ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/4397/21 Номер провадження 22-ц/814/1193/24Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 жовтня 2023 року у складі судді Самсонової О. А.

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення боргу спадкодавця,

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з вказаним позовом та просив про стягнення з ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.05.2007, що утворилась станом на дату смерті позичальника у розмірі 9 783,98 грн, та понесених по справі судових витрат.

Позов мотивовано тим, що 07.05.2007 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № б/н, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, своїх зобов`язань за кредитним договором позичальник належним чином не виконував, внаслідок чого виникла вказана заборгованість.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Спадкоємцем першої черги за законом, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач ОСОБА_1 , тому він вважається таким, що прийняв спадщину, до складу якої входять і кредитні зобов`язання померлого позичальника.

На підтвердження вказаної обставини позивач посилався на реєстрацію місця проживання спадкодавця та відповідача за однією адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями їхніх паспортів.

У відповідності до частини другої статті 1281 ЦК України банк пред`явив свої вимоги до спадкоємців боржника ОСОБА_1 , направивши 02.04.2020 претензію до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, якою 23.07.2020 повідомлено, що спадкоємці померлого ОСОБА_5 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».

19 січня 2021 року банк направив відповідачу лист-претензію про погашення заборгованості, але ніяких дій зі сплати заборгованості ними вчинено не було.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, справи, підсудні Орджонікідзевському районному суду м. Харкова, передані для розгляду Київському районному суду м. Полтави.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05 травня 2023 року вказану цивільну справу прийнято до провадження та залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а. с. 136).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 жовтня 2023 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Рішення суду мотивовано недоведеністю позивачем підстав для стягнення з відповідача боргу за кредитом спадкодавця.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу та, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що банк вправі вимагати з відповідача стягнення суми заборгованості за кредитним договором в межах вартості одержаного у спадок майна, оскільки обов`язок спадкоємця боржника перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця полягає у повернення сум за кредитом та іншими нарахуваннями за позикою, що виникли до дня смерті спадкодавця.

Вказує, що відповідач ОСОБА_1 успадкував частину нерухомого майна після смерті ОСОБА_5 , на яке отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку у спадщині, а тому на ньому лежить обов`язок щодо відшкодування боргу спадкодавця в межах вартості майна, отриманого у спадщину.

Вважає, що не може бути підставою для відмови в позові в цілому посилання суду на відсутність пред`явленої позовної вимоги до інших, крім відповідача, спадкоємців ОСОБА_5 , оскільки кредитор спадкодавця може пред`явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов`язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 повинен задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що 07 травня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3 500 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 26).

Як вбачається з виписки за договором за період 18.05.2007-12.12.2018, позичальник ОСОБА_5 користувався кредитом, здійснюючи зняття готівки з кредитної картки та покупки в магазинах, переказуючи кошти у повернення кредиту та відсотків за використання кредитного ліміту, комісії за обслуговування, що свідчить про визнання ним свого зобов`язання за кредитним договором (а. с. 13-24).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 06.11.2018 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області на підставі актового запису № 16332 (а. с. 43).

Внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до статей 1218, 1219 ЦК України увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та які не є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця.

17 лютого 2021 року державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 3-153 видано свідоцтво про право на спадщину за законом щодо майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що зареєстроване у Спадковому реєстрі 17.02.2021 за № 67220142. Спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна, є дружина спадкодавця - ОСОБА_2 - на 1/4 частку у спадщині, дочка - ОСОБА_3 - на 1/4 частку у спадщині, дочка - ОСОБА_1 - на 1/4 частку у спадщині та син - ОСОБА_1 - на 1/4 частку у спадщині (а. с. 127, 128).

02 квітня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направив претензію кредитора за вих. № SAMDN1645 від 16.03.2020 до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, на яку 23.07.2020 отримав відповідь від 07.04.2020 за № 1186/02-14 про те, що на той час свідоцтва про право на спадщину не видавалися, а тому державним нотаріусом заведено спадкову справу № 73/2019 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на підставі вказаної претензії (а. с. 45, 46).

19 січня 2021 року позивач направив відповідачу ОСОБА_1 лист-претензію № SAMDN1645 від 21.09.2020, у якій повідомив про борг позичальника на дату смерті в сумі 9 783,98 грн, та вимагав його сплатити.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що кредитні правовідносини, які виникли між позивачем та ОСОБА_5 , допускають правонаступництво, проте дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки банком не пред`явлено позов до інших, крім відповідача, спадкоємців ОСОБА_5 , що позбавляє суд можливості визначити обсяг зобов`язань відповідача перед позивачем, які нерозривно по`вязані із зобов`язаннями інших спадкоємців.

Висновки суду щодо неможливості задоволення вимог кредитора спадкодавця через пред`явлення позову не до всіх спадкоємців боржника є помилковими та не ґрунтуються на нормах матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Кредитні зобов`язання позичальника, як такі, що не є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця, входять до складу спадщини.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281, 1282 ЦК України.

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц (провадження № 61-25487св18), від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц (провадження № 61-44960св18), від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17 (провадження № 61-27515св18), від 04 березня 2020 року у справі № 2609/30529/12 (провадження № 61-11141св19), від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 (провадження № 61-9358св21), від 08 березня 2023 року у справі № 669/446/17 (провадження № 61-8415св21).

У цій справі, що переглядається апеляційним судом, встановлено, що спадкоємцями померлого боржника ОСОБА_5 , які прийняли спадщину, є відповідач ОСОБА_1 та треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , які згідно свідоцтва про право на спадщину за законом одержали право на спадкування у розмірі по 1/4 частки у спадщині кожен, отже, і обов`язок кожного із спадкоємців задовольнити вимоги кредитора спадкодавця обмежується часткою успадкованого ними майна.

Протягом строку, встановленого частинами другою, третьою статті 1281 ЦК України у редакції Закону № 2478-VIII від 03.07.2018, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, АТ КБ «Приватбанк» пред`явив претензію кредитора до спадкоємців померлого боржника ОСОБА_5 , розмір заборгованості якого за кредитним договором № б/н від 07.05.2007 на час відкриття спадщини становив 9 783,98 грн, що підтверджується наявними у справі письмовими доказами.

Враховуючи обов`язки сторін з доказування, відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора спадкодавця на суму 2 446 грн, що відповідає його 1/4 частці у спадщині ОСОБА_5 . Доказів недостатності вартості успадкованого ним майна - 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_2 для покриття боргів спадкодавця відповідач по справі не надав і відповідних обставин суду не довів.

При цьому пред`явлення позову до одного із спадкоємців померлого позичальника, кожен з яких несе відповідальність за його боргами в межах одержаного у спадщину майна, не є перешкодою для розгляду та вирішення справи, оскільки визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункт 41).

За наведених обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції, яке ухвалено без урахування наведених норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню, з постановленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до одного із спадкоємців померлого позичальника - у межах вартості успадкованого ним майна.

За правилами частини першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат по справі, які покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу спадкодавця задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 2 446 грн у відшкодування заборгованості спадкодавця ОСОБА_5 за кредитним договором № б/н від 07 травня 2007 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Змінити розподіл судових витрат. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 1418,75 судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна