Єдиний унікальний номер судової справи: 489/1319/24
Провадження № 22-ц/812/922/24 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

24 червня 2024 року м. Миколаїв справа № 489/1319/24

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Ковальським Є.В.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про день, час і місце судового засідання,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Коваленка І.В. того ж дня, в приміщенні суду, за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У лютому 2024 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ» або Банк) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами у сумі 109 888,28 грн та понесених судових витрат.

Як на підставу позовних вимог вказано, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено два кредитних договори, а саме: 17 листопада 2015 року кредитний договір №0957, відповідно до якого надано кредит в розмірі 45 549,81 грн; 16 серпня 2019 року кредитний договір № 001, відповідно до якого надано кредит в розмірі 50 000,00 грн.

Зобов`язання по кредитними договорами позивач виконав повністю, але відповідачка свої зобов`язання не виконала внаслідок чого станом на 31 грудня 2023 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 109 888,28 грн, а саме:

- по кредитному договору від 17 листопада 2015 року № 0957 в розмірі 69 935,18 грн, з яких: 45 549,81 грн заборгованість за кредитом, 24 385,37 грн по процентам та 0,00 грн комісії;

- по кредитному договору від 16 серпня 2019 року № 001 в розмірі 39 953,10 грн, з яких: 16 010,61 грн заборгованість за кредитом, 2,49 грн по процентам та 23 940,00 грн комісії.

Банк направив на адресу відповідача письмові вимоги (повідомлення), але в зазначений строк відповідачка заборгованість не погасила.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив про задоволення позову.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 травня 2024 року позовні вимоги Банку задоволенні частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 001 від 16 серпня 2019 року в загальному розмірі 39 953,10 грн та судовий збір в сумі 880,54 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд дійшов висновку, що наявними у справі належними і допустимими доказами підтверджується укладення між сторонами лише кредитного договору № 001 від 16 серпня 2019 року, умови якого позивачем виконані повністю. Між тим, відповідач свої зобов`язання за цим договором порушила, внаслідок чого утворилася заборгованість згідно розрахунку позивача в загальному розмірі 39953,10 грн, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Банку.

Щодо заборгованості по кредитному договору № 0957 від 17 листопада 2015 року, то суд зазначив, що позивачем зроблено лише посилання в позові на вказаний договір. При цьому його копія суду не надана. Також не надані докази фактичної виплати кредиту відповідачу. Відсутність копії кредитного договору позбавляє суд можливості з`ясувати дійсні обставини справи і перевірити умови кредитного договору, зокрема на предмет розміру кредитування, строку дії договору та правомірності нарахування плати за користування кредитом, комісії тощо.

В апеляційній скарзі АТ «ПУМБ» зазначило, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором № 0957 від 17 листопада 2015 року вважає незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, судом здійснено невідповідні обставинам справи висновки.

Банк вказував, що до позовної заяви позивачем додано підписану відповідачем та уповноваженою особою банку пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта), що і є кредитним договором у даному випадку. Суд першої інстанції помилково вважав, що дана пропозиція не підписана відповідачем, оскільки у нижньому правому куті цього документу стоїть власний підпис відповідача.

Звертаючись до суду з цим позовом, Банк подав до суду заяву про приєднання до ДКБО, ДКБО, розрахунок заборгованості, виписки по рахункам тощо. Крім того, банк подав до суду довідку про зміну кредитного ліміту. Прийнявши додані до позовної заяви докази, суд першої інстанції не дослідив їх у сукупності з розрахунком заборгованості та іншими доказами, які було подано до позовної заяви, тому, на думку Банка, суд дійшов передчасного висновку, що матеріалами справи не підтверджено факт встановлення відповідачу кредитного ліміту у первісному розмірі 8 000 грн, який було збільшено до 44 800,00 грн, а також користування останнім цими коштами.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалась.

Аналіз доводів та вимог апеляційної скарги свідчить, що рішення суду в частині задоволених вимог банку не оскаржується, а тому згідно приписів частини першої статті 367 ЦПК України в цій частині не є предметом апеляційного перегляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 0957 від 17 листопада 2015 року, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами укладення між сторонами кредитного договору.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 17 листопада 2015 року ОСОБА_1 підписала Пропозицію №0957, адресовану АТ «ПУМБ», щодо укладення договору карткового рахунку та договору страхування (оферти), у відповідності до чинних Загальних умов Договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків Банку (надалі Умови) й чинних Правил добровільного страхування життя Страховика б/н від 25 червня 2014 року, зареєстрованих 18 вересня 2014 року за №0114373 в Нацкомфінпослуг.

ОСОБА_1 просила укласти договір карткового рахунку, в рамках якого відкрити картковий рахунок на її ім`я, випустити на її ім`я платіжну карту міжнародної платіжної системи MasterCard, з огляду на її фінансовий стан та кредитну історію встановити в момент укладення або протягом дії договору карткового рахунку ліміт овердрафту та строк користування овердрафтом в межах максимально погодженої суми, яка не перевищує 50 000 грн. Згідно зазначеної Пропозиції, ліміт овердрафту складає 8 000,00 грн (п.2.3.), валюта кредиту - гривня (п.2.2.), встановлено строк дії 60 місяців (п.2.4), процентна ставка за користування овердрафтом: 0,001% річних при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту) в Грейс період; 46% річних при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів овердрафту не в межах Грейс періоду, при здійсненні інших дебетових операцій по рахунку за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту) та за користування несанкціонованим овердрафтом (п. 2.5., 2.6.) (а.с. 13).

Підписанням цієї пропозиції ОСОБА_1 підтвердила, що, після прийняття Банком цієї пропозиції, невід`ємною складовою договору є Умови, Тарифи Першого Українського на обслуговування фізичних осіб, Правила користування платіжними картками Банку та Правила страхування, положення яких й складають повний текст Договорів, зазначених в цій Пропозиції.

До подання цієї Пропозиції, вона ознайомлена з останньою чинною редакцією Умов, з усіма змінами, Правилами користування платіжними картками Банку та Правилами страхування, зобов`язавшись в подальшому знайомитись із ними не рідше одного разу на місяць.

Згідно довідки Банку про збільшення кредитного ліміту за договором №0957 від 17 листопада 2015 року, кредитний ліміт був встановлений 17 листопада 2015 року в розмірі 8000 грн, неодноразово збільшувався, в останнє 16 червня 2021 року - до 44800 грн (а.с. 32).

З виписки за особовим рахунком ОСОБА_1 вбачається, що за весь час дії договору відповідачка активно користувалася кредитними коштами (здійснювала оплати за рахунок коштів овердрафту) та періодично частково погашала борг перед Банком (а.с. 51-78).

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим АТ «ПУМБ», станом на 01 січня 2024 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 0957 від 17 листопада 2015 року складає 69 935,18 грн, з яких: заборгованість за кредитом 45 549,81 грн, заборгованість за процентами 24385,37 грн, заборгованість за комісією 00 грн.

Враховуючи викладене, висновок суду щодо ненадання позивачем копії кредитного договору № 0957 від 17 листопада 2015 року, є помилковим та спростовується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що позичальник, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен належно їх виконувати, а у разі порушення зобов`язання настають негативні правові наслідки.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку, що надані АТ «ПУМБ» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідачка ОСОБА_1 , відповідно до виписки за картковим рахунком, користувалася кредитними коштами, наданими їй АТ «ПУМБ» у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальницею кредитних коштів, які не повернуто.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, колегія суддів зазначає наступне.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Оскільки, сторонами погоджено строк користування овердрафтом 60 місяців, то строк дії даного кредитного договору закінчується з 17 листопада 2020 року, тому у Банка відсутні підстави нараховувати відсотки за користування даним кредитом, починаючи з 18 листопада 2020 року.

Розрахунком заборгованості підтверджується, що за період з 30 жовтня 2016 року по листопад 2020 року Банком були нараховані проценти за користування кредитом в розмірі 13 173,43 грн. За цей період ОСОБА_1 було здійснено погашення процентів в розмірі 12 621,01 грн. Різниця складає 552,42 грн.

Отже розмір заборгованості за кредитним договором складає 46 102,23 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 45 549,81 грн, заборгованість за процентами 552,42 грн.

Також з розрахунку заборгованості вбачається, що Банком були нараховані проценти за кредитним договором, в тому числі після 18 листопада 2020 року, що не передбачено умовами договору. ОСОБА_1 за період з грудня 2020 року по 30 листопада 2022 року (поза межами строку дії договору) було сплачено Банку 11 477,47 грн процентів за користування кредитними коштами.

Умовами договору не встановлено черговість погашення кредитної заборгованості, а відтак за положеннями статті 534 ЦК України у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання, у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, у третю чергу сплачуються основна сума боргу.

Таким чином, сплачені проценти підлягають зарахуванню в першу чергу на погашення процентів, а потім на тіло кредиту, отже заборгованість за кредитним договором №0957 від 17 листопада 2015 року станом на 31 грудня 2023 року, яка підлягає стягненню з відповідача становить 34 624,76 грн (46 102,23 грн 11 477,47 грн), яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги Банку підлягають частковому задоволенню, а саме з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 0957 від 17 листопада 2015 року станом на 31 грудня 2023 року в розмірі 34 624,76 грн, яка складається з заборгованості за кредитом.

Оскільки суд першої інстанції був іншої думки, то на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову АТ «ПУМБ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0957 від 17 листопада 2015 рокупідлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За такого, судове рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору слід змінити, збільшивши його розмір з 880,54 грн до 1 647,23 грн.

Також з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягненню 1798,63 грн судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги на рішення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 травня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0957 від 17 листопада 2015 року - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, місцезнаходження: 04070, місто Київ, вулиця Андріївська, буд.4), заборгованість за кредитним договором №0957 від 17 листопада 2015 року станом на 31 грудня 2023 року в розмірі 34 624 (тридцять чотири тисячі шістсот двадцять чотири) грн 76 коп, яка складається з заборгованості за кредитом.

Рішення суду в частині розподілу судового збору змінити.

Збільшити стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, місцезнаходження: 04070, місто Київ, вулиця Андріївська, буд.4), суми судового збору з 880 грн 54 коп до 1647 (одна тисяча шістсот сорок сім) 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, місцезнаходження: 04070, місто Київ, вулиця Андріївська, буд.4) 1798 (одна тисяча сімсот дев`яносто вісім) грн 63 коп судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст судового рішення складено 24 червня 2024 року.