Справа №295/9237/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2024 року суддя Богунського районного суду м. Житомира Полонець С.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління ВАТ «Ощадбанк», Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з опису та арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить звільнити з опису та арешту квартиру АДРЕСА_1 , на яку був накладений арешт та оголошено заборону на його відчуження Богунським відділом державної виконавчої служби Житомирського управління юстиції (правонаступником після реорганізації якого є Богунський відділ державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постановою від 19.03.2010 року, виключивши квартиру АДРЕСА_1 з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єкту нерухомого майна.

Дослідивши матеріали позовної заяви з додатками, суддею встановлено, що підстави для її розгляду в порядку цивільного судочинства відсутні з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05.11.2009 року по справі №2-3714/09 стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Житомирське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором по простроченому кредиту в сумі 883,23 грн., по простроченій платі за супроводження кредиту в сумі 24 грн., по пені в сумі 99,24 грн., а всього в сумі 1006,47 грн.

На виконання вказаної ухвали суду державним виконавцем Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції Корнєєвим М.М. 19.03.2010 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №574475, відповідно до якої накладено обтяження на невизначене майно, все майно ОСОБА_1 в межах суми боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної безпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений ст. 16 ЦК України.

Як правило, особа, права якої порушені, може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способам захисту свого права.

При цьому, зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що арешт на нерухоме майно та заборону на його відчуження, які просить скасувати позивач, був накладений державним виконавцем під час виконання рішення суду в іншій цивільній справі, в якій позивач приймала участь.

Поряд з цим, судом відзначається, що позивач ОСОБА_1 пред`явила позов про звільнення майна з опису та арешту, зі змісту якого не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування, розпорядження) на майно, на яке накладено арешт та заборону відчуження, і таке право позивача ніким не оспорюється, не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідачів, а тому, з урахуванням заявлених предмету та підстав позову, позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки передбачається інша форма звернення та порядок вирішення.

Зокрема, щодо зняття арешту з нерухомого майна та заборони його відчуження на підставі постанови державного виконавця, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно пункту 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року №5 у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У зв`язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Тобто відповідно до положень ЦПК України передбачений чіткий алгоритм дій боржника щодо оскарження рішення державного виконавця щодо опису та арешту майна боржника, прийнятого під час виконання рішення суду в іншій цивільній справі, в якій позивач приймала участь в якості відповідача та є боржником у виконавчому провадженні.

За змістом п. 1.ч. 1 ст. 168 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо відмови у відкритті позовного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління ВАТ «Ощадбанк», Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з опису та арешту.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 19, 186, 259-261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління ВАТ «Ощадбанк», Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з опису та арешту.

Роз`яснити позивачу, як боржнику у виконавчому провадженні, право на звернення до суду зі скаргою в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: