Провадження № 2-др/203/17/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2024 року суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Єдаменко С.В. розглянувши заяву відповідачки ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 932/10910/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця,

встановив:

18 червня 2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 932/10910/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, у якій просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені нею судові витрати з професійної правничої допомоги у розмірі 4 500 грн.

Дослідивши матеріали справи, слід дійти до наступних висновків з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Згідно абз.1, 2 ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Рішення у цивільній справі № 932/10910/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця було ухвалено 02 травня 2023 року, а повний його текст складено 12 травня 2023 року.

Проте, із заявою про ухвалення додаткового рішення по даній справі відповідачка ОСОБА_1 звернулась до суду лише 18 червня 2024 року, тобто із порушенням визначеного абз.2 ч.8 ст.141 ЦПК України строку.

У відповідності до абз.3 ч.8 ст.141 ЦПК України у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Крім того, з аналізу ч.8 ст.141 ЦПК України, слід дійти висновку, що визначений законодавцем п`ятиденний строк є присічним строком та не підлягає поновленню.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що заяву відповідачки ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 932/10910/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, у відповідності до абз.3 ч.8 ст.141 ЦПК України, слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.133, 137, 141, 258-261, 263, 270, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву відповідачки ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 932/10910/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця - залишити без розгляду.

Ухвала набуває законної сили в порядку, визначеному ст.261 ЦПК України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя С.В. Єдаменко