Справа № 755/9288/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"10" червня 2024 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про усунення перешкод у праві користування, розпорядження власним майном, шляхом визнання особи такою, що втратило право проживання та користування житлом,-

в с т а н о в и в:

31.05.2024 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про усунення перешкод у праві користування, розпорядження власним майном, шляхом визнання особи такою, що втратило право проживання та користування житлом.

31.05.2024 року позовну заяву, у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передано в провадження судді Коваленко І.В.

06.06.2024 року, згідно ч. 7 ст. 187 ЦПК України, з відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА отримана інформація про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3 за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Згідно п. 4 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно п.10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлених строків. В разу їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірності поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Згідно з ч. 2 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі посилаються на те, що відповідач фактично не проживає в житловому приміщенні багато років, добровільно відмовляється знятись з реєстрації. Через нестабільний стан в країні, постійне безпідставне підвищення комунальних послуг, вартості електропостачання для населення, та газопостачання, відсутність роботи, відсутність адекватного матеріального забезпечення громадян, важкого фінансового становища особисто позивачів, які є пенсіонерами, виникла необхідність в знятті з реєстрації відповідача. Відповідач не приймає і ніколи не приймав участі у користуванні квартирою, не ніс і не несе матеріальні затрати на її утримання, проведення ремонту та інше.

Убачається, що позивачем до позовної заяви не додано доказів на підтвердження викладених у ній обставин, зокрема: доказів не проживання відповідача за зареєстрованим місцем проживання.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачі просять усунути перешкоди в праві володіння, користування, розпорядження позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та третьою особою ОСОБА_4 їхнім спільним майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1 .

Однак в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачами не зазначено, чим підтверджується відсутність відповідача за місцем реєстрації без поважних причин понад шість місяців.

Тому з урахуванням викладеного позивачам необхідно зазначити, чим підтверджується відсутність відповідача за місцем реєстрації без поважних причин понад шість місяців.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

З 21 січня 2023 року набув чинності новий закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», який спростив для власників процедуру «зняття з реєстрації».

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

Крім того, згідно п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265 зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі:

1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5;

2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується);

3) свідоцтва про смерть або відомостей про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану. У таких випадках датою зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи є дата видачі свідоцтва про смерть або дата здійснення актового запису про смерть особи;

4) повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспортного документа померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

5) заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою.

Згідно п. 61 Порядку у разі звернення до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) разом із заявою власника житла про зняття особи (осіб) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) власник житла подає:

1) документ, що посвідчує особу (у разі особистого звернення);

2) документ, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу, що позивачами не надано суду доказів щодо реалізації свого права в позасудовому порядку.

Окрім того, позивачам необхідно зазначити, чим підтверджується неможливість зняття відповідача із задекларованого/зареєстрованого місця проживання за заявою позивачів, як співвласників житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування).

Отже, позивачі при зверненні до суду з цим позовом мають надати докази, які підтверджували б факт їхнього звернення до органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг, в результаті якого позивачам було відмовлено у знятті відповідача з зареєстрованого місця проживання.

Окрім того, згідно з ч. 4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України Про судовий збір від 08.07.2011 №3674-VI (зі змінами).

Згідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» у 2024 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024 у розмірі 3028,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 1211,20 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Однак, позивачами до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Як вбачається у прохальній частині позовної заяви позивач ОСОБА_1 просить суд звільнити його від сплати судового збору, оскільки останній є інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 .

Порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати встановлюєтьсяст.136 ЦПК Українитаст.8 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з ч.1, 3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до п. 9 ч. 1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» - від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем ОСОБА_1 надано докази того, що він дійсно є інвалідом ІІ групи, вважаю за необхідне звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Стосовно ОСОБА_2 , суд не вбачає підстав для звільнення його від сплати судового збору, оскільки до позову не надано жодного доказу, які б підтверджували про неможливість сплатити судового збору.

При цьому, суд бере до уваги, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду.

Згідно із підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 грн.

Пунктом 2 частини третьої статті 6 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Вбачається, що у позовній заяві ставиться дві позовні вимоги немайнового характеру, а відтак сплаті позивачем ОСОБА_2 підлягає судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (1211,20 грн*2).

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_2 має надати суду докази сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн, або ж надати суду докази того, що його майновий стан не дозволяє йому сплатити судовий збір у передбаченому розмірі чи з якихось підстав звільнений від сплати судового збору.

Згідно ч. 1ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175і177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху та запропонувати позивачам усунути вказані вище недоліки.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про усунення перешкод у праві користування, розпорядження власним майном, шляхом визнання особи такою, що втратило право проживання та користування житлом- залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати три дні з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя