Справа № 367/6076/17
Провадження №2/367/180/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Шемігон В.А.,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Фінансова Компанія «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на майнозазначивши, що 22 травня 2007 року між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариство «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - був укладений кредитний договір № МL-001/030/2007. Згідно кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 31 (тридцять одна тисяча сімсот сімдесят сім і 00/100) доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 13,99 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних оcіб, у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку (позивачу) на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 серпня 2010 року у справі № 2-2257/2010 р., стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , солідарно, на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 254 627,67 грн. та 21 973, 76 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700,00 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. Для забезпечення повного та своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором № МL-001/030/2007 від 22 травня 2007 року між ОСОБА_1 та банком було укладено договір іпотеки № РСL-001/030/2007 (майнова порука) від 22 травня 2007 року. За умовами договору іпотеки для забезпечення повного і своєчасного виконання іпотекодавцями своїх боргових зобов`язань, іпотекодавці надають іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0503 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:071:0121 та належить на праві власності ОСОБА_1 . Станом на дату подання даної позовної заяви заборгованість за кредитним договором не погашена і складає 278 421 грн. 43 коп. Позовна заява подається Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», що є правонаступником за всіма правами та обов`язками Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», що в свою чергу є правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк». Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 28 травня 2010 року, договору відступлення права вимоги від 07.06.2010 року та у відповідності до ст. 514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України AT «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-001/030/2007 від 22.05.2007 р. та за договором іпотеки № PCL-001/030/2007 (майнової поруки) від 22.05.2007 р. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права AT «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитними догодами № ML-001/030/2007 від 22.05.2007 року та за договорами іпотеки № PCL-001/030/2007 (майнової поруки) від 22.05.2007 року. Просить суд звернути стягнення на заставне майно на підставі договору іпотеки № РСL-001/030/2007 (майнової поруки) від 22.05.2007 року, а саме: земельна ділянка площею 0,0503 та, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер № :01:071:0121 та належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 31.08.2000 року; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (адреса: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 28 Д, р/р № НОМЕР_3 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, ) в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами № МL-001/030/2007 від 22.05.2007 року в розмірі 278 421,43 (двісті сімдесят вісім тисяч чотириста двадцять одна гривня сорок три копійки) гривень шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, і суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» витрати на сплату судового збору у сумі 1 684,00грн.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 липня 2021 року залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРАФІНАНС ГРУП» як правонаступника прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна».

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 липня 2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» про заміну позивача задоволено. Залучено у справі № 367/6076/17 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС»» (), як правонаступника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» ().

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористалась. Через канцелярію суду подано заяву про застосування до позовних вимог строків позовної давності. В заяві зазначає, що позивач не пред`явив позов до неї як до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником ОСОБА_2 забезпеченого іпотекою зобов`язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі), а тому пропустив строки позовної давності. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.07.2017 року у справі №6-3116цс16. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 серпня 2010 року по справі № 2-2257/2010 , стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором на користь ПАТ «ОТП Банк». Рішенням суду встановлено, що заборгованість за кредитним договором станом на 12.01.2010 р. становила в сумі 27 281,62 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.01.2010 р. становить 217 993 гри. 78 коп. та відсотки за користування кредитом в сумі 4 584,68 доларів США, що еквівалентно 36633 грн. 89 коп., а всього 31866,30 доларів США, що еквівалентно 254627,67 грн. Пред`явивши позов про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, направивши досудові вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про дострокове повернення всієї заборгованості за кредитом кредитор змінив строки виконання основного зобов`язання. Однак, з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки позивач звернувся 13.09.2017 року з пропуском строків позовної давності. Просить суд відмовити в позові в повному обсязі.

