Суддя Бугера О. В.
Справа № 953/6320/21
Провадження № 2/644/79/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

За участю секретаря судового засідання Радченко І.Ю.,

Представника відповідача адвоката Чальцева Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №1 Орджонікідзевського районного суду м.Харкова в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

Представником позивача, 06.04.2021 року, подано до суду відповідний позов, в якому просили стягнути на користь банку з ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 23.03.2012 року в загальній сумі 68206,75 грн, а також суму судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2270,00 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 23.03.2012 року із відповідачкою був укладений договір без номеру, шляхом підписання анкети-заяви, за яким відповідачці було відкрито рахунок, та встановлено початковий кредитний ліміт, у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, що додається до позову. Відповідачці видана картка, яка неодноразово перевипускалась. У подальшому, розмір кредитного ліміту збільшився до 50000,00 грн. Банк надав можливість відповідачці розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, але нею було допущено прострочення погашення кредиту. Станом на 16.03.2021 року виникла заборгованість за договором за тілом кредиту та за процентами, позивач просить стягнути заборгованість за тілом кредиту.

Відповідачкою не було подано відзив на позовну заяву, але при подачі заяви про перегляд заочного рішення відповідачкою було наведено доводи щодо незгоди із поданим позовом. В заяві нею було зазначено наступне. По-перше, позивачем на надано пояснень щодо суми заборгованості за Кредитним договором без номеру від 23.03.2012 року, а саме, не надано пояснення щодо нарахування заборгованості по відсоткам та пені. Заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах кредитного договору та наданому самим позивачем розрахунку, а тому не підлягають задоволенню. Надана позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності грошових вимог позивача до відповідачки. Вважала, що документами, що підтверджують наявність чи відсутність заборгованості можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації. Таких доказів позивачем не надано. По-друге, подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, оскільки не містить даних про досудове врегулювання спору, позивач не зазначає чи надсилав на її адресу та адресу її поручителів досудову вимогу. По-третє, звертала увагу на те, що для окремих видів вимог за законом встановлена спеціальна давність, в тому числі до вимоги щодо стягнення неустойки (штрафу, пені), наводила правову позицію Верховного Суду з означеного питання. По-четверте, з моменту оформлення кредитного договору вона регулярно вносила оплати на рахунок погашення кредитного договору від 23.03.2012 року, відповідно до довідки банку про рух коштів загальна сума погашеного кредиту на період з 01.01.2010 року по 10.05.2023 року становить 373565 грн. Надала до відповідної заяви копію довідки про рух коштів по картці/рахунку від 10.05.2023 року з 09.04.2012 року по 23.10.2020 року.

В судове засідання представник позивача не з`явився, при подачі позову просив проводити розгляд справи за їх відсутності та не заперечували проти винесення заочного рішення судом.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомляла, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавала.

Представник відповідачки адвокат Чальцев Д.В. в судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи за відсутності самої відповідачки, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилався на доводи викладені в заяві, просив врахувати, що на адресу відповідачки не надсилалась вимоги про погашення заборгованості, позивачем не надано доказів існування заборгованості та належний розрахунок, просив врахувати, що відповідачкою проводилась оплата кредитної суми, але позивачем дані суми не враховані.

Суд, вислухавши доводи представника відповідачки, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

Між позивачем і відповідачкою 23.03.2012 року був укладений договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг у ПриватБанку, при цьому відповідачкою отримано платіжну картку із строком її дії до 09/15 року.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідачка погоджується з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Як вбачається з довідки наданої до позовної заяви, відповідачці було видано декілька кредитних карт, а саме 23.03.2014 року кредитна картка № НОМЕР_1 із строком дії до 09/15, в подальшому дана картка перевипускалась, в останнє відповідачці було видано 28.09.2017 року кредитну картку № НОМЕР_2 із строком дії до 07/21.

При видачі кредитної картки № НОМЕР_1 було встановлено кредитний ліміт 2500 грн., який 23.03.2012 року був змінений на суму 300 гривень, в подальшому відбувалось збільшення кредитного ліміту, а саме, 22.02.2013 року на суму 10700 грн, 27.10.2016 року збільшений на суму 16000 грн, 21.03.2018 року збільшений на суму 50000 грн., та 16.05.2019 року кредитний ліміт був зменшений до 00.00 грн.

До позовної заяви також надано витяг з відкритого карткового рахунку на імя відповідачки, відповідно до якого підтверджуються зміна карткового номеру, зміна кредитного ліміту, операції відповідачки по зняттю та поповненню коштів, останнє погашення заборгованості відбувалось 23.10.2020 року шляхом внесення 15732,87 гривень на картковий рахунок.

Що стосується доводів відповідачки про невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону, суд вважає що дані доводи не обґрунтовані, оскільки зазначене питання було досліджено судом під час вирішення питання про відкриття провадження.

Як вбачається з наданого позивачем витягу з карткового рахунку та копій довідок наданих відповідачкою, інформація щодо внесення нею сум на погашення заборгованості повністю відображена та є ідентичною, тому доводи відповідачки щодо не врахування погашення нею заборгованості суд вважає не обґрунтованими.

Згідно з наданим банком розрахунком, витягом з карткового рахунку, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 16.03.2021 року становить 82465,22 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 68206,75 грн., яка є простроченим тілом кредиту, та також з відсотків нарахованих на прострочений кредит згідно до ст. 625 ЦК України в сумі 14258,47 грн. Нарахування пені, комісії, відсотками за наданим розрахунком не проводилось та вимоги про стягнення пені, відсотків на прострочений кредит позивачем не заявляються, заявлено вимогу лише щодо стягнення простроченого тіла кредиту. Тому доводи відповідачки щодо відсутності підстав для стягнення відсотків та пені, також суд вважає не обґрунтованими.

Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 р. .№ 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року по справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 року по справі № 760/7792/14-ц, від 22 квітня 2024 року по справі № 559/1622/19.

Крім того, до позовної заяви доданий розрахунок заборгованості, який підтверджує факт отримання грошових коштів, рух кредитних коштів та погашення заборгованості. Вказаний розрахунок складений відповідно вимог до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Тому суд вважає необґрунтованими доводи відповідачки щодо неналежності поданого документу у вигляді виписки та розрахунку, що підтверджують суму заборгованості по кредиту.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за вказаним договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Що стосується доводів відповідачки про не направлення на її адресу вимоги про погашення заборгованості, суд зазначає, що за змістом статей 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом. Тому, відсутність відповідної вимоги не є підставою для відмови в задоволенні позову. Строк позовної давності не порушений, вимог, на які розповсюджується застосування спеціального строку позовної давності в рамках позову не заявлено.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Між сторонами укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви, відповідачка ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, про що свідчить підпис відповідачки в анкеті-заяві. Позивач, взяті на себе зобов`язання по зазначеному договору виконав своєчасно та у повному обсязі, шляхом нарахування кредитного ліміту на картку та подальшого перевипуску картки. Відповідачка користувалась кредитними коштами, про що свідчить витяг з карткового рахунку, але погашення використаного кредитного ліміту відбувалось несвоєчасно та не в повному обсязі. Станом на 16.03.2021 року облікована заборгованість за простроченим тілом кредиту 68206,75 грн., яка заявлена позивачем до стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідачка порушила зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за кредитом, що складається з тіла кредиту.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 611, 612, 625-629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 95, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО 305299, рах. № НОМЕР_3 ) заборгованість за договором без номеру від 23.03.2012 року, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 68206 (шістдесят вісім тисяч двісті шість) гривень 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО 305299, рах. № НОМЕР_3 ) понесені судові витрати в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Повний текст рішення виготовлений 13.06.2024 року.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», , м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, представник позивача Гребенюк Олександр Сергійович, за довіреністю.

Відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Представник відповідачки адвокат Чальцев Дмитро Вадимович, РНОКПП НОМЕР_5 , адреса робочого місця адвоката вулиця Половки, 70Е, м. Полтава, 36034, за ордером.

Головуючий: суддя О.В. Бугера