Номер провадження: 22-ц/813/2480/24
Головуючий у першій інстанції Громік Д.Д.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/13036/23

Номер провадження: 22-ц/813/3018/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою адвоката Сонька Валерія Вікторовича, діючого від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Громіка Д.Д. 29 червня 2023 року, про повернення зустрічного позову,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 09 грудня 1999 року у Другому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №551.

Короткий зміст зустрічної позовної заяви

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом, в якому просить визначити місце проживання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29 червня 2023 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 повернуто заявнику.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що незважаючи на те, що первісний і зустрічний позови виникли із сімейних правовідносин, їх спільний розгляд суд вважає недоцільним, оскільки з`ясуванню у цих спорах підлягають різні обставини. Відтак, сумісний їх розгляд призведе до затягування розгляду справи.

Задоволення позову про розірвання шлюбу не може будь-яким чином впливати або зумовлювати відмову в задоволенні зустрічного позову.

За таких обставин суд вважав, що об`єднання даних позовів в одне провадження та їх спільний розгляд є недоцільним, оскільки позови містять різний зміст вимог, обставини, які підлягають доказуванню. Задоволення зустрічного позову не може повністю або частково виключити задоволення первісного позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній сказі адвокат Сонько В.В., діючий від імені ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29.06.2023 року про відмову в прийнятті та повернення зустрічної позовної заяви. Справу направити для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Апелянт вказує на те, що обидва позови є взаємопов`язаними і спільний розгляд є доцільним, оскільки вони виникають з одних сімейних правовідносин.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.09.2023 року апеляційну скаргу адвоката Сонька В.В., діючого від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29.06.2023 року залишено без руху.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом було подано заяву, якою усунуто недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.10.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Сонька В.В., діючого від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29.06.2023 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.12.2023 року у задоволенні заяви адвоката Дідик С.В., діючої від імені ОСОБА_1 , по закриття апеляційного провадження у справі відмовлено.

11.12.2023 року ОСОБА_2 звернувся з клопотанням про надання сторонам строку для примирення тривалістю шість місяців.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.01.2024 року закінчено підготовку справи до розгляду за вищевказаними апеляційними скаргами. Справу призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду.

05.03.2024 року від адвоката Дідик С.В., діючої від імені ОСОБА_1 , надійшли додаткові пояснення у справі, в яких остання не заперечувала щодо надання строку на примирення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.03.2024 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про надання строку на примирення сторін. Надано строк на примирення тривалістю в два місяці.

16.05.2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позову. В якій остання не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2023 року, та вказує що останнє є передчасним, у зв`язку з примиренням сторін.Тобто, фактично у вказаній заяві йдеться мова про визнання апеляційної скарги, а не про відмову від позову.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вказував, що сторони примирились, тому відсутні підстави для розірвання шлюбу.

Адвокат Дідик С.В., діюча від імені ОСОБА_1 , просила вирішити спір з урахуванням викладеної у заяві позиції позивачки.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Сонька В.В., діючого від імені ОСОБА_2 , не підлягає задоволенню.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у прийнятті та поверненні зустрічного позову.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, у цьому випадку норм ЦПК України.

Таким чином, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватися вимог ЦПК України щодо її подання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за наявністю одночасно двох умов: 1) обидва позови взаємопов`язані; 2) спільний їх розгляд є доцільним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 р. у справі № 916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

У постанові від 20.03.2019 р. у справі № 910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц Велика Палата Верховного Суду наголосила, що зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів).

Конструкція ч. 2 ст. 193 ЦПК вказує на її імперативність, тобто, суд позбавлений широкого розсуду щодо доцільності прийняття зустрічного позову; умовою цього є посилання у зустрічному позові на обставини, за якими задоволення зустрічного позову матиме наслідком повну або часткову відмову у задоволенні первісного позову, та виникнення позовів з одних правовідносин.

Зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; в) задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову; подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що незважаючи на те, що первісний і зустрічний позови виникли із сімейних правовідносин, їх спільний розгляд суд вважає недоцільним, оскільки з`ясуванню у цих спорах підлягають різні обставини, відтак, сумісний їх розгляд призведе до затягування розгляду справи.

Об`єднання даних позовів в одне провадження та їх спільний розгляд є недоцільним, оскільки позови містять різний зміст вимог, обставини, які підлягають доказуванню, а задоволення зустрічного позову не може повністю або частково виключити задоволення первісного позову.

Крім того, колегія суддів враховує, що на момент апеляційного перегляду справи первісні позовні вимоги було розглянуто, то скасування ухвали про повернення зустрічного позову не є доцільним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Сонька Валерія Вікторовича, діючого від імені ОСОБА_2 , є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Сонька Валерія Вікторовича, діючого від імені ОСОБА_2 , відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Сонька Валерія Вікторовича, діючого від імені ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 29 червня 2023 року про повернення зустрічного позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 11 червня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Суді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе