КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 753/501/19

номер провадження 22-ц/824/7714/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
розглянуву відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року /суддя Колесник О.М./

у справі за позовом акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Банк просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 939 490, 47 грн та в рівних частках судовий збір по 7046, 18 грн з кожного.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь АТ „УКРСИББАНК" 785 925 грн. 66 коп. в рахунок стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0 від 2.10.2015 року, 132 182 грн. заборгованості за відсотками, а всього 918 107 грн. 66 коп., в рівних частках з кожного на користь АТ „УКРСИББАНК" 13 771 грн. 61 коп. судового збору, тобто по 6 885 грн. 81 коп. з кожного.

У задоволенні частини позову АТ „УКРСИББАНК" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення 2 232 грн. 68 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 19 150 грн. 13 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками, 320 грн. 75 коп. судового збору, інших судових витрат відмовлено. /т. 2 а.с. 144-148/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати в частині задоволених вимог, відмовивши у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором подано передчасно, з порушенням обов`язкової процедури досудового врегулювання спору. Але судом ці обставини не досліджено та не встановлено чи дотримався банк цього порядку та чи виникло у зв`язку із цим право вимоги дострокового погашення всієї суми кредиту. Окрім того, надана виписка банку за кредитним договором сама по собі не є підтвердженням саме факту видачі кредитних коштів. Перелік документів, що є доказами видачі коштів передбачено ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими документами можуть бути: меморіальний ордер, заява на видачу готівки, платіжне доручення, тощо. Долучений банком розрахунок заборгованості не відповідає дійсності та вимогам кредитного договору з урахуванням діючого законодавства України. Незрозумілим є нарахування процентів кілька разів на місяць, зокрема у березні, травні, листопаді, грудні 2016 року, лютому та березні 2017 року, квітні, травні, червні -грудні 2017 року проценти нараховані одночасно за ставками 23, 9 %,4%, 8 % та 47, 8 % річних. Наданий банком розрахунок заборгованості розрахований без урахування строків позовної давності, окрім того використані процентні ставками 4 %, 8 % та 47, 8 % річних які не погоджені умовами договору.

Представник АТ «Укрсиббанк» Я. Гладиш звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її вимог. Вказувала, що 27 вересня 2018 року позичальнику ОСОБА_1 була направлена вимога про необхідність погасити заборгованість по кредитному договору №0 від 02.10.2015 року у зв`язку з порушенням термінів сплати кредиту позичальником (1 том, а.с. 35, 181) та була отримана ним особисто 30.10.2018 року (1 том, а.с. 37, 188). Аналогічна вимога направлялась і поручителю ОСОБА_3 (1 том, а.с. 36,182) та була отримана нею особисто 30.10.2018 року (1 том, а.с. 37, 188). Жодних дій відповідачами не вчинено. шестимісячний строк звернення з позовом до поручителя почав відраховуватись на 32 день з моменту отримання вимоги позичальником та поручителем, а саме, з 02.12.2018 року. А тому датою закінчення такого строку є 02.06.2019 року. Позовна заява про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів була подана до суду 09 січня 2019 року (1 том, а.с. 1), тобто в межах шестимісячного строку пред`явлення вимоги до поручителя, а отже вимоги банку до позичальника та поручителя про стягнення коштів заборгованості у солідарному порядку законні та обґрунтовані. Відповідачами не вчинено жодної процесуальної дії щодо надання заперечень стосовно наданих AT «УКРСИББАНК» доказів, а саме: Кредитного договору, Договору поруки, розрахунку заборгованості та інших доказів, які підтверджують наявність заборгованості. Також відповідачі не спростували доводи позивача щодо порушення умов договорів, внаслідок чого виникла заборгованість. Заперечуючи проти визначеного позивачем розміру заборгованості, свого розрахунку заборгованості та доказів на його підтвердження відповідачі не надали.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого, позивач надає відповідачу грошові кошти в сумі 808 553,20 грн. на строк користування до 02 червня 2030 року, а відповідач зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити відсотки у розмірі 23,90% річних та платежі за кредитом у встановлений у договорі строк в повному обсязі. Погашення кредиту та оплата відсотків за його користування здійснюється відповідно до умов договору.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами частиною 1 ст. 1054 ЦК України якою встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору здійснив видачу кредитних ресурсів у розмірі 808 553,20 грн.

Позичальник - ОСОБА_1 скористався кредитними ресурсами та свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом першої інстанції, станом на 26 грудня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором становить 785 925,66 грн. та 132 182 грн. - сума відсотків за користування кредитними коштами.

Доводи апеляційної скарги щодо невірності розрахунків, апеляційний суд відхиляє з огляду на відсутність власного розрахунку, здійсненого апелянтом - поручителем по договору.

Встановлено, що 02 жовтня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 262731 (основний борг) та договір поруки №262731 (Проценти та інші платежі), у відповідності до умов яких, поручитель - ОСОБА_3 , як солідарний божник на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед позивачем відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобов`язань.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Встановлено, що 27 вересня 2018 року позичальнику ОСОБА_1 була направлена вимога про необхідність погасити заборгованість по кредитному договору №0 від 02.10.2015 року у зв`язку з порушенням термінів сплати кредиту позичальником (1 том, а.с. 35, 181) та була отримана ним особисто 30.10.2018 року (1 том, а.с. 37, 188).

Аналогічна вимога направлялась і поручителю ОСОБА_3 (1 том, а.с. 36,182) та була отримана нею особисто 30.10.2018 року (1 том, а.с. 37, 188).

У даних вимогах зазначається, що у випадку їх невиконання термін повернення кредиту визнається Банком таким, що настав достроково на 32 день з моменту отримання вимоги та Банк буде вимушений стягнути всю суму кредиту в примусовому порядку.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що шестимісячний строк звернення з позовом до поручителя почав відраховуватись на 32 день з моменту отримання вимоги позичальником та поручителем, а саме, з 02.12.2018 року. А тому датою закінчення такого строку є 02.06.2019 року.

Як вбачачається з матеріалів справи позовна заява про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів була подана до Дарницького районного суду м. Києва та зареєстрована 09 січня 2019 року (1 том, а.с. 1), тобто в межах шестимісячного строку пред`явлення вимоги до поручителя, а отже вимоги банку до позичальника та поручителя про стягнення коштів заборгованості у солідарному порядку законні та обґрунтовані.

Вказані обставини, досліджені судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом спростовують доводи апеляційної скарги щодо передчасного звернення з позовом до суду.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позов в частині стягнення боргу солідарно з відповідачів за тілом кредиту у розмірі 785 925,66 грн. та 132 182 грн. - суми відсотків за користування кредитними коштами, підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, щодо неналежності доказів заборгованості, відсутності доказів видачі коштів, апеляційним судом відхиляються як такі, що суперечать одні одним.

AT «УКРСИББАНК», на підтвердження обставин на які посилається позивач, як на підстави своїх вимог, було надано наступні письмові докази: Кредитний договір, в якому зазначено суму наданого кредиту, строк кредитування, процентна ставка та метод їх нарахування, спосіб надання кредиту та інші умови, підписані сторонами; договір поруки, підписаний сторонами; розрахунок заборгованості за кредитом, в якому зазначені дата сплати та максимальний залишок заборгованості згідно графіку, дата та сума фактичного погашення кредиту, залишок строкової, простроченої та загальний залишок заборгованості; розрахунок заборгованості по процентам, в якому, згідно умов договору визначена процентна ставка, період за який нараховані проценти, кількість днів, нараховано та сплачено процентів, залишок строкової, простроченої та загальний залишок заборгованості за процентами; виписку за особовим рахунком, як доказ надання кредитних коштів.

Доданий до позовної заяви розрахунок є достатньо зрозумілим та вичерпним, в ньому зазначено всі терміни, суми погашення та прострочення, та ставки, що є необхідними для правильного вирішення справи. Довідка-розрахунок є логічним, послідовним доказом підтвердження заборгованості відповідача, яка відображає всі нарахування, які були визначені вище в розрахунку сум заборгованості та включає також здійснені оплати відповідачем та дозволяє простежити в часовому еквіваленті порядок нарахування заборгованості.

Довідка-розрахунок повністю відповідає вимогам до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. N 55 і містить в собі: назву та номер документу і завізована особистим підписом відповідальної особи з відбитком мокрої печатки Банку. Довідка-розрахунок міститься в переліку додатків позовної заяви як письмовий доказ, що підтверджує суму заборгованості, яку обґрунтовує в своїй позовній заяві позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Отже, апелянтом не спростовані доводи позивача щодо порушення умов договорів, внаслідок чого виникла заборгованість. Заперечуючи проти визначеного позивачем розміру заборгованості, свого розрахунку заборгованості та доказів на його підтвердження також не надано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: