1Справа № 335/5855/24 2/335/2353/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Стеценко А.В., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд доходить наступних висновків.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Статтею 187 ЦПК України передбачено, що суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів, щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З відомостей, наданих Департаментом адміністративних послуг Запорізької міської ради, вбачається що інормація щодо декларування/реєстрації місця проживання ОСОБА_2 в реєстрі територіальної громади міста Запоріжжя відсутня.

Згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному демографічному реєстрі, відповідач ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», порядок створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2016 № 646 затверджено Порядок створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (далі - Порядок), у п. 2 якого визначено, що база даних автоматизований банк відомостей, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які є внутрішньо переміщеними. Відповідальним за забезпечення формування та ведення бази даних є Мінсоцполітики.

Згідно з п.п. 12, 13 вказаного Порядку, посадові особи уповноважених органів мають право на безоплатній основі одержати інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Частиною 7 ст. 187 ЦПК України передбачено, що інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

З метою встановлення місця перебування відповідача та визначення підсудності, вважаю за необхідне витребувати з Міністерства соціальної політики України інформацію з Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Керуючись ст.ст. 19, 175, 177, 187, 190, 274, 272, 277 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Витребувати з Міністерства соціальної політики України інформацію щодо місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка міститься в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб, із зазначенням номера телефону та адреси електронної пошти. Остання відома адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали для виконання надіслати Міністерству соціальної політики України, роз`яснивши, що у разі неможливості подання доказів у строк 5 днів з дня отримання копії ухвали, особи, які не мають можливості подати докази, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Стеценко