Провадження № 2/727/28/24
04 червня 2024 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючої судді М.Є. Бойко,
за участю:
секретаря судового засідання Васківчук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Чернівці, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під N? АДРЕСА_1 та на частину земельної ділянки, розташованої за цією ж адресою, загальною площею 0,0550 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, оскільки вказане майно належало дружині померлого - ОСОБА_4 , після смерті якої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у передбачений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте її не оформив. Відповідач ОСОБА_2 є сином померлого, а тому - також спадкоємцем його майна за законом першої черги. Постановою нотаріуса від 06.10.2023 року у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці відмовлено, а тому вона змушена звертатися до суду із даним позовом та просить повністю його задовольнити.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 грудня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, яке закрито ухвалою суду від 07 березня 2024 року .
08.02.2024 року, тобто до закриття підготовчого провадження, ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву, в якій, уточнивши та збільшивши первісно заявлений позов, виклала його вимоги у наступній редакції: визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 право власності на частину житлового будинку літ. А з господарськими будівлями та спорудами під N? АДРЕСА_1 , загальною площею 40,2 кв.м., яка складається з наступних приміщень: коридору 1-1, площею 4,65 кв.м., кімнати 1-2, площею 9,4 кв.м., кімнати 1-3, площею, 14,3 кв.м., кухні 1-5, площею 8,6 кв.м., підвалу - 1, площею 2,4 кв.м.. та господарських будівель і споруд- погрібу літ. Б, сараю літ. В, огорожі 1-3; частину земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0550 га. з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та частину земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0225 га. з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, оскільки відсутня можливість оформити свої спадкові права у позасудовому порядку .
У судове засідання 04.06.2024 року позивачка та її представник не з`явилися, подавши письмові заяви про розгляд справи без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач у судові засідання жодного разу не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивачки суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Крім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Статтями 1216, 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі статтею 1218, частиною п`ятою статті 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Згідно з ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої та третьої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 18.11.1992 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклали шлюб 05 листопада 1966 року; після укладення шлюбу прізвище дружини " ОСОБА_6 " ( а.с.12).
Відповідно до відповіді Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці не виявлено інформації про реєстрацію розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( а.с.111).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 26.03.1975 року, актовий запис №898 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками його є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( а.с.71 )
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 22.03.2008 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . (а с.13). Після її смерті до Першої державної нотаріальної контори 05.09.2008 року із заявою про прийняття спадщини звернулися син померлої ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3 (а.с.64,66).
У відповідності до витягу № 16090182 про реєстрацію права власносnі на нерухоме майно від 27.09.2007 року ОСОБА_7 на праві приватної спільної часткової власності належить частка житлового будинку з належними до нього господарськими та побудовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.12.1992 року та договору конкретного користування між учасниками спільної часткової власності від 02 листопада 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького МНО Івановою, реєстровий № 8766.
Відповідно до договору конкретного користування між учасниками спільної часткової власності від 02 листопада 1999 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , володіючи на праві приватної власності житловим будинком АДРЕСА_1 , в якому ОСОБА_7 та ОСОБА_4 належить по 1/2 (одній другій) частині жилого будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07 грудня 1992 року Першою чернівецькою держнотконторою за реєстром N? 1-6662, зареєстрованого Чернівецьким обласним бюро технічної інвентаризації 06 квітня 1998 року в реєстрову книгу N? 37 сторінка N? 258 за реєстровим номером 5268-а, уклали договір про те, що :
1.У фактичному користуванні гр. ОСОБА_7 в житловому будинку літера А знаходиться: 1/2 коридору 1-1 пл. 4,65 кв.м., кімната 1-4 пл. 16,5 кв.м., кухня 1-5 пл. 8,6 кв.м., 1/2 підвалу 1 пл. 2,4 кв.м, а також 1/2 погріба літ. Б, 1/2 сарая літ.В, 1/2 огорожі 1-3, що складає 1/2 від усього будинковолодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07 грудня 1992 року Першою чернівецькою держнотконторою за реєстром N? 1-6662.
2.У фактичному користуванні гр. ОСОБА_4 в житловому будинку літера А знаходиться: 1/2 коридору 1-1 пл. 4,65 кв.м., кімната 1-2 пл. 9,4 кв.м., кімната 1-3 пл. 14,3 кв.м., 1/2 підвалу І пл. 2,4 кв.м, а також 1/2 погріба літ. Б, 1/2 сарая літ.В, 1/2 огорожі 1-3, що складає 1/2 від усього будинковолодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07 грудня 1992 року Першою чернівецькою держнотконторою за реєстром N? 1-6662.
Таким чином, з вищезазначених доказів судом встановлено, що ОСОБА_4 за життя, на праві спільної часткової власності належала частина житлового будинку з належними до нього господарськими та побудовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1/2 коридору 1-1 пл. 4,65 кв.м., кімната 1-2 пл. 9,4 кв.м., кімната 1-3 пл. 14,3 кв.м., 1/2 підвалу І пл. 2,4 кв.м, а також 1/2 погріба літ. Б, 1/2 сарая літ.В, 1/2 огорожі 1-3.
Крім того, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 05.10.1999 року Л№ 3827 ОСОБА_4 на підставі рішення Чернівецької міської Ради народних депутатів №475/14 від 08 липня 1999 року по АДРЕСА_1 на праві приватної власності належали за життя 0,0225 гектарів земельної ділянки в межах згідно з планом та земельна ділянка площею 0,0550 га за цією ж адресою на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_7 ; землю передано для обслуговування житлового будинка та господарських будівель, акт №3827 від 05.10.1999 року.
