17.06.2024 Єдиний унікальний номер 205/7553/24
Єдиний унікальний номер № 205/7553/24
Провадження № 2/205/3232/24
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

17 червня 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Басова Н.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, про скасування арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.06.2024 року звернулась до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просила скасувати арешт, накладений постановою № 43/5588 від 23.07.2001 року слідчого ВВС Ленінського району м. Дніпропетровська на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що позивач є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками вказаної квартири є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте їй було відмовлено у зв`язку з виявленим арештом. З інформаційної довідки від 09.04.2024 року вбачається наявність обтяження у вигляді арешту, зареєстрованого 10.04.2007 року Другою державною нотаріальною конторою на підставі постанови № 43/5588 від 23.07.2001 року ВВС Ленінського району м. Дніпропетровська. Вироком місцевого суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 27.09.2001 року у справі № 1-447/2001 ОСОБА_4 було засуджено до 6 років та 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2006 року у справі № 5-740/06 ОСОБА_4 умовно-достроково був звільнений від відбування покарання у вигляді 6 років та 6 місяців позбавлення волі на невідбутий строк покарання один рік та вісім днів.

Суд, дослідивши матеріали позову, дійшов до наступних висновків.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до вимог частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції судів, насамперед цивільних, господарських та адміністративних між собою. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з частиною першою статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлюється статтею 174 КПК України, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 24.04.2018 року у справі № 202/5044/17 (провадження № 14-119цс18), від 28.11.2018 року у справі № 636/959/16-ц (провадження № 14-366цс18) та від 12.12.2018 року у справі № 640/17552/16-ц (провадження № 14-418цс18).

У разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України і є ефективним.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 року у справі № 202/1452/18 (провадження № 14-559цс18).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суддя дійшов висновку, що подана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та у відкритті провадження слід відмовити.

Згідно з ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З урахуванням викладеного, питання про скасування арешту підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 186 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, про скасування арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. В разі, якщо ухвала була постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, то вона набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.В. Басова

.