Справа № 212/3749/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Ваврушак Н.М., секретаря судового засідання Дущак К.О., за участю представника позивача - адвоката Толстих О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю сина, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року адвокат Толстих Олександр Юрійович в інтересах позивача ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» (далі - ПрАТ «ПІВНГЗК», підприємство, відповідач) про відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю сина на виробництві внаслідок нещасного випадку.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його син - ОСОБА_2 працював монтером колії Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаське промислово - транспортне підприємство» та при виконанні робіт, обумовлених його робочими обов`язками, на території УЗТ Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» стався нещасний смертельний випадок.

Комісія із спеціального розслідування, ознайомившись з матеріалами розслідування, прийшла до висновку, що, відповідно до підпунктів 1 та 2 пункту 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №337, нещасний випадок зі смертельним наслідком із ОСОБА_2 вважати пов`язаним з виробництвом, підлягає обліку на ТОВ «ДОНПРОМТРАНС» та складається акт за формою Н-1/П.

Таким чином, в результаті дій пов`язаних з використанням джерела підвищеної небезпеки, на території підприємства відповідача з сином позивача стався нещасний випадок та він отримав виробничу травму, внаслідок якої наступила його смерть.

Смертю сина позивачу завдано глибоких моральних страждань, оскільки він втратив рідну людину, з якою проживав однією сім`єю протягом значного періоду свого життя. Потрясіння через смерть сина призвели до того, що позивач перебуває в напруженому психічному стані, йому не вистачає спілкування з сином, підтримки останнього. Окрім психологічної складової, смерть сина докорінно змінила звичний для позивача уклад життя, він вимушений у похилому віці самостійно облаштовувати свій побут. Отже, смерть рідної людини призвела до незворотних негативних змін у особистому житті позивача та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, так як є непрацездатною особою - пенсіонером за віком.

На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 781000,00 гривень.

Ухвалою суду від 15 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, а також роз`яснено право сторін клопотати перед судом про розгляд справи з їх викликом.

13 травня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача поданий відзив на позовну заяву, де вказала, що, 05.12.2021 року нещасний випадок стався під час виконання трудових обов`язків у 1 зміну з потерпілим - працівником підприємства ТОВ «Донбаське промислово - транспортне підприємство» на території ПРАТ «ПІВНГЗК». Роботодавцем ОСОБА_2 - монтера колії є ТОВ «Донбаське промислово - транспортне підприємство» та нещасний випадок стався при виконанні робіт, обумовлених його робочими обов`язками, і тому вони є неналежним відповідачем у даній справі.

14 травня 2024 року представником позивача до суду подана відповідь на відзив, у якій зазначив, що доводи сторони відповідача є необґрунтованими, просив заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив, та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, 05 грудня 2021 року з монтером колії Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаське промислово - транспортне підприємство» ОСОБА_2 , при виконанні робіт, обумовлених його робочими обов`язками, на території УЗТ Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» стався нещасний смертельний випадок, що підтверджено копією акту. (а. с. 10-29)

З акту вбачається, що смерть ОСОБА_2 настала від сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, яка супроводжувалася множинними переломами кісток скелету з ушкодженнями внутрішніх органів та ускладнилася розвитком травматичного шоку.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а. с. 30)

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини - є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» (далі - Закон), роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Приписами ст. 4 Закону встановлено, що державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Судом встановлено, що до суду звернувся позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підтвердження особи надана до позовної заяви копія паспорту. (а. с. 9)

На підтвердження того, що потерпілий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбаське промислово - транспортне підприємство» надана копія трудової книжки. (а. с. 32- 34)

Внаслідок нещасного випадку загинув ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією акту про нещасний випадок та копією свідоцтва про смерть.

Позивач стверджує, що нещасний випадок на підприємстві стався із його сином ОСОБА_2 , на підтвердження чого надає копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 31), відповідно до якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має батька ОСОБА_4 .

Суду не надані докази на підтвердження родинних стосунків між позивачем та потерпілим, оскільки належним та допустимим доказом щодо родинного зв`язку є свідоцтво про народження.

Однак, вказана обставина не доведена в суді, а саме відсутні докази того, що позивач та потерпілий є батьком та сином.

Відповідно до ст. 83 ЦПК Україн сторони скористалися правом подать докази у справі безпосередньо до суду.

Суд, відповідно до частини першої ст. 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд доходить висновку про недоведеність позовних вимог, що є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст.ст. 4, 5, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю сина, в повному обсягу .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо - збагачувальний комбінат», , місцезнаходження за адресою: м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50079.

Повний текст рішення суду складено 28 червня 2024 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак