Справа № 199/2543/24
(2/199/1756/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

27.05.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Скрипник О.Г.

за участю секретаря судового засідання: Циганок К.С.

представник позивача: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтуванні позову зазначив, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на його утримання аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на час навчання до 01 липня 2021 року, але не пізніше досягнення ним 23 років, починаючи стягнення з 29 травня 2020 року.

На виконання вказаного рішення суду 04.09.2020 року судом видано виконавчий лист.

Державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відкрито виконавче провадження №63148491.

Відповідно до розрахунку заборгованості в рамках ВП №63148491, станом на 02.04.2024 року у відповідача наявний борг зі сплати аліментів у розмірі 8337,07 грн..

Позивач зазначає, що у зв`язку із несплатою аліментів з відповідача підлягає стягненню неустойка за прострочення сплати аліментів за період із з липня 2021 року по жовтень 2023 року у розмірі не більше суми заборгованості по аліментам, а саме у розмірі 8337,07 грн., яку просив стягнути з відповідача на його користь.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала, та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні не погодився із наданим розрахунком заборгованості, проти задоволення позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на його утримання аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на час навчання до 01 липня 2021 року, але не пізніше досягнення ним 23 років, починаючи стягнення з 29 травня 2020 року.

На виконання вказаного рішення суду Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 04.09.2020 року видано виконавчий лист №199/3434/20.

Постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Меюс А.О. відкрито виконавче провадження №63148491.

За змістом ст.196 СК України за прострочення сплати аліментів встановлена спеціальна форма відповідальності платника, яка спрямована на певну компенсацію одержувачу аліментів його витрат і має необхідний стимулюючий, превентивний вплив на особу, що порушила свої аліментні обов`язки, крім того, стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення майнових прав дитини.

У зв`язку з несплатою аліментів із боку відповідача, відповідно до розрахунку державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Лісового О.О. заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період із червня 2021 року по жовтень 2023 року становила 8337,07 грн..

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, на аліментні грошові зобов`язання, що виникли з рішення суду, в силу ч 5 ст.11 ЦК України поширюються загальні положення про зобов`язання, встановлені розділом першим книги п`ятої Цивільного кодексу України.

Так, згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, 612 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем не спростований наданий позивачкою розрахунок, відповідно до якого розмір пені складає 225688,19 гривень, однак відповідно до ч.1 ст.196 СК України сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовну заяву задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за простроченням сплати аліментів у розмірі 8 337, 07 грн.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України із ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82, 89, 131, 137, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.196 СК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( РНОКПП: НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за простроченням сплати аліментів у розмірі 8 337, 07 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О.Г.Скрипник