Справа 556/834/24
Номер провадження 2/556/346/2024

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2024 року. сел.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Іванків О.В.

при секретарі Кньовець Н.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт. Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

В суд звернувся ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно за набувальною давністю, а саме на земельну ділянку загальною площею 4,33 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Ромейківської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області.

В обґрунтування позову позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Їй за життя належала земельна ділянка на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №379598. На час смерті з спадкодавицею проживав її співмешканець ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою Полицької сільської ради від 02.02.2023 року, який однак не перебував у шлюбі з власницею.

ОСОБА_4 теж помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після його смерті спадщину прийняв ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою Володимирецької державної нотаріальної контори. ОСОБА_5 успадковував після його смерті земельний пай, який належав безпосередньо ОСОБА_6 , і на інше майно не претендує. На даний час ОСОБА_7 теж помер і після його смерті спадкоємцем є його син ОСОБА_2 , який визначений відповідачем у даній справі. Позивач придбав житловий будинок у ОСОБА_8 , а після його смерті у будинку знайшов державний акт на земельну ділянку, і оскільки на нього ніхто не претендував, позивач почав її використовувати. 11.03.2019 року ОСОБА_1 , зареєстрував право власності на житловий будинок і земельну ділянку під ним, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №159013437 та159010815. Отже, позивач з 2008 року почав користуватися спірною землею, обробляв її самостійно і обробляє до цього часу. Тобто фактично володів та користувався даною землею. Для офіційного оформлення документів позивачу необхідно оформити право власності на цю землю, однак, він не є прямим спадкоємцем після смерті власниці, а офіційних спадкоємців, які б прийняли спадщину немає. Отже, після смерті власниці, позивач ОСОБА_1 , постійно, відкрито і добросовісно користується спірною земельною ділянкою вже більше 15 років На даний час позивач має бажання розпоряджатися належним йому майном, однак не має такої можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Тому просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на земельну ділянку загальною площею 4,33 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Ромейківської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області.

Вказана позовна заява ОСОБА_1 , надійшла до Володимирецького районного суду Рівненської області 21.03.2024 року.

Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі.

Позивач ОСОБА_1 , у підготовче судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , у підготовче судове засідання не з`явився, однак надіслав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі заявлені вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В судовому засіданні було встановлено ряд фактичних обставин справи. Зокрема, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Їй за життя належала земельна ділянка на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №379598.

Згідно довідки Володимирецької державної нотаріальної контори від 16.03.2023 року №367/01-16 спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , не зведено.

Згідно довідки Полицької сільської ради від 02.02.2023 року №04, встановлено, що на час смерті зі спадкодавицею проживав її співмешканець ОСОБА_4 , однак не перебував у шлюбі з ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , та після його смерті спадщину прийняв ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою Володимирецької державної нотаріальної контори про коло спадкоємців від 30.03.2023 року №330/01-16.

Однак ОСОБА_5 теж помер і після його смерті спадкоємцем є його син ОСОБА_2 .

Також матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , придбав житловий будинок у ОСОБА_4 , а після його смерті у будинку знайшов державний акт на земельну ділянку, і оскільки на нього ніхто не претендував, позивач почав її використовувати.

11.03.2019 року ОСОБА_1 , зареєстрував право власності на житловий будинок і земельну ділянку під ним, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №159013437 та 159010815.

Також сторони не заперечували факту, що з 2008 року позивач постійно, відкрито і добросовісно користуєтьсяся спірною земельною ділянкою. Відповідач жодним чином не заперечував тієї обставини, що таке володіння земельною ділянкою з боку позивача було добросовісним.

Таким чином, суд вважає встановленими та такими, що не підлягають доведенню, обставини заволодіння позивачем земельною ділянкою загальною площею 4,33 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Ромейківської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, з 2008 року, а також факт відкритого та безперервного володіння ним цією земельною ділянкою.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частинами 1, 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Таким чином, зі змісту вказаної норми вбачається, що задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 334 ЦК України можливе лише за наявності таких умов: по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо).

По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків.

По-четверте, необхідною умовою є відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

При цьому, володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Позивачем доведено наявність всіх вказаних умов, що є підставою для задоволення позову.

Як вже зазначалось, сторони визнали відкритий та безперервний характер володіння хемельною ділянкою, оскільки позивач ОСОБА_1 , користується земельною ділянкою постійно, та не тільки відповідачу та іншим особам, тай органам місцевого самоврядування було про це відомо. Позивач продовжує володіти земельною ділянкою і на час судового розгляду справи.

Згідно актів опитування свідки було встановлено, що ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , підтверджують факт добросовісного володіння та користування позивачем земельною ділянкою, оброблає її та засаджує врожай.

При цьому суд констатує, що з 2008 року, що позивач ставився до земельної ділянки, як до своєї власної безперешкодно володів нею, утримував, обробляв. Ці обставини підтверджуються наданими позивачем доказами. Позивач оплачував податок за землю.

Також сторонами підтверджено і безтитульність володіння ОСОБА_1 , земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Ромейківської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

З урахуванням сукупності вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 , який з 2008 року добросовісно заволодів чужим нерухомим майном земельною ділянкою загальною площею 4,33 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Ромейківської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, і продовжує відкрито та безперервно володіти цим нерухомим майном, несе витрати на її утримання, більше п`ятнадцяти років, відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, набув права власності на це майно, у зв`язку з чим його позов підлягає задоволенню.

Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивач та представник не ставлять.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 76, 80, 81, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.344 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 4,33 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Ромейківської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, яка належала ОСОБА_3 на праві приватної власності згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №379598, за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Іванків

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , (паспорт № НОМЕР_1 ), житель АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , (паспорт серія НОМЕР_2 ) житель с. Сварині, Сарненського району Рівненської області.