процесуальне питання, у випадку відмови органу пенсійного фонду у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії, не може бути вирішений за правилами статей 52, 379 КАС України, тобто з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони виконавчого провадження.

Аналогічний підхід застосований Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2023 року у справі №420/244/20.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених вимог з відповідача слід стягнути 2595 грн 31 коп. судового збору на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2,4,5,12, 13,77,79, 81,89,141,259,263-265,268,273 ЦПК України, ст.ст. 15, 1219, 1220, 1227, 1270 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про зобов`язання виплатити недоотриману пенсію в порядку спадкування, - задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області виплатити ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотриману за життя пенсійну виплату за період з 1 грудня 2019 року по 31 жовтня 2022 року в розмірі 254 942 грн. 74 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій облатсі на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2595 грн 31 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н.В. Піхало