Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2024 Справа №607/10057/24 Провадження №2-о/607/372/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

представника заявника адвоката Саламандри Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Саламандра Галина Миронівна, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Саламандра Г.М. звернулась в суд з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу, а саме, трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка видана 16.11.1981 адміністрацією дитячого садка № 22 міста Тернополя.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на те, що маючи відповідний вік вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області з метою призначення пенсії за віком, однак, працівником Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області було виявлено невідповідність у її документах, зокрема, у трудовій книжці, яка заповнення 16.11.1981 її прізвище та ім`я зазначені російською мовою « ОСОБА_2 », при цьому записи про зміну прізвища, імені та дати народження в трудовій книжці проведені неналежним чином, у зв`язку з чим не прослідковується послідовність зміни її імені з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ». Вказані обставини позбавляють її можливості реалізувати право на оформлення та отримання пенсії за віком. З огляду на викладене заявник просить суд заяву задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

28.05.2024 представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області через систему «Електронний суд» подав суду заперечення на заяву ОСОБА_1 , із змісту якого вбачається, що Управління заперечує з приводу заяви, оскільки у заяві не надано доказів про те, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 16.11.1981, належить саме заявнику. Окрім цього, із заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту необхідне їй для подальшого звернення до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії, а відтак встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме права на пенсію.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Саламандра Г.М. в судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити, з підстав викладених у заяві.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, проте у запереченнях на заяву просив здійснювати розгляд справи без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив такі обставини:

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 12.03.1962, ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Йосипівка Микулинецького району Тернопільської області.

03.07.1982 ОСОБА_5 зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 , у зв`язку із чим змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 виданим 03.07.1982 Драганівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 виданого повторно 26.06.2002 Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 розірвано 04.11.1997, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 92.

Як слідує з паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 виданого Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 06.08.2002, такий виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_6 , заповненої 16.11.1981 вбачається, що ОСОБА_1 , розпочала свою трудову діяльність 16.11.1981 нянею д/с № 22 міста Тернополя. З сторінки №1 вказаної трудової книжки, заповненої російською мовою вбачається, що трудова книжка видана на прізвище, ім`я, по батькові ОСОБА_5 , 1962 року народження. На звороті титульної сторінки даної трудової книжки наявні відмітки про внесення змін до неї, зокрема: прізвище на « ОСОБА_7 » замінено згідно паспорта серія НОМЕР_5 виданого 06.08.2002 Тернопільським МВ УМВС України; ім`я та по батькові змінено на « ОСОБА_8 » та дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 » внесено на підставі паспорта НОМЕР_5 виданого Тернопільським МВ УМВС 06.08.2002.

Як вбачається з висновку про внесення змін, доповнень до актових записів цивільного стану Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.08.2023, розглянувши заяву ОСОБА_1 , начальник Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вважає, що прохання заявниці у внесенні змін, доповнень до актови записів: про народження № 9, складеного 12.03.1962 Йосипівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області на ОСОБА_5 , змінити власне ім`я дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 »; про шлюб № 8, складеного 03.07.1982 Драганівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області на ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , змінити власне ім`я нареченої з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 »; про розірвання шлюбу № НОМЕР_7 , складеного 04.11.1997 Тернопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільської області на ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , змінити власне ім`я дружини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » не підлягає позитивному вирішенню у зв`язку із виявленими розбіжностями в основних підтверджуючих документах заявниці, а саме в актових записах про шлюб, про розірвання шлюбу, про народження та паспорта громадянки. Відповідно до Розділу III п. 1,3,4 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» прізвище, власне ім`я дитини під час державної реєстрації народження дитини визначається бажанням батьків, у даному випадку зазначено « ОСОБА_3 », а отже помилки в актових записах про народження, про шлюб та про розірвання шлюбу заявниці не допущено.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належність правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, побатькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03.10.2017 № 2147VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Згідно із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 348/576/18 відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.993 № 637 (далі Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Крім того, документами, що підтверджують трудовий стаж є зокрема дипломи, які містять відомості про час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі та інші документи, що містять відомості про періоди навчання (п.8 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637).

Відповідно до п.26 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, в судовому порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Така розбіжність в документах щодо написання імені не є спором про право та усувається при розгляді справи в порядку окремого, а не позовного провадження, а тому суд відхиляє заперечення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з цього приводу.

Водночас, іншої можливості встановити факт належності заявнику трудової книжки немає.

За результатами розгляду справи судом встановлено та не викликає сумніву факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) правовстановлюючого документу, зокрема: трудової серії НОМЕР_6 , яка видана 16.11.1981, при цьому необхідність його встановлення зумовлена реалізацією заявником права на оформлення передбаченого законом державного пенсійного забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, окрім цього, встановлення факту є реалізацією гарантованого ст. 46 Конституції України права заявника на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, перешкодою чому є розбіжності у написанні імені заявника у правовстановлюючому документі, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню.

Керуючись статтями 259, 265, 268, 272, 273, 293, 294, 315-319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Саламандра Галина Миронівна, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,- задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) трудової книжки серії НОМЕР_6 , яка видана 16.11.1981.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24.06.2024.

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Представник заявника: адвокат Саламандра Галина Миронівна, РНОКПП НОМЕР_9 , адреса місця праці вул. Лукіяновича, 1 каб №10-11, м. Тернопіль.

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, , адреса місця знаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001.

Головуючий суддяН. Р. Кунець