Справа № 737/314/24
Проваждення № 2/737/152/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2024 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого суддіКоренькова А.А.
секретаря судового засіданняЧередниченка С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу № 737/314/24
за позовомОСОБА_1
до відповідачівКуликівської селищної ради
Харко Валентини Іванівни
Чернігівської районної державної адміністрації
проскасування рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 119 від 26.11.2015, скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Куликівського районного управління юстиції про державну реєстрацію речового права на житловий будинок, припинення права власності на житловий будинок ОСОБА_2 , скасування декларації про готовність до експлуатації об`єкта нерухомого майна,
учасники справи та представники:не з`явились

в с т а н о в и в :

27 березня 2024 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить: скасувати рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради № 119 від 26.11.2015 року про присвоєння погосподарського номера 1/2 частині житлового будинку, що належить ОСОБА_2 згідно ухвали Куликівського районного суду Чернігівської області від 5 серпня 2015 року розташованого за адресою АДРЕСА_1 ; скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області Кияшко О.І. про державну реєстрацію речового права на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_2 ; припинити право власності ОСОБА_2 на вищевказаний житловий будинок; скасувати декларацію про готовність до експлуатації, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта подану ОСОБА_2 (об`єктом якої є квартира АДРЕСА_3 ) зареєстрованої управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області № ЧГ46 від 14.12.2015.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що батьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 12 лютого 1977 року. Під час шлюбу, 26 грудня 1978 року вони придбали житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстрували за батьком ОСОБА_2 12 лютого 1999 року шлюб, між батьками позивача було розірвано. 05 серпня 2013 року ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області за ОСОБА_2 та ОСОБА_2 було визнано право власності по 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 27 серпня 2013 року ОСОБА_2 в реєстраційній службі Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області зареєструвала належну їй 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 26 листопада 2015 року рішенням № 119 виконавчого комітету Куликівської селищної ради 1/2 частині житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , присвоєно погосподарський номер «19/2». 22 грудня 2015 року ОСОБА_2 в реєстраційній службі Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області зареєструвала житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого спадщину прийняв позивач. 23 лютого 2024 року приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу в Чернігівської області відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку у праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки спадкодавець не зареєстрував право власності на дане домоволодіння, даному будинку присвоєно інший номер. Вважає, що рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради №119 від 26 листопада 2015 року про присвоєння 1/2 частині житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , погосподарського номеру 19/2 та рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 від 22.12.2015 прийняте з порушенням діючого законодавства, є незаконним та необґрунтованим та підлягає скасуванню з одночасним припиненням речових прав, оскільки виділ (поділ) житлового будинку судом не здійснювався, частки будинку в натурі виділені не були, відповідачем ОСОБА_2 будинок був зареєстрований в цілому з іншим погосподарським номером на підставі вищевказаного рішення виконкому, декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, зареєстровану управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області № ЧГ 46 від 14.12.2015 року та технічного паспорта, який було складено на будинок в цілому, а не на квартиру АДРЕСА_4 .

Ухвалою суду від 03.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 30 квітня 2024 року.

Відповідач Куликівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому вказує, що при вирішені справи покладається на розсуд суду, просить справу розглянути за відсутності представника Куликівської селищної ради.

Відповідач Чернігівська районна державна адміністрація будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання свого представника не направив, відзив не надав.

Відповідач ОСОБА_2 надала заву в якій вказує про визнання позовних вимог, справу просила розглядати за її відсутності.

30.04.2024 справу призначено до судового розгляду.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши заяви по суті справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 05.08.2013 затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , та визнано за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 за кожним, право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_5 (а.с.10).

Позивач є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (а.с. 17)

Рішенням №119 виконавчого комітету Куликівської селищної ради від 26 листопада 2015 року 1/2 частині житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , було присвоєно погосподарський номер 19/2 (а.с.7).

Відповідно до п. 1 декларації про готовність до експлуатації об`єкта наданої ОСОБА_3 , будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта зареєстрованої управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області № ЧГ 46 від 14.12.2015 року, об`єктом є квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 51,8 кв.м. житловою площею 24,9 кв.м, технічна інвентарізація якої проведена Чернігіським МБТІ ЧОР реєстровий номер 1688 (а.с.12).

Згідно технічного паспорту, виготовленого Чернігіським МБТІ ЧОР реєстровий номер 1688 на замовлення ОСОБА_2 , садибний будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 86,5 кв. м. житловою площею 24,9 кв.м., побудований в період часу з 1950 по 2014 роки. (а.с. 13)

З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на житловий будинок загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 24.9 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 86,5 кв.м. житловою площею 24,9 кв.м. зареєстрований вцілому за ОСОБА_2 . (а.с. 8)

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с.16).

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Пономаренка Є.П. про видачу свідоцтва про праву на спадщину на частку в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що належав його батьку ОСОБА_2 , однак нотаріус своєю постановою від 23.02.2024 відмовив позивачу у видачі свідоцтва, оскільки померлий ОСОБА_2 не зареєстрував право власності на частину в праві власності на вказаний вище будинок (а.с.15 на звороті).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІУ (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що цей Закон регулює відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості.

