Справа №:755/2651/23
Провадження №: 2/755/4868/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2024 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі :

головуючого судді - Коваленко І.В.,

за участі секретаря судових засідань - Назаровій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Дніпровському районному суді міста Києва справу у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

28 лютого 2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, згідно якого просить суд змінити розмір аліментів та спосіб їх стягнення, що встановлений рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12.12.2019 року у справі № 755/13574/19, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи від дати набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи від дати набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12.12.2019 року у справі № 755/13574/19, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 у розмірі 2 000 грн щомісячно починаючи з 27.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття та на утримання сина - ОСОБА_4 у розмірі 2 000 грн щомісячно починаючи з 27.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 13.01.2020 року. На виконання рішення позивачці було видано виконавчий лист, після чого Дніпровським районним відділом ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_6. Однак, відповідачем аліменти не сплачувались, фінансово дітям жодним чином не допомагав. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09.11.2020 року у справі № 755/10974/20, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 44 516,12 грн та пеню за прострочення сплати аліментів за період з 27.08.2019 року по 01.07.2020 року у розмірі 13 340,64 грн. На виконання вище зазначеного рішення було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_7 Дніпровським районним відділом ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується постановою про зупинення вчинення виконавчих дій від 20.01.2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_7. На даний час позивачка безробітна. Також, позивач стверджує, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні та збільшення розміру аліментів буде у повній мірі захищати права та інтереси дітей. На даний час відповідач перебуває у лавах ЗСУ, тобто на даний час відповідач отримує грошове забезпечення у сумі не меншій ніж 20 100,00 грн.

У зв`язку з цим позивач звернулась до суду з даним позовом та просила задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.

03 березня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

07 березня 2023 року на виконання вимог ухвали суду від 03.03.2023 року позивачка подала заяву про усунення недоліків та надала оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.

10 березня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

20 квітня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва зупинено провадження у цивільній справі № 755/2651/23 до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

11 квітня 2024 року постановою Київської апеляційного суду, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20.04.2023 року скасовано.

24 квітня 2024 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла цивільна справа № 755/2651/23.

26 квітня 2024 року на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду позовну заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В.

21 травня 2024 року позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву в якій просила здійснити щорічну індексацію за період з 2020 року по даний період та розгляд справи проводити за її відсутності.

Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Окрім того, просив долучити до матеріалів справи наступні письмові докази: копію паспорта громадянина України; копію РНОКПП; копію посвідчення № НОМЕР_1 від 12.06.2024 року; копію військового квитка; копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, копію довідки військової частини НОМЕР_2 від 28.02.2024 року № 1/96/505 про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України; копію довідки військової частини НОМЕР_3 від 30.11.2023 року № 1/37/13077 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва); копію свідоцтва про хворобу № 4183; копію витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій службі) від 28.02.2024 року за № 59.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві серія НОМЕР_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві серія НОМЕР_5 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12.12.2019 року у справі № 755/13574/19 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 2000 грн на кожну дитину до досягнення кожної дитини повноліття, що підтверджується копією рішення.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09.11.2020 року у справі № 755/10974/20 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 44 516, 12 грн та пеню за прострочення сплати аліментів за період з 27.08.2019 року по 01.07.2020 року в сумі 13 340,64 грн, а всього стягнути 57 856,76 грн, що підтверджується копією рішення.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до постанови Головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Очеретяною Іриною Олександрівною про зупинення вчинення виконавчих дій від 20.01.2023 року у ВП № НОМЕР_7, боржник з 25.02.2022 року призваний у ЗСУ.

Відповідно до копії трудової книжки від 15.05.2004 року, позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вважається безробітною.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пред`являючи позов, позивачка не надала суду належних доказів зміни та покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, та зміни їх сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком.

Сам по собі факт того, що відповідач є військовослужбовець та отримує заробітну плату чи будь-який інший дохід, без надання таких доказів, на переконання суду не є доказом покращення матеріального становища відповідача.

Зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Пред`являючи позов позивачка мала на увазі саме збільшення розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення.

Право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів і збільшення розміру аліментів унаслідок такої зміни не заперечується як таке. Зазначене, втім, не звільняє позивачку від обов`язку діяти у межах, наданих їй актами цивільного законодавства, від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру, яке не може ґрунтуватися на припущеннях, своїми цивільними і процесуальними правами позивачка розпоряджається, а право на судовий захист і обов`язок доказування позову здійснює на власний розсуд (ч. 1 ст.12, ст.ст.13,14, ч. 1 ст.20 ЦК України, ст. ст.12,13,76-81 ЦПК України). Позиція позивача щодо абсолютизації права на відповідне звернення до суду, яка зводиться до необхідності по суті автоматичного задоволення вимоги в разі її пред`явлення, без врахування факту виникнення спору про право та змагального цивільного процесу, без з`ясування та доказування відповідних обставин у контексті спірного питання, помилкова.

Поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітної плати (доходу) платника позивачці належало доводити передусім наявність у платника відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу. Так само, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, частиною 1 статті 182 СК України.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що зросли витрати на утримання дітей у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг. Потреби дітей з віком змінюються, потребують додаткової матеріальної турботи, що пов`язано, зокрема з задоволенням потреб у їх навчанні, відвідування різноманітних секцій, а також значне погіршення свого матеріального становища.

Доказів про погіршення майнового стану позивачки із часу ухвалення рішення, як і доказів на підтвердження недостатності розміру витрат на дітей позивачка не надала.

В свою чергу, відповідач надав суду докази на підтвердження погіршення стану здоров`я, довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), свідоцтво про хворобу та витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців).

Отже, матеріали справи не містять доказів зміни майнового стану відповідача в сторону покращення після ухвалення рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12.12.2019 року.

Водночас судом і не встановлено погіршення матеріального становища позивача, яка хоч і не працює.

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю, або задоволення позовних вимог у випадку ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, зазначених у позові.

Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а в задоволенні позову відмовлено, відтак судові витрати судом не розподіляються.

Враховуючи наведене,ст.ст.181, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.3, 4, 5, 6, 7, 10, 11, 12, 13, 17, 18, 76-81, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 26 червня 2024 року.

Суддя: