Справа № 159/3133/24
Провадження № 2/159/994/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гусар Т.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області (Ковельський район, с. Дубове, вул. Ковельська, 60) про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 . Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яку зі спадкоємців першого ступеня споріднення прийняла його дружина - ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

За життя ОСОБА_4 оформила у власність спільно нажите з ОСОБА_2 майно, а саме - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.09.2013 року вищевказаний будинок був успадкований позивачем.

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області 07.07.2009 року та внесеного в реєстр за № 318, все своє майно ОСОБА_3 заповіла сину - ОСОБА_1 .

Батькам позивача за життя, крім будинку, належали земельні ділянки, якими по даний час користується позивач.

З метою їх оформлення, у 2011 році рішенням Дубівської сільської ради було надано згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання Державних актів на право власності на земельні ділянки в с. Вербка в урочищі «дитячий садок» орієнтованою площею 0,05 га., в урочищі «конюшина» - 0,03 га., в урочищі «Васющенко» -0,10 га., проте вказане право не було реалізовано.

Згідно витягу з архівної копії рішення сесії Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області від 22.03.1995 року № 3/1 «Про приватизацію земельних ділянок» ОСОБА_2 було передано в приватну власність 0,18 га. земель під ведення особистого підсобного господарства.

Відповідне право ОСОБА_2 при житті не міг реалізувати, оскільки державні акти на землю почали виготовлятися вже після його смерті.

Позивач, на підставі вказаного вище рішення, також не здійснив оформлення земельних ділянок у різних трьох урочищах.

На даний час позивач має намір оформити у власністю землю, передану ОСОБА_2 на підставі декрету КМУ від 26 грудня 1992 року, ст. 56-57 ЗК України, однак не може його реалізувати, оскільки земля надавалася ОСОБА_2 .

Оскільки, згідно рішення сесії Дубівської сільської ради № 3/1 від 22.03.1995 року, земля передана у приватну власність, але її реєстрація в Державному реєстрі речових прав не проведена, з метою виготовлення кадастрових номерів на земельні ділянки в с. Вербка в урочищах «дитячий садок» (0,05 га), «конюшина» (0,03 га.) та « ОСОБА_5 » (0,10 га), позивач вимушений звернутись до суду з вимогою надання йому права на завершення приватизації вказаних ділянок шляхом виготовлення кадастрових номерів, реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати за ним право на завершення приватизації земельних ділянок та їх державної реєстрації в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з цільовим призначенням "для ведення особистого селянського господарства" та місцезнаходженням в с. Вербка Ковельського району Волинської області: орієнтовною площею 0.05 га., яка знаходиться в урочищі «дитячий садок»; 0.03 га., яка знаходиться урочищі «конюшина» та 0.10 га., яка знаходиться в урочищі « ОСОБА_5 », та була передана у приватну власність ОСОБА_2 на підставі рішення Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області № 3/1 від 22.03.1995 року «Про приватизацію земельних ділянок», в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився однак, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідача Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява сільського голови про розгляд справи у відсутності представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 13.01.1997 року Дубівською сільською радою Ковельського району Волинської області.

Згідно рішення Дубівської сільської ради народних депутатів № 3/1 від 22.03.1995 року та додатку № 1 до вказаного рішення, ОСОБА_2 передано у приватну власність земельні ділянки в с. Вербка в урочищах «дитячий садок» (0,05 га), «конюшина» (0,03 га.) та « ОСОБА_5 » (0,10 га).

Згідно довідки Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області № 401 від 10.05.2024 року встановлено, що, у відповідності з записом в погосподарській книзі по селу Вербка за № 493 за 1997 рік, значиться господарство, головою якого рахувався ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно був зареєстрований і проживав з 1948 року по 12.01.1997 року в цьому житловому будинку в АДРЕСА_1 і був виписаний у зв`язку зі смертю. В цьому будинку, крім померлого ОСОБА_2 , з 1948 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована і проживала його дружина ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і була виписана у зв`язку зі смертю. На момент смерті ОСОБА_3 в житловому будинку ніхто не був зареєстрований та не проживав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 11.12.2012 року Дубівською сільською радою Ковельського району Волинської області.

Той факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 були батьками ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , та копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області 07.07.2009 року та зареєстрованого в реєстрі за № 318, ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті, житловий будинок, надвірні будівлі та споруди, присадибну ділянку та решту майна, що буде належати їй на день смерті і на що вона по закону матиме право, заповіла своєму сину - ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.09.2013 року, встановлено, що єдиним спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 є ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Підстав, визначених ст. 1224 ЦК України, для усунення позивача, як спадкоємця за заповітом, від права на спадкування судом не встановлено.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується:

- цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;

- свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в натурі;

- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та, відповідно до ст. 1216 ЦК України, не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16.09.2008 року № 509-VІ).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Спадкодавець ОСОБА_3 , яка за законом успадкувала спірні земельні ділянки після смерті ОСОБА_2 , за життя не завершила приватизацію зазначених вище земельних ділянок.

Таким чином, в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які підтверджують підставність позову, оскільки до позивача перейшло право спадкодавця щодо завершення приватизації зазначених земельних ділянок.

Виходячи з обставин справи, судові витрати по справі суд залишає за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст. 1268-1262, 1266, 1268 ЦК України, п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області (Ковельський район, с. Дубове, вул. Ковельська, 60) про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Ковельським РВ УДМС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_5 ), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Вербка Ковельського району Волинської області, право на завершення приватизації земельних ділянок та їх державної реєстрації в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з цільовим призначенням "для ведення особистого селянського господарства", що знаходяться в с. Вербка Ковельського району Волинської області: орієнтовною площею 0,05 га, яка знаходиться в урочищі «дитячий садок»; орієнтовною площею 0,03 га., яка знаходиться в урочищі «конюшина»; орієнтовною площею 0,10 га., яка знаходиться в урочищі « ОСОБА_5 », та які були передані у приватну власність ОСОБА_2 на підставі рішення Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області № 3/1 від 22.03.1995 року «Про приватизацію земельних ділянок».

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 11 червня 2024 року.

Головуючий:П. Ю. БОЙЧУК