КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Свояк Д.В.
Єдиний унікальний номер справи № 373/2254/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У жовтні 2023 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що ТОВ «Укр кредит фінанс» та відповідачем 30.05.2023 був укладений договір №1214-2709 про відкриття кредитної лінії зі встановленою сумою кредиту 8000,00 грн, строк кредитування 300 днів, заявлений строк 15 днів, промо відсоткова ставка 1,50% в день, знижена відсоткова ставка 2,50% в день, стандартна відсоткова ставка 3% в день.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 03.10.2023 становить 33320,00 грн, а саме: 8000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 25320,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими відсотками.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що він отримав кредит на строк 15 днів, вважає нарахування позивачем відсотків поза межами цього строку необґрунтованим.

На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача на його користь загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1214-2709 від 30.05.2023, в розмірі 33320,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 8000,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 25320,00 грн, а також судові витрати.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2024 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1214-2790 від 30.05.2023 в розмірі 9800 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр кредит Фінанс» судовий збір в розмірі 631,30 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження укладення договору позики, а саме передачі ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відповідачу кредитних коштів, оскільки за нормами п. 2 ч. 1 ст. 1046, ч. 2 ст. 1054 ЦК України кредитний договір є укладений з моменту передання грошей.

Разом з тим, відповідач у відзиві на позовну заяву визнав наявність кредитних правовідносин, проте не в заявленому позивачем розмірі.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач ТОВ «Укр кредит фінанс» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2024 року і ухвалити нове, яким задовольнити вимоги банку в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Скарга мотивована тим, що факт укладення договору та отримання кредитних коштів підтверджується належними та допустими доказами, доданим мдо позовної заяви. Ба більше, ці обставина не заперечувалась відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Стверджує, що заборгованість виникла внслідок порушення відповідачем умов цього договору, відсотки нараховано виключно на підставі умов укладеного між сторонами договору.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 вказує, що рішення є законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 33 320грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.05.2023 відповідачем був підписаний договір №1214-2709 за умовами якого йому надано кредит у розмірі 8000,00 грн, строк користування кредиту 15 днів - до 13.06.2023, за користування кредиту у заявлений строк нараховуються відсотки у розмірі 1800,00 грн.

Також, у договорі зазначено, що кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.

До позову додано копію довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» від 30.05.2023 про переказ коштів на картковий рахунок № НОМЕР_1 та лист АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019, яким підтверджується проведення 30.05.2023 платежу у розмірі 8000 грн на на картковий рахунок № НОМЕР_1 .

Позивачтакож надав копію розрахунків заборгованості за кредитним договором №1214-2709 від 30.05.2023.

Крім того, до позову додано копію вимоги про усунення порушень умов договору від 30.05.2023, де зазначено суму прострочених відсотків 3000,00 грн станом на 28.09.2023.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки недоведеністю факту укладання між сторонами кредитного договору та що позивачем не надано доказів на підтвердження видачі банком коштів (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо). Разом з цим, суд урахував, що відповідач не заперечував факт існування між сторонами кредитних відносин та частково визнав позовні вимоги.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками, оскільки суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.263-264 ЦПК України в достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню до них.

Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1 ст.638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3).

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня2021 року у справі № 234/7159/20.

На підтвердження фактичного переказу коштів позивачем до позову додано копію довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» від 30.05.2023 про переказ коштів на картковий рахунок № НОМЕР_1 та лист АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019, яким підтверджується проведення 30.05.2023 платежу у розмірі 8000 грн на на картковий рахунок № НОМЕР_1 .

Суд наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про недоведеність факту укладання кредитного договору між ТОВ «Укр кредит Фінанас» та ОСОБА_1 .

Отже, наведені обставини доводять факт звернення відповідача до кредитора та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які грунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит» і спростовують висновки суду про недоведеність даних обставин.

Суд також звертає увагу, що розрахунок боргу є зрозумілим та доступним, в тому числі містить усю необхідну інформації щодо періоду та розміру виникнення боргу.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не грунтується на матеріалах справи та вимогах закону і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в цій частині в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положеннями ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що 30.05.2023 відповідачем був підписаний договір №1214-2709 за умовами якого йому надано кредит у розмірі 8000,00 грн, строк користування кредиту 15 днів - до 13.06.2023, за користування кредиту у заявлений строк нараховуються відсотки у розмірі 1800,00 грн.

Відповідач отримав кредитні кошти на власний кратковий рахунок та не повернув їх у встановлений договором строк.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Надані позивачем докази відповідач не спростував, будучи обізнаним про розгляд справи та заявлені до нього вимоги. При цьому, відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує щодо існування між стронами кредитних правовідносин.

З огляду на вимоги закону та встановлені у справі обставини, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги і стягнути на користь позивача борг за кредитом.

Як вже встановлено судом відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1214-2709 від 30.05.2023, становить 33 320,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 8000,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 25 320,00 грн.

Розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань.

ОСОБА_1 не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості. Відповідач не оспорював даний кредитний договір у судовому порядку.

Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює посилання відповідача на те, що відповідно до ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач включив у договір із споживачем умови, які є несправедливими щодо нарахувань відсотків, оскільки позивач помилково ототожнює проценти за користування кредитом, що регулюються ст.ст. 1048,1056-1 ЦК України та нараховуються протягом строку договору та компенсацію (штраф, пеня) за невиконання зобов`язання за договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивач не нараховував штраф та пеню за не виконання зобов`язання відповідачем.

Суд також звертає увагу, що включення у договори із споживачем умов, які є несправедливими, є підставою для визнання таких умов недійсними. Проте, відповідач не оспорював укладений між ним та позивачем договір та з позовом про визнання його недійсним в цілому або в його частині до суду не звертався.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач не виконав своїх зобов`язань перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс», що призвело до порушення прав останнього.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити із положень ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку із скасуванням судовго рішення і задоволенням позову відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, апеляційний суд покладає на відповідача витрати позивача по оплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 5368 (2147,20 + 3220,80) грн.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «УкрКредит Фінанс» задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2024 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 320 (тридцять три тисячі триста двадцять) гривень та судові витрати у розмірі 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Реквізити сторін:

Товариство з обмеженою відповідальністю, ; місцезнаходження: б-р Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, 01133;

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова