Провадження № 2-др/761/2/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

03 червня 2024 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Марінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства.

09 грудня 2020 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства залишено без задоволення.

Представник відповідача звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення в справі №761/43917/19, а саме: стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн., посилаючись на те, дії позивача та його представника необгрунтовані, що призвели до винекнення судового спору, про що представник відповідача зазначив у відзиві на позов, який подано до суду 24.02.2020 та додано відповідні докази, понесених витрат. Відзив позивачем отримано і процесуальним правом на спростуванням викладених відповідачем витрат на правову допомогу не скористався.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, що визначено ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

Враховуючи положення вищенаведених норм процесуального права, суд не вбачає перешкод для розгляду даної заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09.12.2020 р. ухвалено рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства було відмовлено.

Відповідно до приписів ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема,

судом не вирішено питання про судові витрати.

За своєю суттю додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Так, відповідно до положень ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, як це вбачається з положень ч. 1 ст. 134 ЦПК України.

При поданні заяви по суті спору - відзиву на позов відповідач вказував, що понесла витратина правову допомогу адвоката , і докази таких витрат долучено до матеріалів справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі N 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

На таку обставину вказав Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду 15.09.2022 р. у постанові по справі № 915/294/21 сформульовано правовий висновок щодо стягнення "гонорару успіху" у призмі пропорційності цих витрат фактично понесеним судовим витратам на правничу допомогу.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Разом з ти, відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19.

Суд зауважує, що клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачами в порядку частини п`ятої статті 137 ЦПК України до суду не подавалось.

За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До матеріалів справи долучено заяву представника відповідача про розгляд справи по суті за відсутністю ОСОБА_2 та висловлено прохання покласти судові витрати на позивача в разі відмови у задоволенні позову.

20 лютого 2020 року між відповідачем ОСОБА_2 та адвокатом Лебединською Надією Сергіївною укладено договір про надання правової допомоги предметом якого є надання клієнту правничої допомоги у цивільній справі №761/43917/19.

Відповідно до Розділу 2 договору за надання правової допомоги Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату гонорар за правову допомогу, розмір якої становить із вартості: 3000,00 грн. складання кожного процесуального документа по суті справи ( відзив, заперечення, клопотання, письмові пояснення по справі) та участь в судовому засіданні по справі 5000,00 грн., ознайомлення із матеріалами справи 1000,00 грн. Всього участь у справі в суді першої інстанції 20000,00 грн. Виконані роботи оформляються актом прийому-передачі виконаних робіт який підписується сторонами..

Як вбачається з матеріалів справи 20 лютого 2020 року між відповідачем ОСОБА_2 та адвокатом Лебединською Надією Сергіївною укладено договір про надання правової допомоги предметом якого є надання клієнту правничої допомоги у цивільній справі №761/43917/19 (додатки до відзиву на позов), витрати відповідача на професійну правничу допомогу адвоката в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства становить 20 000 грн. 00 коп. (квитанція № 0.0..1 від 19.02.2020 р.) відповідно до Розділу 2 договору.

Відповідно до Розділу 2 договору за надання правової допомоги Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату гонорар за правову допомогу, розмір якої становить із вартості: 3000,00 грн. складання кожного процесуального документа по суті справи ( відзив, заперечення, клопотання, письмові пояснення по справі) та участь в судовому засіданні по справі 5000,00 грн., ознайомлення із матеріалами справи 1000,00 грн. Всього участь у справі в суді першої інстанції 20000,00 грн. Виконані роботи оформляються актом прийому-передачі виконаних робіт який підписується сторонами..

Також стороною відповідача долучено Акт виконаних робіт згідно замовлення на надання правової допомоги з детальним описом виконаних робіт від 05.03.2021 р.

Норми процесуального закону передбачають можливість стягнення не тільки судових витрат, які вже фактично понесені стороною, а й судових витрат, що мають бути сплачені у майбутньому за умови підтвердження розміру таких витрат належними доказами, про що неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постановах від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц та від 16.04.2020 по справі №727/4597/19.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020).

Так зазначив Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2023 року у справі 686/31892/19.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги відсутність клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, та з огляду на те, що судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат під час розгляду справи по суті в частині витрат на правову допомогу, наявні підстави для задоволення заяви представника ОСОБА_2 т

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 270, 353 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Лебединської Надії Сергіївни про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №76143917/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: