Справа № 314/4921/23
Провадження № 2/314/252/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2024 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Капітонова Є.М.,

за участю секретаря Дерко В.Р.,

у відкритому судовому засіданні розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вільнняської міської ради Запорізької області про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому зазначає, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Баку, Азербайджан. Відповідно до свідоцтва про народження виданого 03.04.1959 року Наримановським райбюро РАЦС м.Баку серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_2 зазначено: батьком ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_4 . 11 січня 1986 ОСОБА_2 одружилась із ОСОБА_5 , та змінила дівоче прізвище « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». Шлюб укладено у відділі РАЦС м.Баку. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 09.06.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області. За час життя, батько позивача придбав 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу укладеним між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 29.12.1990, посвідченого Вільнянською державною нотаріальною конторою, право власності на вказану частину житлового будинку зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації 21.01.1991 у реєстровій книзі за №1 за реєстровим номером 68. У вказаному домоволодінні померлий 2005 року ОСОБА_3 проживав разом із дружиною - ОСОБА_9 . Відповідно до копії знятої із копії паспорту ОСОБА_9 , остання була зареєстрована у вказаному домоволодіння з 16.06.2006 року. Відповідно до запису із домової книги осіб які мешкають в домоволодіння за адресою буд. АДРЕСА_1 зазначено про те, що разом із ОСОБА_3 зареєстровані ОСОБА_9 дружина, ОСОБА_10 син, ОСОБА_11 невістка, починаючи із лютого 1991 року. Відповідно до довідки Вільнянської міської ради виданої 16.06.2006 за №2341, ОСОБА_9 1931 р.н., зареєстрована та проживає одна за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до акту обстеження технічного стану електроустановки абонента складеного Вільнянський РЕМ 16.03.1999 року за адресою АДРЕСА_1 , даний акт складено в присутності та на ім`я ОСОБА_4 . Відповідно до договору на поставку води за адресою АДРЕСА_1 , даний договір укладено 20.04.1999 року х ОСОБА_4 . Таким чином, станом на 1999 рік, ОСОБА_4 проживала за вказаною адресою та не дивлячись на те, що документи на право власності були оформлені на ОСОБА_3 ,, укладала договори на світло та водопостачання від свого імені. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Вільнянської міської ради від 09.07.1991 року за №104, за зверненням ОСОБА_3 надано дозвіл на прибудову за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до дозволу енергонагляду від 16.03.1999, ОСОБА_12 надано дозвіл на підключення до енергопостачання. Вищезазначеними документами підтверджується факт спільного ведення господарства та утримання домоволодіння. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Батьки позивачки проживали спільно, систематично спільними зусиллями вели спільне господарство по утриманню домоволодіння, спільними зусиллями приймали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення прибудинкової території та будинку. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 померла, актовий запис про смерть за №852 складений 27.12.2019 року Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області. 23.05.2020 року у Вільнянській державній нотаріальній конторі, після смерті ОСОБА_4 заведено спадкову справу за №150/2020 за зверненням позивачки. Проте, 15.08.2023 року постановою державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) МЮУ за №778/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з таких підстав: 2/3 частки житлового будинку, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , після смерті якого спадщину прийняла ОСОБА_9 , але не оформила своїх спадкових прав. Спадкоємцем не надано свідоцтво про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . В державному реєстрі актів цивільного стану громадян також відсутні відомості щодо актового запису про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . Державним нотаріусом роз`яснено необхідність звернення до суду.

Разом із тим, відсутність у позивача свідоцтва про шлюб померлих батьків пояснюється тим, що її батьки є уродженцями м.Баку Азербайджан, де також народилась позивач. У 1989 році на території м.Баку розпочались воєнні дії, та батьки позивача були змушені виїхати на території України. З причини воєнних дій часу на збір речей (як документів так і особистих речей) у батьків не було, виїжджали терміново у тому одязі в якому були одягнутими. У 1991 році радянський союз розпався та повертатись до м.Баку можливості не було. Батьки позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_9 на території України оселились у м.Вільнянськ, жили однією родиною, проте свідоцтво про укладення шлюбу не відновлювали у відповідності до вимог українського законодавства. Станом на теперішній час у Азербайджані тривають військові дії. У родині батьків позивачки завжди були теплі родинні стосунки, разом садили город, купляли продукти, проводили спільне святкування релігійних свят і особистих дат та іменин. Мати позивача ОСОБА_4 розповідала що уклала шлюб із ОСОБА_3 у 1957 році у м.Баку. Батько позивача працював на трубопрокатному заводі, та йому за сумлінну працю було виділено окрему квартиру у м.Баку, де вони мешкали однією родиною. 11.01.1986 року позивач (дівоче прізвище ОСОБА_2 одружилась у м.Баку, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим у м.Баку «Дворец Счастья» Азербайджан СССР, та переїхала жити разом із чоловіком який працював у правоохоронних органах на Україну, а у 1989 році на територію України були змушені виїхати її батьки, брат та невістка. Встановлення факту того, що ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , були чоловіком та дружною, необхідний позивачеві для оформлення спадкових прав. Вирішити дане питання в іншому порядку, окрім судового, не уявляється можливим.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились. Надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особамає правозвернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між Фізичними особами.

Відповідно до правил ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Баку, Азербайджан.

Відповідно до свідоцтва про народження виданого 03.04.1959 року Наримановським райбюро РАЦС м.Баку серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_2 зазначено: батьком ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 одружилась із ОСОБА_5 , та змінила дівоче прізвище « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». Шлюб укладено у відділі РАЦС м.Баку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 09.06.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області.

За час життя, батько позивача придбав 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу укладеним між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 29.12.1990 року, посвідченого Вільнянською державною нотаріальною конторою, право власності на вказану частину житлового будинку зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації 21.01.1991 року у реєстровій книзі за №1 за реєстровим номером 68.

У вказаному домоволодінні померлий 2005 року ОСОБА_3 проживав разом із дружиною - ОСОБА_9 .

Відповідно до копії знятої із копії паспорту ОСОБА_9 , остання була зареєстрована у вказаному домоволодіння з 16.06.2006 року.

Відповідно до запису із домової книги осіб які мешкають в домоволодіння за адресою буд. АДРЕСА_1 зазначено про те, що разом із ОСОБА_3 зареєстровані ОСОБА_9 дружина, ОСОБА_10 син, ОСОБА_11 невістка, починаючи із лютого 1991 року.

Відповідно до довідки Вільнянської міської ради виданої 16.06.2006 за №2341, ОСОБА_9 1931 р.н., зареєстрована та проживає одна за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту обстеження технічного стану електроустановки абонента складеного Вільнянський РЕМ 16.03.1999 року за адресою АДРЕСА_1 , даний акт складено в присутності та на ім`я ОСОБА_4 .

Відповідно до договору на поставку води за адресою АДРЕСА_1 , даний договір укладено 20.04.1999 року х ОСОБА_4 .

Таким чином, станом на 1999 рік, ОСОБА_4 проживала за вказаною адресою та не дивлячись на те, що документи на право власності були оформлені на ОСОБА_3 ,, укладала договори на світло та водопостачання від свого імені.

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Вільнянської міської ради від 09.07.1991 року за №104, за зверненням ОСОБА_3 надано дозвіл на прибудову за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до дозволу енергонагляду від 16.03.1999, ОСОБА_12 надано дозвіл на підключення до енергопостачання.

Вищезазначеними документами підтверджується факт спільного ведення господарства та утримання домоволодіння. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Батьки позивачки проживали спільно, систематично спільними зусиллями вели спільне господарство по утриманню домоволодіння, спільними зусиллями приймали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення прибудинкової території та будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 померла, актовий запис про смерть за №852 складений 27.12.2019 року Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області.

23.05.2020 року у Вільнянській державній нотаріальній конторі, після смерті ОСОБА_4 заведено спадкову справу за №150/2020 за зверненням позивачки.

Проте, 15.08.2023 року постановою державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) МЮУ за №778/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з таких підстав: 2/3 частки житлового будинку, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , після смерті якого спадщину прийняла ОСОБА_9 , але не оформила своїх спадкових прав. Спадкоємцем не надано свідоцтво про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . В державному реєстрі актів цивільного стану громадян також відсутні відомості щодо актового запису про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . Державним нотаріусом роз`яснено необхідність звернення до суду.

Разом із тим, відсутність у позивача свідоцтва про шлюб померлих батьків пояснюється тим, що її батьки є уродженцями м.Баку Азербайджан, де також народилась позивач. У 1989 році на території м.Баку розпочались воєнні дії, та батьки позивача були змушені виїхати на території України. З причини воєнних дій часу на збір речей (як документів так і особистих речей) у батьків не було, виїжджали терміново у тому одязі в якому були одягнутими. У 1991 році радянський союз розпався та повертатись до м.Баку можливості не було. Батьки позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_9 на території України оселились у м.Вільнянськ, жили однією родиною, проте свідоцтво про укладення шлюбу не відновлювали у відповідності до вимог українського законодавства. Станом на теперішній час у Азербайджані тривають військові дії.

У родині батьків позивачки завжди були теплі родинні стосунки, разом садили город, купляли продукти, проводили спільне святкування релігійних свят і особистих дат та іменин.

Мати позивача ОСОБА_4 розповідала що уклала шлюб із ОСОБА_3 у 1957 році у м.Баку. Батько позивача працював на трубопрокатному заводі, та йому за сумлінну працю було виділено окрему квартиру у м.Баку, де вони мешкали однією родиною.

11.01.1986 року позивач (дівоче прізвище ОСОБА_2 одружилась у м.Баку, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим у м.Баку «Дворец Счастья» Азербайджан СССР, та переїхала жити разом із чоловіком який працював у правоохоронних органах на Україну, а у 1989 році на територію України були змушені виїхати її батьки, брат та невістка.

Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Отже, суд аналізуючи вищевикладене, дійшов висновку, що на підставі зібраних доказів, досліджених документах, вбачається факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_13 є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_9 .

Встановлення факту, про який просять позивач, необхідно для оформлення спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.ч.1,2 ст. 1220, ч.1 ст. 1221 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із положень ст. 1268 ЦК України випливає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Також із положень ч.1 ст. 1269 ЦК України випливає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Отже, оскільки спадкодавцем заповіту не залишено, інших спадкоємців не має то позивач в порядку спадкування за законом набула право власності на 2/3 частини спірного житлового будинку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29.12.1990, посвідченого Вільнянською державною нотаріальною конторою №2305 спадкодавець ОСОБА_3 набув право власності на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , а саме: жилий будинок А, глиновальковий, розмір жилої пл.59,5 кв.м., сарай В, ОСОБА_14 , погреб пг, паркани №1,3,4,5,7, водопровід №6, криниця №2.

Таким чином, суд аналізуючи викладене, дійшов висновку, що позивач має право на спадкування на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , що залишилась після смерті батьків, в порядку спадкування за законом.

Відтак, суд вважає, що вимоги позову є обґрунтованими, належним чином доведені та у суду є підстави для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вільнняської міської ради Запорізької області про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_13 є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_9 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: жилий будинок А, глиновальковий, розмір жилої пл.59,5 кв.м., сарай В, ОСОБА_14 , погреб пг, паркани №1,3,4,5,7, водопровід №6, криниця №2.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

День складення повного судового рішення 04.06.2024.

Суддя Євген Миколайович Капітонов

04.06.2024