Справа № 367/599/24
Провадження №2-о/367/109/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

29 квітня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Шемігон В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бучанський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або АТО,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 із заявою провстановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або АТО.

В заяві вказує, що він є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполь Донецької області, що підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 20.12.1971 року.

24.02.2022 року розпочалась військова агресія рф проти України у результаті чого було введено воєнний стан на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено та такий триває до теперішнього часу.

У результаті бойових дій місто Маріуполь Донецької області, де проживав ОСОБА_2 (за адресою АДРЕСА_1 ) разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 , було тимчасово окуповане збройними силами рф, а Україна втратила над ним контроль.

Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року вся територія Маріупольського району Донецької області визнана окупованою з 05.03.2022 року.

Як до, так і після окупації м. Маріуполь у ньому велись активні бойові дії та постійні обстріли, що супроводжувались руйнуванням цивільних об`єктів, у тому числі житлових будинків, що є загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст.82 ЦПК України.

На момент початку війни він знаходився в м. Бучі Київської області, виїхав до села Бірки Львівської області та постійно намагався зв`язатись з батьками, але зв`язку не було. Він дзвонив різним знайомим, які жили в Маріуполі, щоб дізнатись щось про батьків. Заявником неодноразово вживались заходи евакуації батьків з Маріуполя, проте з огляду на бойові дії вони довго не давали результатів.

26.03.2022 року він знайшов особу на ім`я ОСОБА_4 , яка пообіцяли евакуювати батьків з м. Маріуполя до Запоріжжя. ІНФОРМАЦІЯ_2 йому подзвонив ОСОБА_4 , і повідомив, що він евакуював матір, а батько помер в ОСОБА_5 .

01.04.2022 року ОСОБА_4 привіз матір до лікарні КНП «Міська лікарня №1» ЗМР у м. Запоріжжі.

02.04.2022 року він разом із рідною сестрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 приїхали в Запоріжжя до матері в лікарню, 04.04.2022 року їй поставили діагноз «Короновірусна хвороба 2019 SARS-CoV-2».

Зі слів матері батько ОСОБА_2 помер вночі 26.03.2022 року в підвалі їх багатоповерхового будинку за адресою АДРЕСА_2 , де вони разом ховались від обстрілів, не витримало серце.

Матір також розповіла, що під час обстрілів з початку війни вони переховувались в підвалі багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_2 , де крім них були інші жителі будинку та мешканці міста. Там було холодно, і щоб зігрітись, батьки спали разом, і одного ранку, 26 березня 2022 року, коли мати прокинулась, то батько вже був мертвим. Оскільки лікарів не було, були постійні обстріли, встановити причину смерті не можливо, але скоріш за все ОСОБА_2 помер від сердечного нападу. Померлого батька на наступний день інші мешканці винесли на вулицю у двір, і біля гаражів поховали, присипавши землею, написали табличку.

Наступного дня прийшли санітари (яких мати не знала), спитали хто похований біля гаражів, записали прізвище батька, дату смерті, і сказали що його тіло вони забрали із собою. Більше жодної інформацію про те, де похований батько немає.

30.04.2022 року його матір, ОСОБА_3 померла в лікарні КНП «Міська лікарня №1» ЗМР, причина смерті «Короновірусна хвороба 2019 SARSCoV-2». Це підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №784 від 02.05.2022 року, довідкою про причину смерті від 02.05.2022 р., свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 02.05.2022 року, актовий запис №876.

Після похорон матері, він повернувся до м. Бучі, і в червні 2022 року зустрів знайому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка теж проживала в м. Маріуполі (за адресою: АДРЕСА_3 ), і яку він теж просив дізнатись про батьків в березні 2022 року. Вона розповіла, що після його дзвінка, коли не було активних обстрілів, 26 березня 2022 року вона пішла до будинку його батьків, мешканці які залишились переховувались в укритті в підвалі цього будинку. Там зустріла заплакану матір, і побачила що його тато помер, зі слів матері вночі, не витримало серце. Вона бачила, що чоловіки, які мешкали в тому в підвалі, віднесли тіло ОСОБА_2 на двір і поховали там біля гаражів, вона бачила табличку, коли поверталась додому.

На підтвердження вищевказаних обставин надаються нотаріально завірені свідчення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Враховуючи обставини смерті та вивезення тіла загиблого ОСОБА_2 у невідомому напрямку, отримати лікарське свідоцтво про смерть чи будь-який інший документ, що підтверджував би смерть ОСОБА_2 було неможливо.

У зв`язку з тим, що місто Маріуполь наразі продовжує знаходитись під окупацією збройними силами рф, безпосереднє з`ясування відомостей щодо заховання тіла ОСОБА_2 та отримання лікарського свідоцтва про смерть від окупаційних органів влади також неможливо.

Перед зверненням до суду з цією заявою він звернувся за державною реєстрацією факту смерті ОСОБА_2 до Бучанського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), проте у зв`язку з відсутністю документів, які безпосередньо підтверджують факт смерті, передбачених «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, у державній реєстрації факту смерті ОСОБА_2 було відмовлено. Надається копія Листа №3010/30.16-20 від 06.12.2023 року.

Відтак, звернення до суду з метою встановлення юридичного факту смерті ОСОБА_2 є єдиним способом вирішення ситуації, що склалась.

Встановлення факту смерті необхідне для реєстрації смерті особи та отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 .

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності.

В судове засідання заінтересована особа Бучанський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, представник заінтересованої особи надав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з ч. 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.

Відповідно до п.п. ґ п. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (далі - Правила) підставою для державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Абзацом 4 п. 6 розділу 5 Правил передбачено, що у разі направлення судом рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення державна реєстрація смерті проводиться в день надходження копії такого рішення без звернення будь-якої особи.

Згідно з п. 13 Правил запис у графі актового запису про смерть "Причина смерті" повинен відповідати підпункту I-г пункту 11 лікарського свідоцтва про смерть, якщо заповнені всі чотири підпункти, підпункту I-в, якщо заповнені три підпункти, або підпункту I-б, якщо заповнені два підпункти, та підпункту I-а, якщо заповнений один підпункт.

Відповідно до п.п. 7 п. 7 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 р. N 1064 Запис в Реєстрі здійснюється шляхом внесення до нього у разі державної реєстрації смерті відомосте й прізвище, ім`я та по батькові, стать, громадянство, дата смерті, у якому віці померла особа, місце смерті та її причина, дата і місце народження (для дітей віком до одного року - кількість місяців і днів), реєстраційний номер облікової картки платника податків, унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі, місце проживання, документ, що підтверджує факт смерті; прізвище, ім`я та по батькові особи, що звернулася за державною реєстрацією смерті, серія і номер, яким органом видано паспорт або паспортний документ, дата його видачі; серія і номер свідоцтва про смерть; дата і номер актового запису в книзі державної реєстрації смертей; найменування органу державної реєстрації актів цивільного стану, що здійснив державну реєстрацію смерті; прізвище, ім`я та по батькові особи, що здійснила державну реєстрацію, та її посада, дата і номер внесення відомостей до Реєстру.

Заявник, обґрунтовуючи заяву, як на докази, що підтверджують факт смерті посилається на заяви свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Однак, належних та допустимих доказів на підтвердження факту смерті особи, а саме: будь-яких медичних довідок (копії медичного свідоцтва про смерть або копії довідки про причини смерті) чи перфокарти швидкої медичної допомоги, які безпосередньо і достовірно підтверджували б факт смерті ОСОБА_2 , також свідоцтва про смерть, заявником суду не надано, що унеможливлює встановити факт смерті.

Також, підстави на які посилається представник заявника у заяві, можуть бути предметом розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Ураховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. 247, 258-259, 315-317, 319, 430 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бучанський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або АТО відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя: Н.Ф. Карабаза