АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року

м. Чернівці

справа № 727/5865/22

провадження 822/418/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

за участю секретаря Скулеби А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 грудня 2023 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Слободян Г.М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні майном.

Посилалася на те, що вона є власником будинковолодіння та земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1 , набутих нею, на підставі договорів дарування від 22 квітня 2016 року.

По сусідству з її земельною ділянкою знаходиться земельна ділянка відповідача ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , на якій знаходиться вигрібна яма, яка споруджена без дотримання будь-яких будівельних та санітарних норм.

Своїми діями відповідач створила їй дискомфорт, так як вигрібна яма забруднює її колодязь, своєчасно не очищається, в результаті чого на подвір`ї її будинку постійно стоїть сморід, особливо влітку.

Просила суд, зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні майном ОСОБА_1 , шляхом засипання бетоном вигрібних ям, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ., а також стягнути судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном задоволено частково.

Усунуто перешкоди у користуванні майном ОСОБА_1 , шляхом засипання вигрібних ям по АДРЕСА_1 , за рахунок ОСОБА_2 , власника житлового будинку з надвірними спорудами (1/1 частки), розташованого на земельній ділянці (кадастровий номер :16:003:1258) за адресою АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вигрібні ями відповідача, які належать їй на праві приватної власності, споруджені з порушенням вимог ДБН й порушують права власників сусіднього будинку та земельної ділянки позивача, а тому таке порушене право підлягає захисту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норма матеріального права, а також неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції не звернув увагу, що вигрібна яма була побудована у 2008 році, а колодязь - в 2014 році, а тому позивач при облаштуванні колодязя повинен був врахувати вимоги Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 березня 2011 року №145.

Питання щодо розташування вигрібної ями, відповідно до принципу добросусідства, було узгоджено відсутністю будь-яких претензій зі сторони усіх сусідів.

У випадку зобов`язання знищити вигрібну яму буде порушено не тільки право відповідача на мирне володіння майном, передбачене ст.41 Конституції України та ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, але й право на повагу до приватного життя, передбачене ст.8 Конвенції.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги- безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

22 квітня 2016 між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено договір дарування житлового будинку, загальною площею 289,50 кв. м., з належними до нього будівлями та спорудами, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

На підставі договору дарування землі від 22 квітня 2016 року, ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку, площею 0,07090 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Чернівецькою міською радою комунальним підприємством «Чернівціводоканал», 15 лютого 2022 року, з метою виконання мікробіологічних та фізико-хімічних досліджень, із підтопленого розподільчого колодязя здійснено відбір проб води. Лабораторіями КП «Чернівціводоканал» проведено зазначені дослідження проб води і виявлено вміст аміаку, нітритів, нітратів та органічних речовин, що свідчить про присутність стічної води (а.с. 39-40) та 18 лютого 2022 року було складено акт відбору проб стічних вод (а.с. 41).

24 грудня 2014 року попередньому власнику будинковолодіння по АДРЕСА_2 ОСОБА_6 було видано будівельний паспорт (а.с. 54) та Управлінням ДАБІ у Чернівецькій області 16 серпня 2022 року було надано повідомлення про початок виконання будівельних робіт/про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт (а.с. 55; 206 - 207).

На запит адвоката Павчука І.С. від 16 серпня 2022 року № 16/08 щодо червоних ліній по вул. Подільській м. Чернівці, Чернівецькою міською радою, була надана відповідь з фото таблицями (а.с. 89-91) місця проходження червоних ліній земельних ділянок по АДРЕСА_1 та Чернівецьким міським комунальним бюро технічної інвентаризації надано копії схематичних планів з розташуванням сусідніх до спірних земельних ділянок (з розміщенням на них вигрібних ям та відповідно криниць), за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 (а.с. 92-99).

Відповідно до висновку експерта № 92-06-23 від 24 липня 2023 року, при проведенні обстеження об`єкта дослідження будинковолодіння по АДРЕСА_1 встановлено, що його каналізування організовано за двома видами: господарсько-побутова каналізація; зливова (дощова) каналізація.

Господарсько-побутова система каналізації будинку по АДРЕСА_1 відноситься до автономної накопичувальної каналізації без очистки стічних вод, яка в свою чергу поділяється на внутрішню (побутову, будинкову) каналізацію та зовнішню (дворову) каналізацію. Зливова (дощова) система каналізації будинку по АДРЕСА_1 відноситься до точкової системи закритого типу. Системи каналізації житлових будинків пожежними вимогами не нормуються.

Станом на 30 березня 2021 року господарсько-побутова система каналізації житлового будинку в АДРЕСА_1 відповідала вимогам пунктів 1.1 (абзац 2), 2.21 та 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 березня 2011 року №145.

Виконані роботи з влаштування вигрібної ями будинковолодіння по АДРЕСА_1 щодо дотримання відстані до криниці №1 будинковолодіння по АДРЕСА_1 не відповідають вимогам пункта 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», але відповідають пункту 2.22 (4-ий абзац) Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджені наказом Міністерства. охорони здоров`я України від 17 березня 2011 року №145.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки 0,07090 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

По сусідству з її земельною ділянкою знаходиться земельна ділянка відповідача ОСОБА_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на якій остання збудувала вигрібну яму.

Дані обставини визнаються учасниками справи, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Відповідно до статей 90, 91 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких перешкод та порушень його прав на землю та відшкодування завданих збитків, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, щоб не створювати незручності сусідам.

Відповідно до ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та користувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Відповідно до ст. 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу. Якщо дії сусіда є неправомірними та не відповідають умові заподіяння якнайменших незручностей, такі дії підлягають припиненню.

Частиною другою ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статей 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Всім власникам забезпечуються рівні умови захисту і здійснення своїх прав володіння, користування і розпорядження своїм майном (частини 1, 3, 7 ст. 319 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду громадян (ч. 4 і ч. 5 ст. 319 ЦК України).

Статтею 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено обов`язки громадян, які пов`язані з бережливим ставленням до природи, її охорони та раціонального використання її багатств відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; одним з обов`язків є непорушення екологічних прав та законних інтересів інших громадян.

Згідно статей 4, 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» громадяни мають право на безпечні для здоров`я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище. Громадяни зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм, а при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об`єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об`єктів зобов`язані дотримувати вимог санітарного законодавства.

Згідно пункту 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 березня 2011 року № 14, згідно з яким вигреби повинні бути віддалені від стін житлових будівель і споруд на відстань не менше 20 м, а також пункту 3.26 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року № 44, відповідно до яких майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитися у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, у тому числі і сусідніх садиб.

Пунктом 1.1. Наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження державних санітарних норм та правил утримання населених місць» від 17 березня 2011 року № 145, передбачено, що вигрібна яма (вигріб) - це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.

Рідкі відходи, що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною.

Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об`єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується.

Вигреби необхідно очищати у міру їх заповнення. Перевезення рідких відходів з вигребів та розміщення їх на території приватних володінь, а також використання їх як добрива в сільському господарстві забороняється (частина 2.21. розділу 1 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць).

Згідно з частиною 2.22. розділу 1 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м.

Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства.

В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. При цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх не спростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, суд констатує, що оскільки обов`язок доказування обставин покладається на кожну із сторін спору, заявляючи позов про зобов`язання відповідача ОСОБА_2 ліквідувати вигрібну яму, шляхом засипання, саме позивач мала б довести належними, допустимими та достатніми доказами як невідповідність даної вигрібної ями вимогам нормативно-правових актів у галузі санітарних норм, будівництва та правил добросусідства, так і довести, які саме незручності (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення, забруднення ґрунтових вод тощо) завдає їй станом на дату звернення з позовом облаштована відповідачем вигрібна яма.

Проте, перевіряючи та оцінюючи доводи позивача та її представника, суд вважає, що сторона позивача не довела належними доказами того, що відповідач порушив санітарні норми та право позивача на безпечні умови проживання внаслідок облаштування вигрібної ями.

Так, позивач зазначає, що спірна вигрібна яма знаходиться на відстані 15 метрів від її будівлі та колодязя, забруднює ґрунтові води та води колодязя, своєчасно не очищається, в результаті чого на подвір`ї її будинку постійно стоїть сморід, особливо влітку.

Не підтверджено належними доказами і того, що із вигрібної ями відповідача поширюються неприємні запахи.

Твердження позивача про те, що саме вигрібна яма відповідача забруднює ґрунтові води вочевидь мало підтверджуватись відповідним спеціалістом або експертом, які володіють спеціальними знаннями в зазначеній галузі, проте позивач та її представник не надали суду висновків спеціаліста чи експерта з цього питання та клопотань про призначення відповідних експертиз чи про виклик спеціалістів для надання роз`яснень з питань, що потребують спеціальних знань, не заявляли.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції також не звернув увагу, що на схематичному плані, в інвентаризаційній справі, виготовленій 14 лютого 2008 року зазначено вигрібну яму, що спростовує доводи апелянта проте, що вона побудована лише в 2021 році (а.с.127 т.1).

Матеріалами справи встановлено, що колодязь, належний на праві власності ОСОБА_1 , був побудований у 2014 році.

Отже, вигрібна яма, на території належного на праві власності будинковолодіння ОСОБА_2 була побудована раніше, ніж колодязь, який розташований на території належного ОСОБА_7 будинковолодіння.

За таких обставин, відповідач, здійснюючи будівництво вигрібної ями у 2008 році, не порушив Державні санітарні норми та правила утримання територій населених місць (пункт 2.22) вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних заходів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м.

Саме позивач, здійснюючи будівництво колодязя у 2014 році повинен був врахувати відповідні відстані.

Встановлено, що ОСОБА_6 , яка була на той час власником будинковолодіння, здійснила будівництво вигрібної ями з дотриманням вимог Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, що підтверджується висновком експерта №92/06-23 від 24 липня 2023 року (абз.1, а.с.16 т.2), відповідач не вчиняла неправомірних дій щодо облаштування вигрібної ями, які призвели до порушення законних прав та інтересів позивача.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови в позові - на позивача.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги.

За подання апеляційної скарги апелянт сплатив 1488 гривень 60 коп, що підтверджується квитанцією.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 1488 гривень 60 коп, в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись статтями 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 грудня 2023 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1488 гривень 60 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 14 червня 2024 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

Н.Ю. Половінкіна