Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/6832/24
Провадження № 2-н/357/1329/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. оглянувши заяву Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Міська служба замовника», про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій,

В С Т А Н О В И В:

13.05.2024 заявник звернувся до суду з даною заявою, обґрунтовуючи її тим, що боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , співвласники житлового приміщення-кімнати АДРЕСА_1 не виконують належним чином своїх зобов`язань щодо оплати за житлово-комунальні послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості. Тому, заявник просив суд видати судовий наказ, яким стягнути з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Міська служба замовника» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, яка виникла у період з 01.01.2024 по 06.05.2024 в розмірі 25932,57 грн., інфляційні втрати у розмірі 312,41 грн., нараховані за період з 01.01.2024 по 06.05.2024, і сплачені витрати на оплату судового збору в розмірі 302,80 грн..

14.05.2024, згідно із ч. 8 ст. 187 ЦПК України, судом отримано відповідь на запит з Єдиного державного демографічного реєстру, щодо зареєстрованого місця проживання боржника ОСОБА_3 .

28.05.2024 судом отримано відповіді на запити з відділу обліку та моніторингу інформації ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області про зареєстроване місце проживання (перебування) боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які передані судді 17.06.2024.

Суд, оглянувши матеріали заяви та додані до неї документи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

При цьому слід враховувати, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин. Наказне провадження не передбачає участі боржника при розгляді заяви.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Частинами першою, другою ст. 544 ЦК України встановлено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Виходячи з аналізу наведених норм, враховуючи неподільність предмета зобов`язання при солідарному стягненні, право регресної вимоги у солідарних боржників, суд вважає, що у випадку наявності підстав для відмови у видачі судового наказу відносно одного з солідарних боржників, відсутні підстави для видачі наказу відносно другого боржника, оскільки таким шляхом суд змінює порядок стягнення, визначений заявником при подачі заяви, що є недопустимим в наказному провадженні.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

До заяви про видачу судового наказу, заявником долучено договір про надання послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій укладений між КП БМР «Міська служба замовника» та ОСОБА_1 , довідку про по оборотах особового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , водночас борг заявник просить стягнути з трьох боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що не може свідчити про безспірність заявлених вимог.

Тому, враховуючи, що до заяви не надано договору між боржниками та заявником, а у заяві про видачу судового наказу заявник просить стягнути борг з усіх боржників, у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, що утворилась за боржниками, як власниками житлового приміщення-кімнати АДРЕСА_1 , слід відмовити.

Крім того, відповідно до п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Пред`явлена стягувачем заява не відповідає вимогам п. 4 та п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, а саме заявлені вимоги не відповідають викладу обставин, на яких вони ґрунтуються, а також доказам доданим до заяви.

Як вбачається із вищезазначеної заяви, Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Міська служба замовника» просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за надані житлово-комунальні послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, яка виникла у період з 01.01.2024 по 06.05.2024 в розмірі 25932,57 грн, на підтвердження чого надає довідку по оборотах особового рахунку № НОМЕР_1 , згідно якої заборгованість у боржників утворилася з 01.08.2021 по 01.05.2024, у розмірі 25932,57 грн.

Як роз`яснено в п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року за № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Так, з аналізу змісту заяви та вказаних документів вбачається, що заявником лише частково дотримано вимоги ст.163 ЦПК України при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, фактично не забезпечено усіх складових, які б давали судді можливість зробити висновок про наявність передбачених законом підстав для видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення.

Крім того, з матеріалів заяви вбачається, що заявником не надано достатніх доказів на підтвердження безспірності заявлених вимог, долучені до заяви документи мають суперечності зі змістом викладених у заяві про видачу судового наказу аргументів.

Отже, заявником лише частково дотримано вимоги ст.163 ЦПК України при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, фактично не забезпечено усіх складових, які б давали судді можливість зробити висновок про наявність передбачених законом підстав для видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Отже, суд приходить до висновку про відмову Комунальному підприємству Білоцерківської міської ради «Міська служба замовника» у видачі судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій.

Керуючись ст. 163 - 166 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити Комунальному підприємству Білоцерківської міської ради «Міська служба замовника» у видачі судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала складена 17.06.2024.

Суддя О. В. Бондаренко