Провадження № 2/522/2172/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Суворової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 25.12.2023 року звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів.

Позов обґрунтований наступним чином. ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області (далі Головне управління) з 29.10.2005 року та отримував пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058). Згідно п. 2 ст. 36 Закону №1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у закладах системи загальної середньої освіти, професійно-технічних та вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців) до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. Відповідно до ст. 37 Закону №1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї 50% пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї 100% пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

ОСОБА_1 отримував пенсію на трьох утриманців: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ); ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ); ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

У зв`язку з подовженням виплати пенсії по виділеній долі пенсії в разі втрати годувальника утворилась переплата пенсії у розмірі 6 276, 50 грн за період з 01.02.2021 по 31.08.2021 р., що підтверджується протоколом розрахунку боргу та рішенням про утримання надміру виплачених сум пенсій від 19.08.2021 №760.

Утримання розпочато з 01.09.2021 р. по 20 відсотків пенсії, утримано 4 533, 11 грн; 2 652, 80 грн за період з 01.02.2022 по 30.04.2022, що підтверджується протоколом розрахунку боргу та рішенням про утримання надміру виплачених сум пенсій від 05.05.2022 №1102.

Утримання розпочато з 01.06.2022 по 20 відсотків пенсії, утримано 1 568, 61 грн; 3 746, 80 грн за період з 01.12.2022 по 31.03.2023, що підтверджується протоколом розрахунку боргу та рішенням про утримання надміру виплачених сум пенсій від 16.03.2023 №1257.

Утримання розпочато з 01.04.2023 по 20 відсотків пенсії, утримано 447, 87 грн. Утримання з щомісячної виплати по о/р № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , проводилось по 30.09.2023 року. У зв`язку з припиненням виплати пенсії в разі втрати годувальника з 01.10.2023 залишились три непогашені переплати по подовженню виплати пенсії по виділеній долі. Таким чином, залишки по переплатам пенсій станом на 01.10.2023 складають загальну суму 6 126, 51 грн. У зв`язку з чим позивач звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму надміру виплачених бюджетних коштів у розмірі 6125,51 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою суду від 05.02.2024 року провадження по справі відкрито в спрощеному позовному порядку.

14.03.2024 року через систему «Електронний суд» представник відповідача адв. Речицький В.В. подав до суду відзив на позовну заяву, у якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав викладених в ньому (а.с.46-49).

В судові засідання представник позивача не з`явився, повідомлявся про дату час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, 15.03.2024 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив справу розглядати без його особистої участі (а.с.56-59,64).

В судове засідання 16.05.2024 року відповідач з`явився, позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, вважає, що заборгованість виникла не з його вини, а з вини позивача, який не вірно здійснював нарахування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку відповідача, суд приходить до висновку, що вищевказаний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області перебуває ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який з 29.10.2005 року отримує пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 отримував пенсію на трьох утриманців:

- ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );

- ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 );

- ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

У зв`язку з подовженням виплати пенсії по виділеній долі пенсії в разі втрати годувальника утворилися три переплати пенсії у загальному розмірі 6 276, 50 грн за період з 01.02.2021 по 31.08.2021, що підтверджується протоколом розрахунку боргу та рішенням про утримання надміру виплачених сум пенсій від 19.08.2021 №760 (а.с.10).

Утримання розпочато з 01.09.2021р. по 20 відсотків пенсії, утримано 4 533, 11 грн; 2 652, 80 грн за період з 01.02.2022 по 30.04.2022 р., що підтверджується протоколом розрахунку боргу та рішенням про утримання надміру виплачених сум пенсій від 05.05.2022 №1102.

Утримання розпочато з 01.06.2022 р. по 20 відсотків пенсії, утримано 1 568, 61 грн; 3 746, 80 грн за період з 01.12.2022 по 31.03.2023, що підтверджується протоколом розрахунку боргу та рішенням про утримання надміру виплачених сум пенсій від 16.03.2023 №1257 (а.с.8).

Утримання розпочато з 01.04.2023 по 20 відсотків пенсії, утримано 447, 87 грн. Утримання з щомісячної виплати по о/р № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , проводилось по 30.09.2023 року. У зв`язку з припиненням виплати пенсії в разі втрати годувальника з 01.10.2023 залишились три непогашені переплати по подовженню виплати пенсії по виділеній долі.

