Справа № 545/560/24
Провадження № 2-о/545/39/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2024 Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Стрюк Л.І.,

з участю секретаря Гаврися В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні,

В С Т А Н О В И В :.

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, у якій просить встановити факт перебування на утриманні чоловіка, посилаючись на те, що з моменту реєстрації шлюбу -18.08.1984 і до смерті чоловіка - 12.11.2012 вони приживали спільно та вели спільний побут за адресою: АДРЕСА_1 . При досягненні пенсійного віку дізналася про можливість отримання пенсії по втраті годувальника, у зв`язку з чим звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з відповідною заявою. За результатами розгляду заяви позивачу було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії, оскільки не підтверджено факт її перебування на утриманні померлого годувальника у зв`язку з невідповідностями в документах.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити, надавши пояснення, що за змістом аналогічні тим, які викладені у заяві. Також зазначила, що ОСОБА_2 був зареєстрований у м. Торез та часто їздив туди, щоб допомагати дочці, де і помер, але фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 . За роки сімейного життя вели спільний бюджет, заробітна плата чоловіка, а потім і пенсія були основним джерелом доходу сім`ї. З 2023 року вона отримує пенсію за віком, проте ГУ ПФУ відмовляє у перерахунку пенсії по втраті годувальника, оскільки ОСОБА_2 не був зареєстрований разом з нею.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, при розгляді справи покладалася на розсуд суду.

Заслухавши пояснення заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції у Донецькій області від 13.11.2012 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 18.08.1984, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 18.08.1984, після одруження заявник змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с.7).

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 26.10.2005 і по теперішній час, що підтверджується відміткою у паспорті (а.с.5).

Згідно з актом від 12.07.2023, засвідченим секретарем виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_2 з 2008 року до дня смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області №184/02-41 від 12.07.2023, ОСОБА_1 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 до дня його смерті, за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, пенсія чоловіка була основним доходом для сім`ї, повторно в шлюб не вступала, здійснила поховання чоловіка (а.с.9).

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відмовило в проведенні перерахунку пенсії, оскільки не підтверджено факту перебування її на утриманні померлого годувальника, у зв`язку з невідповідностями в документах (10).

Свідок ОСОБА_6 підтвердив, що він колишній сусід подружжя заявника, з її чоловіком працювали разом з 2010 року у таборі « ОСОБА_7 », іноді приїздив до них у гості, проживали вони однією сім`єю.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що Єсіпови були сусідами його двоюрідного брата, приїхали вони з м. Торез, та проживали однією сім`єю.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Статтею 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не мають працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», або є особами з інвалідністю; в) один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює; г) дід і бабуся - в разі відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати.

Згідно з ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Зазначений правовий висновок викладено в Постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.

Відповідно до вимог п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за №22-1(зі змінами), за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

Положеннями пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

У пункті 8 вищевказаної Постанови роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні; для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року ; для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником.

У силу вимог ч. 1ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасового знаходиться.

Положеннями статей2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17.

Суд вважає, що в судовому засіданні встановлений факт перебування заявника на утриманні свого чоловіка до моменту смерті останнього.

Встановлення вказаних фактів необхідне заявниці для оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 293, 294, 315,319 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні задовольнити повністю.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент його смерті.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Стрюк