Згідно з положеннями Закону № 1952-ІV, державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-ІV обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону № 1952-ІУ державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 18 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі заяви правоволодільця (правонабувача), сторін (сторони) правочину, за яким виникло речове право, або уповноважених ними (нею) осіб. Для державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно місцевого органу державної реєстрації прав разом із заявою про державну реєстрацію подаються документи про правочини щодо такого об`єкта нерухомого майна та їх копії або інші документи, що свідчать про встановлення, зміну чи припинення речового права.

Відповідно до статті 19 Закону, підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є в тому числі: нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, довічного утримання, даруванні земельної ділянки або іншого нерухомого майна; свідоцтво про право на спадщину; свідоцтва право власності на будівлю (частину будівлі), споруду; рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили; інші акти органів державної влади або органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень визначених законом.

Зі змісту норм вищезазначеного законодавства вбачається, що державний реєстратор в процедурі розгляду заяви про реєстрацію речових прав на нерухоме майно повинен встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи рішення про державну реєстрацію, державний реєстратор повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надані, рішення повинно бути обґрунтованим, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Між тим, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право здійснювати реєстрацію та вчиняти дії щодо її скасування належать виключно державному реєстратору.

Реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності чинному законодавству України і пред`явленим правовстановлюючим документам. Забороняється тлумачення прав реєстратором або самостійне внесення ним змін до відомостей про заявлені права власності.

Згідно ч. 1 ст.31 Закону, органи державної реєстрації прав несуть відповідальність за своєчасність і достовірність даних у Державному реєстрі прав про речові права на нерухоме майно та встановлені щодо них обмеження, а також за повноту та достовірність даних у витягах із Державного реєстру прав, які надаються заявникам.

Частиною 2 статті 27 Закону передбачено, що державна реєстрація речових прав скасовується в разі припинення дії договору, укладення іншого договору або винесення судом відповідного рішення, про що вносяться дані до Державного реєстру прав.

Суд, керуючись ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач з метою здійснення державної реєстрації права власності на частину спірного домоволодіння, яке належить їй на праві часткової власності за рішенням суду, без поділу домоволодіння в натурі, виготовила технічну документацію на будинок АДРЕСА_1 в цілому, звернулась до виконавчого комітету Куликівської селищної ради та отримала рішення про присвоєння погосподарського номера 1/2 частині житлового будинку, що належить ОСОБА_2 , зареєструвала в Державній архітектурно-будівельній інспекції у Чернігівській області декларацію про готовність до експлуатації об`єкта. Вищевказані документи відповідач ОСОБА_2 подала державному реєстратору реєстраційної служби Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області Кияшко О.І., який прийняв рішення про державну реєстрацію речового права на домоволодіння АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 в цілому.

Разом з тим, під час прийняття рішення про присвоєння погосподарського номера виконавчим комітетом Куликівської селищної ради та при прийнятті рішення про реєстрацію права власності на спірне домоволодіння, державним реєстратором реєстраційної служби Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області не було враховано, що спірне домоволодіння не було поділено в натурі між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 з виділенням часток. Внаслідок прийняття спірних рішень виконкомом селищної ради та державним реєстратором, були порушено право спадкодавця ОСОБА_2 як власника частини домоволодіння. За життя ОСОБА_2 не зареєстрував свої права на частину нерухомого майно. Вказані обставини перешкоджають позивачу оформити права на спадщину після померлого ОСОБА_2 на спірне домоволодіння.

Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки надані відповідачем ОСОБА_2 документи виконавчому комітету Куликівської селищної ради, управлінню Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області та державному реєстратору реєстраційної служби Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_4 не відповідали вимогам законодавства, містили неповну та недостовірну інформацію, і як наслідок право власності на нерухоме майно в даному випадку не підлягало реєстрації.

Керуючись статтями ст. ст. 4, 12 13, 19, 81, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Куликівської селищної ради, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Чернігівська районна державна адміністрація про скасування рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 119 від 26.11.2015, скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Куликівського районного управління юстиції про державну реєстрацію речового права на житловий будинок, припинення права власності на житловий будинок ОСОБА_2 , скасування декларації про готовність до експлуатації об`єкта нерухомого майна задовольнити повністю.

2. Скасувати рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 119 від 26.11.2015 року в частині присвоєння 1/2 частині житлового будинку, що належить ОСОБА_2 , згідно ухвали Куликівського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2015 року (справа №737/751/13-ц, провадження №2/737/252/13), розташованого за адресою: АДРЕСА_6 .

3.Скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області Кияшко О.І. про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно речового права ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , індексний номер: 27348673 від 22.12.2015 року загальна площа 51,8 кв.м., житлова площа 24.9 кв.м.

4. Припинити право власності ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , номер відомостей про речове право: 12666317 загальна площа (кв.м): 51.8, житлова площа (кв.м): 24.9 та закрити розділ в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №27.

5. Скасувати декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта подану ОСОБА_2 , (об`єктом якої, є: квартира АДРЕСА_3 ) та зареєстровану управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області № ЧГ 46 від 14.12.2015 року.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

8. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

9. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

10. Повний текст рішення складено 05 червня 2024 року.

Суддя Андрій КОРЕНЬКОВ