Справа № 755/9015/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"07" червня 2024 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє як законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 про поділ між співвласниками групи нежитлових приміщень, -

в с т а н о в и в:

27.05.2024 року позивач ОСОБА_1 , яка діє, як законний представник гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) через свого представника - адвоката Завойка Дмитра Івановича, звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ між співвласниками групи нежитлових приміщень.

28.05.2024 року позовна заява передана у провадження судді Коваленко І.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Згідно відповіді № 620766 від 31.05.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вивчивши позовну заяву з додатками, встановлено, що вона не відповідає вимогам встановленим ЦПК України з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

По даній справі позивач звернулась за захистом, на її думку, порушеного права її неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , як власника частини нежитлового приміщення, групи приміщень №393-Салон краси (Літера «А»), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на поділ вказаного нежитлового приміщення з відповідачем в добровільному порядку.

На підтвердження права власності на частини нежитлового приміщення, групи приміщень №393-Салон краси (Літера «А»), розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , приміщення 393 позивач надає Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.11.2014 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 набула право власності на вказане майно на підставі договору дарування від 25.11.2014 року.

З пункту 3 наданого договору дарування нежитлового приміщення групи приміщень №393-Салон краси (Літера «А») від 25.11.2014 року вбачається, що нежитлове приміщення складається з: група приміщень №393-Салону краси, загальною площею 61,5 кв.м, в цілому складається з: 1.коридор площею 8,3 кв.м; 2. Салон Краси площею 25,2 кв.м; 3. Санвузол площею 2,5 кв.м; 4. Санвузол площею 2,2 кв.м; 5.Тамбур площею 3,7 кв.м; 6. Гардеробна площею 2,1 кв.м; 7.Косметологічний кабінет площею 14,9 кв.м; 8. Душова кабіна площею 2,6 кв.м згідно технічного паспорта, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 12 грудня 2012 року, інвентаризаційна справа 140542.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить суд:

«1. Припинити право спільної часткової власності позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє її законний представник - її мати - ОСОБА_1 на групу приміщень № 393-Салон краси (Літера "А"), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

2. Поділити в натурі групу приміщень № 393-Салон краси (Літера "А"), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зі зміною ідеальних часток співвласників відповідно до висновку експерта № 2-04/2024 від 12.04.2024 року, виділивши позивачу - ОСОБА_2 наступні приміщення загальною площею 33,2 кв.м.: 1) тамбур площею 3,6 кв.м.; 2) основне площею 22,8 кв.м.; 3) вбиральня площею 2,2 кв.м.; 4) кухня площею 4,6 кв.м. та виділивши відповідачу - ОСОБА_3 наступні приміщення загальною площею 26,0 кв.м.: 1) основне площею 9,4 кв.м.; 2) коридор площею 6,1 кв.м.; 3) основне площею 8,2 кв.м.; 4) душова площею 2,3 кв.м.

3. Визнати за позивачем - ОСОБА_2 право власності на окремий об`єкт нерухомого майна, що складає одиницю, приміщення загальною площею 33,2 кв.м., а саме: 1) тамбур площею 3,6 кв.м.; 2) основне площею 22,8 кв.м.; 3) вбиральня площею 2,2 кв.м.; 4) кухня площею 4,6 кв.м.;

4. Визнати за відповідачем - ОСОБА_3 право власності на окремий об`єкт нерухомого майна, що складає одиницю, приміщення загальною площею 26,0 кв.м., а саме: 1) основне площею 9,4 кв.м.; 2) коридор площею 6,1 кв.м.; 3) основне площею 8,2 кв.м.; 4) душова площею 2,3 кв.м.»

Відповідно до вимог статей 355 та 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Згідно вимог ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

До позовної заяви позивачем додано два технічні паспорти, складені ФОП ОСОБА_4 16.04.2015 року, фактично на два окремих приміщення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року №488 затверджено Порядок проведення технічної інвентаризації.

Відповідно до пункту 5 Загальних положень Порядку проведення технічної інвентаризації, технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна проводиться виконавцем у випадках, передбачених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідно до вимог цього Порядку, будівельних норм, стандартів, нормативних документів і правил, затверджених згідно із законодавством.

Технічна інвентаризація поділяється на первинну або повторну.

Первинною є технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна, яка проводиться вперше.

Повторною є технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна, яка визначає зміни характеристик об`єкта нерухомого майна за певний період часу.

Технічний паспорт - це документ, що складається з текстових та графічних матеріалів, які містять інформацію про склад, фактичну площу, об`єм, технічний стан об`єкта нерухомого майна, виготовлених на підставі матеріалів технічної інвентаризації за результатами технічної інвентаризації на дату її проведення.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3 , позивач не надав технічний паспорт, складений Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності від 26.06.2013 року, який видавався на підставі проведеної первинної технічної інвентаризації.

Визначення технічної можливості поділу, об`єднання об`єкта (об`єктів) нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна (далі - визначення технічної можливості поділу, об`єднання або виділу) здійснюється виконавцем. (пункт144 Порядку)

Не допускається під час визначення технічної можливості поділу, об`єднання або виділу надання одному або кільком співвласникам лише допоміжних приміщень житлового будинку або господарських (присадибних) будівель та споруд і їх частин. (пункт 149 Порядку)

Визначення технічної можливості поділу, об`єднання або виділу не здійснюється для об`єктів нерухомого майна, до складу яких входять об`єкти, побудовані без дотримання вимог законодавства у сфері будівництва. (пункт 147 Порядку)

Визначення технічної можливості поділу, об`єднання або виділу щодо об`єкта нерухомого майна, що перебуває у спільній сумісній або спільній частковій власності, проводиться за згодою всіх співвласників. (пункт 150 Порядку)

Під час виконання робіт з визначення технічної можливості поділу, об`єднання або виділу виконавцем аналізується склад об`єкта (об`єктів) нерухомого майна (кількість основних житлових будинків, будівель, споруд господарських (присадибних) будівель та споруд, що є приналежністю до об`єкта нерухомого майна), його характеристики та у разі, коли об`єкт (об`єкти) нерухомого майна перебуває у спільній власності та щодо нього відсутні нотаріально посвідчений договір чи рішення суду щодо порядку користування житловими будинками, господарськими (присадибними) будівлями та спорудами, беруться до уваги заяви всіх співвласників. (пункт 151 Порядку)

Під час розгляду питання щодо визначення технічної можливості поділу, об`єднання або виділу, в якому повинно бути враховано, що для надання висновку, в якому підтверджується технічна можливість поділу, об`єднання або виділу, новоутворені об`єкти повинні відповідати законодавству у сфері будівництва.

Інвентаризаційна справа формується і ведеться на кожен об`єкт нерухомого майна на весь час його існування з використанням Реєстру будівельної діяльності в електронній формі. (пункт 9 Порядку).

Враховуючи викладене, позивачу слід надати:

- технічний паспорт, складений Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності від 26.06.2013 року;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності спірного об`єкту нерухомого майна за ОСОБА_3 , згідно Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2024 р. № 239);

- відомості з Реєстру будівельної діяльності на підтвердження сформованої інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна на підставі двох технічних паспортів, складених суб`єктом господарювання ТОВ «Міськспецексперт» ФОП ОСОБА_4 16 квітня 2015 року на приміщення громадського призначення, вбудованих в житлових будинок - Салон краси, які містять різні характеристики об`єкта нерухомого майна, у тому числі й різні номери групи приміщень - № 393 та № 393-а , які виготовленні на замовлення ОСОБА_2 ;

- письмову згоду ОСОБА_3 , як співвласника, на проведення повторною технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, яка визначила зміни характеристик об`єкта нерухомого майна;

- письмову згоду ОСОБА_3 , як співвласника, на проведення судовим експертом ОСОБА_5 експертизи з визначення технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

- надати актуальні станом на день звернення до суду відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності позивача та відповідача на спірне нерухоме майно.

Наявність Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 25.11.2014 року щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_2 не може бути беззаперечним доказом права власності, оскільки майже за 10 років з моменту вчинення даного правочину позивач могла розпорядитись своїм майном шляхом його відчуження.

Згідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позові ОСОБА_1 , яка діє, як законний представник гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , містяться наступні вимоги: «1. Припинити право спільної часткової власності позивача на спірне нерухоме майно. 2. Поділити в натурі групу спірне нерухоме майно зі зміною ідеальних часток співвласників відповідно до висновку експерта, виділивши позивачу та відповідачу відповідні частки. 3. Визнати за позивачем право власності на окремий об`єкт нерухомого майна. 4. Визнати за відповідачем право власності на окремий об`єкт нерухомого майна.»

Щодо вимог немайнового характеру позивачем зазначено ціну позову - 1 918 841,28 грн, однак при зверненні до суду судовий збір не сплачено, оригінал квитанції не наданий.

Майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці. Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання. До позовних заяв немайнового характеру належать вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов`язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно з визначеною у них дійсною вартістю майна, а також дійсна вартість майна може підтверджуватись висновком суб`єкта оціночної діяльності.

Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до п. 3 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінетів Міністрів України №1440 від 10.09.2003, ринкова вартість це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

За ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна.

Крім того, у ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що звіт про оцінку майна є документом, який містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Таким чином, позивачу необхідно визначити ціну позову, виходячи з дійсної (ринкової) вартості нерухомого майна на момент звернення до суду, яка повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи, ін.) та сплатити судовий збір за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір».

Разом із тим, у матеріалах позовної заяви відсутні належні та достатні докази, що підтверджують реальну вартість спірного майна на момент пред`явлення позову, що підлягає усуненню позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду: позовної заяви позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», установлено у 2024 році прожитковий мінімум працездатних осіб: 3028 гривень.

Оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження реальної вартості майна на момент пред`явлення позову, а також зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають уточненню, суд позбавлений можливості зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити.

У відповідності до ч. 2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Таким чином, позивачу слід надати зазначені в ухвалі суду докази на підтвердження заявлених позовних вимог, а також надати докази на підтвердження реальної вартості майна на момент пред`явлення позову і виходячи з цього сплатити судовий збір, згідно з вимогами наведеного законодавства України, а у випадку, якщо на момент пред`явлення позову встановити точну ціну позову неможливо, судовий збір попередньо визначається судом у сумі 15 140,00 грн, що відповідає 5 розмірам прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Відповідні документи, що підтверджують сплату судового збору, або ж документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, позивачу слід надати суду.

При зверненні з позовом до Дніпровського районного суду міста Києва судовий збір сплачується за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Дніпров.р-н/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок - №UA0026005, Код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Таким чином, позивачу слід привести позовну заяву у відповідність, зважаючи на наведені вище недоліки позовної заяви, визначені судом у даній ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 95, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє як законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 про поділ між співвласниками групи нежитлових приміщень - залишити без руху.

Надати можливість позивачу виправити недоліки в строк не більше ніж п`ять днів з дня отримання позивачем ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.

Попередити, що у випадку не виконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягає поверненню.

Суддя: