Справа № 296/2567/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2024 року м.Житомир
Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Петровська М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів, -
встановив:
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Томашевська Оксана Анатоліївна, звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , який продовжує навчання, до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років у твердій грошовій сумі, що складає 3 028 гривень, щомісячно, починаючи з 20.03.2024 по 07.02.2029 (досягнення 23 років).
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона та відповідач по справі ОСОБА_2 є батьками повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 03.10.2007 у справі №2-3157/06 з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14.08.2007 до досягнення сином повноліття. Також вказує, що на даний час ОСОБА_3 , який досяг повноліття та проживає разом з позивачкою, є студентом третього курсу денної форми здобуття освіти ВСП Житомирський ТФК КНУБА, з терміном навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року. При цьому, відповідач є особою працездатного віку та має можливість утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 10 квітня 2024 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін, призначено судове засідання, а також залучено ОСОБА_3 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.
Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Томашевська О.А. подала до суду заяву, в якій розгляд справи просить провести за її відсутності та за відсутності позивачки, позовні вимоги просять задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Третя особа ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій розгляд справи просить провести за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання неодноразово не з`являвся, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку засобами поштового зв`язку та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Про причини неявки суд не повідомляв, відзиву на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направлялися на адресу відповідача за його зареєстрованим місцем проживання, у відповідності до приписів ЦПК України.
Згідно з ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неодноразову неявку відповідача в судові засідання, відсутність відзиву на позов, а також наявну згоду представника позивачки - адвоката Томашевської О.А. на ухвалення заочного рішення, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , та його батьками записані: ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 03 жовтня 2007 року у справі №2-3157/06 вирішено стягувати з ОСОБА_2 , 1976 року народження, громадянина України, на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14.08.2007, до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття.

Згідно наявних в матеріалах справи довідки Приватного підприємства "Керуюча компанія "Виробниче житлове ремонтно - експлуатаційне підприємство №9 СЕРВІС" №828, копії паспорта серії НОМЕР_2 та довідки про реєстрацію місця проживання №10-14/8786 від 27 лютого 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до довідки, виданої Житомирським технологічним фаховим коледжем Київського національного університету будівництва і архітектури від 21 лютого 2024 року №1/803, ОСОБА_3 є студентом 3 курсу денної форми здобуття освіти ВСП Житомирський технологічних фаховий коледж КНУБА з 1 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року, та навчається за кошти державного бюджету.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною першою статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, згідно з положеннями статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №6 від 15.05.2006 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Положеннями частини 1 статті 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує положення статті 182 СК України, а також те, що ОСОБА_3 на даний час є повнолітнім, навчається у Житомирському технологічному фаховому коледжі Київського національного університету будівництва і архітектури на денній формі з терміном навчання до 30 червня 2025 року за кошти державного бюджету. Крім того, суд також бере до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, відомості про наявність у нього інших осіб на утриманні, тяжкого стану здоров`я, в матеріалах справи відсутні.

Відповідач ОСОБА_2 на спростування доводів позивачки будь-яких доказів не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час його навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 3 028,00 грн, щомісячно, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Із матеріалів справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 22 березня 2024 року, а тому аліменти підлягають присудженню саме з цієї дати.

Положеннями статті 430 ЦПК України закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI.

Згідно положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", беручи до уваги те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись статтями 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280 -284, 352 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Цивільний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ), про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень), щомісячно, починаючи стягнення з 22 березня 2024 року та до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ОСОБА_3 23-х років.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1 211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок) судових витрат по сплаті судового збору.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 14 червня 2024 року.

Головуючий суддя М. В. Петровська