ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року

м. Київ

справа № 450/4257/21

провадження № 61-11623св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача Литвиненко І. В.,

суддів Грушицького А. І., Петрова Є. В., Пророка В. В., Ситнік О. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: Пустомитівська державна нотаріальна контора, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Баірова Наталія Михайлівна, державний реєстратор Давидівської сільської ради Львівської області Зубарєв Анатолій Анатолійович, ОСОБА_3 , Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 вересня 2022 року у складі судді Мельничук І. І. та постанову Львівського апеляційного суду від 06 липня 2023 року у складі колегії суддів: Приколоти Т. І., Мікуш Ю. Р., Савуляка Р. В.

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: Пустомитівська державна нотаріальна контора, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Баірова Наталія Михайлівна, державний реєстратор Давидівської сільської ради Львівської області Зубарєв Анатолій Анатолійович, ОСОБА_3 , Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області, про визначення частки у спільній сумісній власності, визнання права власності, скасування постанови приватного виконавця, зняття арешту, скасування рішення та запису державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у жовтні 2021 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , третя особа - Пустомитівська державна нотаріальна контора, про визначення частки померлого у спільному сумісному майні, визнання права власності та скасування постанови про опис та арешт майна боржника і зняття арешту із будинку.

ОСОБА_1 у жовтні 2021 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , третя особа - державний реєстратор Давидівської сільської ради Львівської області Зубарєв А. А., про скасування рішення та запису державного реєстратора.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_6 , однак не може оформити свої права на спадкове майно, а саме у спільному сумісному майні на право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки частка померлої не виділена.

Відмовившись від частини позовних вимог ОСОБА_1 остаточно просив визначити, що частка ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності на вказаний будинок становила 1/2 частину та визнати за ним право власності на 1/4 частину цього житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .

Пустомитівський районний суд Львівської області ухвалою від 08 грудня 2021 року справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа - Пустомитівська державна нотаріальна контора, про визначення частки померлого у спільному сумісному майні, визнання права власності та скасування постанови про опис та арешт майна боржника і зняття арешту із будинку, та справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа - державний реєстратор Давидівської сільської ради Львівської області Зубарєв А. А., про скасування рішення та запису державного реєстратора, об`єднав в одне провадження.

Пустомитівський районний суд Львівської області ухвалою від 08 грудня 2021 року залучив до участі у справі ОСОБА_3 як третю особу.

Пустомитівський районний суд Львівської області ухвалою від 28 грудня 2021 року залучив Давидівську сільську раду Львівського району Львівської області до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Пустомитівський районний суд Львівської області ухвалою від 02 вересня 2022 року прийняв відмову ОСОБА_4 від позову в частині скасування постанови приватного виконавця, зняття арешту, скасування рішення та запису державного реєстратора. Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: Пустомитівська державна нотаріальна контора, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Баірова Н. М., державний реєстратор Давидівської сільської ради Львівської області Зубарєв А. А., Гораєцька Г. Й., Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області, в частині скасування постанови приватного виконавця, зняття арешту, скасування рішення та запису державного реєстратора, закрив.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Пустомитівський районний суд Львівської області рішенням від 02 вересня 2022 року позов задовольнив частково.

Визначив, що частка ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 становила - 1/2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку зі смертю одного з співвласників, а саме матері, позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом на належну частку у праві власності на спірний житловий будинок, що увійшла до спадкової маси, через те, що нотаріус відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності без виділення (визначення) частки померлого у спільному майні; після смерті одного із співвласників частка у праві спільної сумісної власності належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З урахуванням часткового визнання позову відповідачем, оскільки іншим чином, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на невизначену частку померлого співвласника неможливо, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності співвласника у спільному сумісному майні, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині позовної вимоги про визначення частки у спільному сумісному майні померлої матері позивача.

Разом з тим, суд дійшов висновку про наявність у позивача передбаченої законом можливості у позасудовому порядку здійснити свої спадкові права на належну визначену частку у спільному сумісному майні спадкодавця, з урахування прав інших спадкоємців, що є прерогативою органів нотаріату, з дотриманням визначеного законом нотаріального порядку отримання свідоцтва про право на спадщину.

Львівський апеляційний суд постановою від 06 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишив без задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 вересня 2022 року залишив без змін.

Постанову апеляційний суд мотивував тим, що у зв`язку зі смертю одного з співвласників, а саме матері, позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом на належну частку у праві власності на спірний житловий будинок, що увійшла до спадкової маси, через те, що нотаріус відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності без виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Після смерті одного із співвласників частка у праві спільної сумісної власності належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Із заведеної після смерті ОСОБА_6 спадкової справи судом встановлено, що із заявою про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_1 звернувся 07 лютого 2013 року, тобто поза межами строків, встановлених статтею 1270 ЦК України, а тому така відмова є нікчемною.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_4 в частині визначення частки у спільному сумісному майні померлої ОСОБА_6 .

Рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог в апеляційному порядку не оскаржувалося, тому не переглядалося судом апеляційної інстанції.

Короткий зміст та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Від ОСОБА_3 у серпні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 вересня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 06 липня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у їх задоволенні.

У касаційній скарзі як на підставу оскарження судового рішення заявник посилається на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України та, зокрема вказує, що суди першої та апеляційної інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18), від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19), від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18), від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19), від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18).

Суд апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду першої інстанції на порушення вимог частин першої, другої статті 367 ЦПК України не переглянув справу за наявними в ній доказами, не перевірив законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції, не дослідив докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилалися в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Крім того, суд апеляційної інстанції не спростував наданих та досліджених в суді першої інстанції доказів, не обґрунтував мотивів ненадання правової оцінки наданим учасникам справи доказам, в результаті чого ухвалив не мотивоване судове рішення, чим порушив гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий розгляд.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 16 серпня 2023 року відкрив провадження у цій справі та витребував її матеріали із Пустомитівського районного суду Львівської області.

Справа № 450/4257/21 надійшла до Верховного Суду 29 серпня 2023 року.

Верховний Суд ухвалою від 11 квітня 2024 року справу призначив до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Фактичні обставини справи, з`ясовані судами

Батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_6

27 серпня 1987 року ОСОБА_2 , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , набув у власність в інтересах подружжя житловий будинок на АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою Давидівської сільської ради від 08 серпня 2021 року внаслідок перейменування вулиці вказаний будинок знаходиться на АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії довідки Давидівської сільської ради № 95 судами встановлено, що син ОСОБА_6 - ОСОБА_1 до дня її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) разом із нею був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Із спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 , судами також встановлено, що із заявою про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_1 звернувся 07 лютого 2013 року, тобто поза межами строків, встановлених статтею 1270 ЦК України.

20 липня 2013 року державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області Ясінським В. Є. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом чоловіку ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та сину ОСОБА_8 по 1/2 частці кожному спадкового майна, що увійшло до складу спадкової маси.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення в частині визначення, що частка ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 становила - 1/2, у повній мірі не відповідають, з огляду на таке.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Колегія суддів звертає увагу на те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

З урахуванням зазначеного, Верховний Суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Однак, ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання за ним права власності в порядку спадкування в апеляційному порядку не оскаржував.

Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах: від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18); від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19); від 18 січня 2023 року у справі № 466/1403/20 (провадження № 61-10035св22) що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, вказаного вище не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визначення, що частка ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 становила - 1/2, оскільки ОСОБА_6 вже померла і відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України її цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість визначення 1/2 частки спірного житлового будинку померлій особі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 412 ЦПК Українипідставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду в оскаржуваній частині підлягають скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в їх задоволенні із наведених вище підстав.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 вересня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог в апеляційному порядку не переглядалося, тому не може бути предметом перегляду Верховним Судом.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням у ній розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Враховуючи те, що касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг в загальному розмірі 3 178 грн підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 .

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 вересня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 06 липня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: Пустомитівська державна нотаріальна контора, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Баірова Наталія Михайлівна, державний реєстратор Давидівської сільської ради Львівської області Зубарєв Анатолій Анатолійович, ОСОБА_3 , Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області, про визначення частки у спільній сумісній власності скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: Пустомитівська державна нотаріальна контора, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Баірова Наталія Михайлівна, державний реєстратор Давидівської сільської ради Львівської області Зубарєв Анатолій Анатолійович, ОСОБА_3 , Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області, про визначення частки у спільній сумісній власності, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг в загальному розмірі 3 178 (три тисячі сто сімдесят вісім) гривень.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідачІ. В. Литвиненко Судді:А. І. Грушицький Є. В. Петров В. В. Пророк О. М. Ситнік