Таким чином, залишки по переплатам пенсій станом на 01.10.2023 складають загальну суму 6 126, 51 грн, (а.с.17-18,21-22):

-1 743, 39 грн за період з 01.02.2021 по 31.08.2021, згідно рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 19.08.2021 №760;

-1 084, 19 грн за період з 01.02.2022 по 30.04.2022, згідно рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 05.05.2022 №1102;

-3 298, 93 грн за період з 01.12.2022 по 31.03.2023, згідно рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 16.03.2023 №1257.

Головне управління надіслало листи №1500-0404-8/104692 від 20.08.2021, №1500- 0504-8/47628 від 17.05.2022 та №1500-0504-8/35637 від 24.03.2023, якими повідомлено ОСОБА_1 про виникнення переплати пенсії та способи її погашення 1 743, 39 грн за період з 01.02.2021 по 31.08.2021, згідно рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 19.08.2021 №760; 1 084, 19 грн за період з 01.02.2022 по 30.04.2022, згідно рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 05.05.2022 №1102; 3 298, 93 грн за період з 01.12.2022 по 31.03.2023, згідно рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 16.03.2023 №1257 (а.с.16).

Головне управління надіслало листи №1500-0404-8/104692 від 20.08.2021, №1500- 0504-8/47628 від 17.05.2022 та №1500-0504-8/35637 від 24.03.2023, якими повідомлено ОСОБА_1 про виникнення переплати пенсії та способи її погашення (а.с.19-20).

Після припинення виплати пенсії в разі втрати годувальника Головне управління надіслало лист №1500-0504-8/16038 від 13.11.2023 на адресу проживання ОСОБА_1 , яким повідомило про залишки переплат пенсії та про необхідність повернути зайво отримані кошти на розрахунковий рахунок Пенсійного фонду України. Однак, кошти на рахунок Пенсійного фонду України не повернуто (а.с.21).

Згідно п. 2 ст. 36 Закону №1058 пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у закладах системи загальної середньої освіти, професійно-технічних та вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців) до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

Відповідно до ст. 37 Закону №1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї 50% пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім ї 100% пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що нарахування зайвих виплат було здійснено не як внаслідок зловживань з боку відповідача чи введення в оману працівників органів ПФУ відповідачем, а з вини позивача.

Даний факт позивачем у позові не заперечується, оскільки , як зазначає позивач, наявна рахункова помилка Головного управління, а саме: помилково подовжено виплату пенсії в разі втрати годувальника, що призвело до виникнення переплати виникла з вини саме позивача.

Саме на рахункову помилку посилається в своєму позові позивач (а.с.3).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ч. 2 даної статті положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З приписів ч. 2 ст. 1214 ЦК України, глави 13 ЦК України (зокрема ст.ст. 179, 181, 190, 192 ЦК України) випливає, що норми ст. 1212 ЦК України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей.

Згідно ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що лічильна (рахункова) помилка - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Судом встановлено, що допущена позивачем помилка не може бути віднесена до рахункової помилки (тобто пов`язаної із арифметичними обчисленнями та підрахунками), оскільки помилка має характер людського фактору і допущена під час виконання працівником ГУ ПФУ в Одеській області своїх повноважень та не може вважатися рахунковою помилкою.

Отже, за відсутності рахункової помилки та зловживань з боку відповідача, а як зазначено самим позивачем - через подовження виплати пенсії в разі втрати годувальника, що призвело до виникнення переплати виникла з вини саме позивача, стягнення надміру виплачених сум невірно нарахованої пенсії не допускається.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16 червня 2020 року у справі №756/6984/16-а, у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі N 340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі № 173/424/17 (2 а/173/41/2017).

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи.

У справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер їлдіз проти Туреччини» від 18.06.2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08.04.2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15.09.2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`ілдіз проти Туреччини» від 18.06.2002 року та «Белер проти Італії» від 05.01.2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обовязків.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Керуючись ст. 36,37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 1212, 1215 Цивільного кодексу України ст.ст.2, 4, 12, 13, 43-44, 49, 76 - 81, 82, 83, 89, 90, 95, 133, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 21.05.2024 року.

Суддя О.В.Суворова