справа № 179/2102/23
провадження № 2/179/174/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2024 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Ковальчук Т.А.
при секретарі Ахтієвій Р.С.
за участю
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі і гідності,
В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі і гідності.
Під час розгляду вищезазначеної справи було допитано ОСОБА_3 - свідка з боку ОСОБА_4 - відповідача в тій справі, з приводу фактів щодо стану здоров`я матері позивача - ОСОБА_5 .
Даний свідок під час свого допиту в судовому засіданні 25.06.2021 року зробив ряд заяв відносно позивача, які, на його думку, є такими, що не відповідають дійсності, знаходяться поза рамками справи, що розглядалася, та порушують право позивача на повагу до його честі та гідності.
Так, в заяві про виклик свідка зазначається, що ОСОБА_4 просить суд допитати свідка ОСОБА_3 лише щодо стану здоров`я ОСОБА_5 . Проте, дані заяви ОСОБА_3 виходили за рамки цілей її допиту і на думку позивача, не були оціночними та містили інформацію щодо його способу життя з деталізацією його життєвих обставин і його життєвих ситуацій.
Зазначені заяви ОСОБА_3 позивач розцінює як втручання в його приватне життя яке, в свою чергу, призвело до стресової ситуації та необхідності надання невідкладної медичної допомоги, зокрема госпіталізації із зали судового засідання. В кінцевому випадку це призвело до тривалих фізичних та моральних страждань і порушенню життєвого устрою
Зокрема, свідком ОСОБА_3 повідомлені суду в судовому засіданні від 25.06.2021 року під час допиту в якості свідка наступні дані:
-що ОСОБА_2 забрав у матері пенсію та «її матюкав»;
-що ОСОБА_2 «кричав на мати, що вона йому не так попрала, матюкав та заставляв перепрати, при цьому забороняючи користуватись водою», та іншим чином знущався над своєю матір`ю;
-що ОСОБА_2 «побили та він довго судився»;
-що ОСОБА_2 не знає коли померла його мати;
-що ОСОБА_2 не був на похованні свої матері.
Зазначені дані, порушують немайнове право позивача на честь та гідність, створюють негативну його оцінку в суспільстві, а тому мають бути спростовані позивачем відповідними належними та допустимими доказами. До того ж, детальне втручання відповідачки в життєвий уклад позивача, та ще й із визначенням його прав у відношеннях із батьками, є неприпустимим.
В період з 01.01.2008 року по 18.07.2011 рік за адресою: АДРЕСА_1 був зареєстрований лише позивач. В період з 18.07.2011 року по 14.01.2021 року за цією адресою, окрім позивача, була зареєстрована ще й ОСОБА_5 - мати позивача та бабуся відповідача. Зокрема, вона була прописана та проживала за цією адресою до моменту своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто приїхала до сина - бізнесмена за достатком та доглядом.
ОСОБА_2 в період з 11.04.2011 року по 2016 рік був зареєстрований як фізична особа-підприємець та в зазначений період провадив активну підприємницьку діяльність.
Зазначені факти спростовують твердження відповідача про те, що позивач знаходився на утриманні своєї матері ОСОБА_5 , забирав у неї пенсію. Отже, ОСОБА_2 не міг потребувати пенсії матері та забирати її, як стверджує відповідачка. В той же час, позивач постійно піклувався про свою матір, уклав декларацію із сімейним лікарем.
Неправомірні та несправедливі висловлювання відповідача відбувались на тлі важкої життєвої ситуації позивача, який, до того ж, є людиною похилого віку - втрати його рідної матері.
У зв`язку із наведеним, позивач прохає:
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з таких підстав.
-що ОСОБА_2 забрав у матері пенсію та «її матюкав»;
-що ОСОБА_2 «кричав на мати, що вона йому не так попрала, матюкав та заставляв перепрати, при цьому забороняючи користуватись водою», та іншим чином знущався над своєю матір`ю;
-що ОСОБА_2 «побили та він довго судився»;
-що ОСОБА_2 не знає коли померла його мати;
-що ОСОБА_2 не був на похованні свої матері (а. с. 25).
Відповідно до статті 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.
Згідно із частиною четвертою статті 32 Конституції України та статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.
Частиною першою статті 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація (частина перша статті 201 ЦК України).
Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканим. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.
Позови про захист гідності, честі та ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
За змістом статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.
Позови про захист честі, гідності чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.
Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (статті 3, 28).
Згідно із роз`яснень, викладених у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків,коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета,була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку,встановленому процесуальним законом (абзац 3 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).
У пункті 18 цієї ж постанови зазначено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України та статті 10 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Згідно із частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.
Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).
Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Керуючись ст. ст. 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі і гідності відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 24 травня 2024 року.
Суддя Т.А.Ковальчук