Представник третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_4 через канцелярію суду подала пояснення щодо позову. В яких зазначає, що позовні вимоги необґрунтовані. Заявляє про застосування до позовних вимог строків позовної давності. Позивач не зазначив в позові початкову ціну предмета іпотеки, а також позивач пропустив строки позовної давності до вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. З позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості позивач звернувся 13 вересня 2017 року з пропуском строків позовної давності. Строк погашення всієї суми за кредитом настав достроково ще в 2010 році, оскільки ПАТ «ОТП Банк» звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 (позичальник), ОСОБА_3 ( поручитель) про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором і рішенням суду було стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитним договором. Отже, у позичальника ОСОБА_2 настав обов`язок достроково провернути суму кредиту, що було встановлено рішенням суду. Чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. У пункті 2.1 договору іпотеки сторони узгодили, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником кожного і всіх його платіжних зобов`язань за кредитним договором у розмірі, валюті, порядку та у строк, які встановлені в кредитному договорі з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну дії. Умовами укладеного кредитного договору передбачено дату остаточного повернення кредиту - 22 травня 2017 року. Разом з тим, сторони узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині (пункт 1.9). При цьому сторони передбачили, що зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути виконане позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання відповідної вимоги (пункт 1.9.1). В матеріалах цивільної справи № 2-2257/2010 містяться досудові вимоги ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 19.01.2010 року . У цій вимозі ПАТ «ОТП Банк», посилаючись на пункт 1.9 кредитного договору та п. 3.1 договору поруки, вимагало достроково, через 30 днів з моменту одержання повідомлення, виконати всі боргові зобов`язання в повному обсязі. Тобто, що у позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 достроково виконати боргові зобов`язання було встановлено рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19.08.2010 року, яке набрало законної сили. Пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання. Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі. При цьому таке право згідно з умовами укладених договорів виникає через тридцять календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги та за умови її невиконання. Позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі). Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-3116цс16. Крім того, в суму 278 421 грн. 43 коп. в рахунок погашення якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 , позивач безпідставно включив стягнутий за рішенням суду з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1700, 00 та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., хоча ці суми є судовими витратами, а не борговими зобов`язання згідно умов кредитного та іпотечного договорів. Також повідомляє суд, що на земельній ділянці, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на яку позивач просить звернути стягнення, побудовано житловий будинок, в якій розташована п`ятикімнатна квартира загальною площею 231,3 кв. м, житловою площею 134,2 кв. м , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Вказана квартира згідно іпотечного договору № 032.02-04/515 від 18.07.2008 року була передана ОСОБА_1 в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» у якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 032/29-565 К. Крім того, в цьому ж будинку, який розташований на вказаній земельній ділянці розташовані ще дві квартири, які належать іншим фізичним особам. Позивач не надав доказів, які б підтверджували вартість цього нерухомого майна разом із земельною ділянкою. Безпідставним є твердження позивача, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 серпня 2010 року не виконується. На даний час в Бучанському відділі державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2257 від 30.05.2011 року, виданий Деснянським районним судом м. Києва. В рамках виконавчого провадження № 50347472 описано нерухоме майно -земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_3 . Також в Бучанському відділі ДВС ГТУЮ в Київській області відкрито виконавче провадження стосовно боржника ОСОБА_2 . Просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання позивач не забезпечив явку свого представника, подав клопотання щодо розгляду справи без участі ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Заяву про слухання справи за її відсутності не надала, причини неявки суду не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином.

Треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. Заяву про слухання справи за їх відсутності не надали, причини неявки суду не повідомили. Про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 травня 2007 року між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариство «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРАФІНАНС ГРУП», правонаступником свою чергу якого є - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» був укладений кредитний договір № МL-001/030/2007. Згідно кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 31777,00 доларів США на споживчі цілі зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 13,99 % річних FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних оcіб, у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку (позивачу) на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Дата остаточного повернення кредиту 22 травня 2017 року.

Відповідно до п. 3 частини № 1 кредитного договору, для розрахунку відсотків за користування кредитом використовується плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотку 13,99 % річних плюс FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку, ставка FIDR може змінюватися банком (збільшуватися або зменшуватися) в порядку, передбаченому кредитним договором.

Згідно п. 1.9.1. кредитного договору незважаючи на інші положення цього договору , банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та /або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п.2.3.7 та ст.. 3 цього договору) та/або умов договору іпотеки, та/або умов договору іпотеки (майнової поруки) , та/чи договору поруки (надалі «Вимога»). При цьому, виконання боргових зобов`язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Згідно п.4.1.1 частини № 2 кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов`язань, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання, за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

Відповідно до п. 4.1.2 частини № 2 кредитного договору, за прострочення зобов`язань за кредитним договором понад 15 календарних днів, позичальник додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,01 % від суми прострочених зобов`язань, але не менше ніж 25 грн.

Згідно п. 4.1.3 частини № 2 кредитного договору, за прострочення зобов`язань за кредитним договором понад 30 календарних днів позичальник, крім пені та штрафу, передбаченого п.п. 4.1.1, 4.1.2 частини № 2 кредитного договору, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,02 % від суми прострочених зобов`язань, але не менше ніж 50 грн.

Для забезпечення повного та своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором № МL-001/030/2007 від 22 травня 2007 року між ОСОБА_1 та банком було укладено договір іпотеки № РСL-001/030/2007 (майнова порука) від 22 травня 2007 року. За умовами договору іпотеки для забезпечення повного і своєчасного виконання іпотекодавцями своїх боргових зобов`язань, іпотекодавці надають іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0503 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:071:0121 та належить на праві власності ОСОБА_1 .

Згідно п. 2.1. договору іпотеки іпотека за цим договором забезпечує Іпотекодержателя щодо сплати Боржником кожного і всіх його платіжних зобов`язань за Кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі зі змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну його дії, а саме: п.2.1.1. Боржник зобов`язаний повністю повернути Іпотекодержателю суму отриманого кредиту не пізніше 22 травня 2017 року відповідно до умов встановлених п.п.1.5.-1.6. Кредитного договору чи інший строк встановлений в кредитному договорі.

Згідно заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2010 року по справі № 2-2257/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , солідарно, на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк»» заборгованість за кредитним договором в сумі 31866,30 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.01.2010 року становить 254627 грн. 67 коп. та 21973 грн. 76 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. ). Кредитний договір є договором консенсуальним, платним, двосторонньо зобов`язальним. Також кредитний договір є реальним договором, оскільки відповідно до ст. 1046 ЦК України та ч. 2 ст. 1054 ЦК України Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).

Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку», згідно з частиною третьою статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно правового висновку Верховного Суду від 18.09.2018 року справа №921/107/15-г, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

За ч. 1 ст. 33, ч. 1 ст. 12 Закону про іпотеку, ст. ст. 572, 575 ЦК, у разі невиконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів щодо виконання чи невиконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 серпня 2010 року у справі № 2-2257/2010р. станом на сьогоднішній день.

Позивачем не надано довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором № МL-001/030/2007 від 22 травня 2007 року укладеного між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», виписки з особового рахунку за вказаним вище кредитним договором, що є первинними бухгалтерськими документами для встановлення факту наявності та розміру заборгованості.

Згідно постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 13.07.2017 року вбачається, що начальником відділу Бучанського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Сіпченко О.М. на виконання виконавчого листа № 2-2257/10, виданого 30.05.2011 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 31866,30 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.01.2010 року становить 254 627,67грн. та 21973,76грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 1700грн. та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн.; в сумі заборгованість становить 278421,43грн., - встановлено за боржником зареєстровану земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , яку описано держаним виконавцем.

Не спростовано позивачем твердження третьої особи, щодо відкриття виконавчого провадження стосовно боржника ОСОБА_2 в Бучанському відділі ДВС ГТУЮ в Київській області.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин. Позивач просив розглянути справу у його відсутності. Жодних клопотань, заяв щодо витребовування доказів по справі від позивача не надходило.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3 статті 367 ЦПК України).

Таким чином, будучи обізнаним про наявність письмових пояснень представника третьої особи ОСОБА_2 , боржника по основному зобов`язанню, позивач не надав доказів на спростування тверджень ОСОБА_2 , підтвердження позовних вимог щодо наявності заборгованості за основним зобов`язанням, невиконанням рішення суду по спраі № 2-2257/2010р. тобто, скористався своїми правами, передбаченим ЦПК України, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. ( Висновок ВС викладений у Постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17).

Позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Позивач скористався своїм правом на судовий захист, однак його позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем позовних вимог та про відсутність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за вказаними договорами. Таким чином, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Щодо строків позовної давності, про застосування яких клопотала відповідач та представник третьої особи суд зазначає наступне.

Дійсно, станом на 13.09.2017 року строки позовної давності в даній справі є пропущеними, оскільки, пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 серпня 2010 року по справі № 2-2257/2010, стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором на користь ПАТ «ОТП Банк». Рішенням суду встановлено, що заборгованість за кредитним договором станом на 12.01.2010 р. становила в сумі 27 281,62 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.01.2010 р. становить 217 993 гри. 78 коп. та відсотки за користування кредитом в сумі 4 584,68 доларів США , що еквівалентно 36 633 грн. 89 коп., а всього 31 866,30 доларів США, що еквівалентно 254627, 67 грн., а отже позивачу було достеменно відомо про порушення його прав/інтересів. Крім того, сторони передбачили, що зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути виконане позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання відповідної вимоги (пункт 1.9.1. Кредитного договору). Тому позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі), але звернувся позивач до суду з даним позовом 13.09.2017 року, з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Однак, в даному випадку, слід зазначити, що у задоволенні позову суд відмовляє саме через недоведеність позовних вимог, необгрунтованість наявності заборгованості, а не з підстав застосування наслідків пропуску позовної давності, позаяк суд розглядає питання про застосування позовної давності лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності (постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 69-73, 137-139), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (пункт 65-66)).

Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, з огляду на відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат відсутні.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 16 ,575, 589 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», керуючись ст. 4, 10, 76, 133, 141, 247, 259, 264, 265, 268, 273, 281-282, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н.Ф. Карабаза