З відповіді Департаменту урбаністики ЧМР від 16.10.2023 року вбачається, що згідно з наявною у цьому департаменті інформацією, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0550 га, з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , що посвідчене державними актами на право власності на землю, які видані відповідно 05.10.1999 року та 19.10.1999 року Л№3891, на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 06.07.1999 року №475/14 ( а.с. 18).
Отже, після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, в тому числі, і на наступне майно: на частку житлового будинку з належними до нього господарськими та побудовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1/2 коридору 1-1 пл. 4,65 кв.м., кімната 1-2 пл. 9,4 кв.м., кімната 1-3 пл. 14,3 кв.м., 1/2 підвалу І пл. 2,4 кв.м, а також 1/2 погріба літ. Б, 1/2 сарая літ.В, 1/2 огорожі 1-3, а також на земельну ділянку площею 0,0225 гектарів по АДРЕСА_1 та на земельної ділянки площею 0,0550 га за цією ж адресою, за отриманням якої у встановленому законом порядку звернулися до нотаріуса Нехаєв А.О. та ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 помер. За життя останній свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначене майно після смерті дружини ОСОБА_4 не отримував.Разом з тим, 17.11. 2021 року державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на частку 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 .
Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 після смерті своєї дружини вчасно звернувся із заявою про про прийняття спадщини, а також частково оформив свої спадкові права, проте за життя не отримав свідоцтво на частину іншого спадку за законом, що залишилось після смерті його дружини ОСОБА_4 .
Викладене свідчить, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , в порядку ст.ст.1261, 1268 ЦК України набув право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його дружини ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді 1/4 частки житлового будинку з належними до нього господарськими та побудовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1/2 коридору 1-1 пл. 4,65 кв.м., кімната 1-2 пл. 9,4 кв.м., кімната 1-3 пл. 14,3 кв.м., 1/2 підвалу І пл. 2,4 кв.м, а також 1/2 погріба літ. Б, 1/2 сарая літ.В, 1/2 огорожі 1-3, а також на частку земельної ділянки площею 0,0225 гектарів по АДРЕСА_1 та на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0550 га за цією ж адресою , оскільки фактично прийняв спадщину, проте за життя її не оформив.
Після смерті ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини в установлений законом строк звернулися: ІНФОРМАЦІЯ_9 син померлого - ОСОБА_2 та 04.11.2022 року спадкоємиця за заповітом ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 70476395 від 31.10.2022 року Першою чернівецькою державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу № 69861114 від 31.10.2022 року померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_3 .( а.с.10)
Згідно із заповітом від 10.12.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3556 державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної конторою Літун М.В., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ? заповів все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті, і на що він за законом матиме право ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ( а с.9).
Постановою від 06.10.2023 року державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори Сапигою К.І. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вона не надала державній нотаріальній конторі документів, що посвідчують право власності спадкодавця на частку житлового будинку з відповідною часткою належних до нього будівель та споруд та частку земельної ділянки за померлим ОСОБА_3 , які є необхідними для вчинення нотаріальної дії ( а.с.11).
Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Згідно із ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст.369 ЦК).
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і стаття 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.
За змістом ст. 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.
Презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності діє, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками або законом.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.
Частиною першою статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах та в частині другій цієї статті йдеться про те, що суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
За змістом п. "г" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини.
У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника може бути змінена за рішенням суду.
Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.
Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що судом не встановлено підстав для збільшення або зменшення часток співвласників: ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0550 га за адресою: АДРЕСА_1 . Їх невизначеність, а також відсутність у позивачки правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_3 на 1/4 частку житлового будинку з відповідною часткою належних до нього будівель та споруд, на частку земельної ділянки площею 0,0225 гектарів по АДРЕСА_1 та на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0550 га за цією ж адресою після смерті його матері ОСОБА_4 позбавляє позивачку можливості в позасудовому порядку оформити свої спадкові права за заповітом після смерті ОСОБА_3 на майно, яке належить їй та іншому спадкоємцю померлого його синові ОСОБА_2 у рівних частинах.
З огляду на викладене, а також, враховуючи ту обставину, що позивачка ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від неї причин у видачі такого свідоцтва їй було відмовлено, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими, отже, позов підлягає задоволенню повністю.
Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання цього позову позивачка мала б сплатити судовий збір у сумі 4479,61 грн.
Однак, згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп.
Таким чином, позивачка звільнена у цьому випадку від сплати судового збору, адже є особою з інвалідністю другої групи.
Частиною 6 ст.141 ЦПК України передбачено : якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи зазначене, оскільки позивачка в силу вимог п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, її вимоги задоволені судом повністю, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4479 грн. 61 коп.
На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 18, 133, 197, 206, 259, 263-265, 273 ЦПК України суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП: НОМЕР_4 , в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на наступне спадкове майно :
- частину житлового будинку літ. А з господарськими будівлями та спорудами під N? АДРЕСА_1 , загальною площею 40,2 кв.м., яка складається з наступних приміщень: коридору 1-1, площею 4,65 кв.м., кімнати 1-2, площею 9,4 кв.м., кімнати 1-3, площею, 14,3 кв.м., кухні 1-5, площею 8,6 кв.м., підвалу - 1, площею 2,4 кв.м.. та господарських будівель і споруд- погрібу літ. Б, сараю літ. В, огорожі 1-3;
- частину земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0550 га., цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд .
- частину земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0225 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 4 479,61 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатом апеляційного розгляду справи.
Ознайомитись з текстом судового рішення в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http: www.reyestr.court.gov.ua
Повне рішення складено 07.06.2024 року.
Суддя М. Є. Бойко