ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 лютого 2024 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи.

Розглянувши матеріал, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, в якому просить визнати частину адміністративної будівлі цеху №3 з побутовими приміщеннями: в адміністративній будівлі цеху №3 з побутовими приміщеннями у літ. Б-3 на ІІІ поверсі поз. 1-29,І,ІІ, загальною площею 703,1 кв.м.; у загальному користуванні в літ. Б-3, Б'-1 на І поверсі поз. 1,2,34,35, сход.кл.ІІІ; на ІІ поверсі поз.1; сход.кл. I,II, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , об?єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) ідеальної частки частини адміністративної будівлі цеху № НОМЕР_1 з побутовими приміщеннями: в адміністративній будівлі цеху №3 з побутовими приміщеннями у літ. Б-3 на III поверсі поз. 1-29,1,І, загальною площею 703,1 кв.м.; у загальному користуванні в літ. Б-3, Б'-1 на І поверсі поз. 1,2,34,35, сход.кл.,І; на ІІ поверсі поз.1; сход.кл. ІІ, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 (одну другу) ідеальної частки частини адміністративної будівлі цеху № НОМЕР_1 з побутовими приміщеннями: в адміністративній будівлі цеху №3 з побутовими приміщеннями у літ. Б-3 на III поверсі поз. 1-29,1,ІІ, загальною площею 703,1 кв.м.; у загальному користуванні в літ. Б-3, Б'-1 на І поверсі поз. 1,2,34,35, сход.кл.І,; на ІІ поверсі поз.1; сход.кл. І,II, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 38-41).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 55).

13 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до місцевого суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №201/14281/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ між подружжям, вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб?єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договорів; вчиняти будь-які дії, що пов?язані з державною реєстрацією речових прав на майно: частину адміністративної будівлі цеху №3 з побутовими приміщеннями, а саме: в адміністративній будівлі цеху №3 з побутовими приміщеннями у літ. Б-3 на ІІІ поверсі поз. 1-29,І,II, загальною площею 703,1 кв.м.; у загальному користуванні в літ. Б-3, Б'-1 на І поверсі поз. 1,2,34,35, сход.кл.,II; на ІІ поверсі поз.1; сход.кл. І,І, яка розташована за адресою по АДРЕСА_1 .

Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №353917562 від 10.11.2023 та №380800805 від 30.05.2024, власником адміністративної будівлі цеху №3 з побутовими приміщеннями: в адміністративній будівлі цеху №3 з побутовими приміщеннями у літ. Б-3 на ІІІ поверсі поз. 1-29,І,ІІ, загальною площею 703,1 кв.м.; у загальному користуванні в літ. Б-3, Б'-1 на І поверсі поз. 1,2,34,35, сход.кл.ІІІ; на ІІ поверсі поз.1; сход.кл. I,II, що розташована за адресою по у будинку АДРЕСА_1 - є ОСОБА_3 .

Зі змісту вказаних витягів вбачається, що спірне нерухоме майно є предметом іпотеки; відповідач є іпотекодавцем. Спірне іпотечне майно є обтяженим на підставі договору іпотеки від 09 червня 2006 року, тип обтяження заборона на нерухоме майно.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Виходячи з викладеного, встановивши, що заявником не наведено належного обґрунтування на підставі якого можна було б дійти висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може дійсно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову; враховуючи, що матеріали справи не містять відповідних доказів, - суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність обґрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Саме лише посилання заявника в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та без надання належних і допустимих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, - не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, місцевим судом правильно встановлено, що на вказане спірне нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, накладено заборону, яка зареєстрована 09 червня 2006 року, а іпотекодержателем спірного майна виступає ТОВ «Діджи Фінанс».

Наведені в апеляційній скарзі доводи апелянта зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, правильності висновків щодо відсутності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову не спростовують, а тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Колегія зауважує, що позивач не позбавлений можливості звернутися до місцевого суду з іншої заявою про забезпечення його позову, за іншого обґрунтування.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова