КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Провадження № 2/552/1586/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2024 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

при секретарі Цимбалюк І.О.,

за участю адвоката Грибовод В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,-

В С Т А Н О В И В:

13.12.2023 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшли матеріали позовної заяви Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Дана позовна заява обґрунтована тим, що відповідачі є власниками та проживють за адресою: АДРЕСА_1 та користуються послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді опалення та централізованого гарячого водопостачання, але не розраховуються за вказані послуги, в зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.03.2021 року по 01.09.2023 року в сумі 51465,72 грн., яку просять стягнути з відповідачів на користь підприємства, а також судові витрати.

13.03.2024 року до Київського районного суду м.Полтави на підставі ухвали судді Октябрського районного суду м.Полтави Черняєвої Т.М. від 19.1.2023 року надівйшли матеріали позовної заяви Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 15.03.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

24.04.2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката В.В.Грибовода надійшов відзив на позовну заяву, в якому впросив відмовити у задоволенні позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, оскільки ОСОБА_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 не проживає та не зареєстрована. Згідно договору купівлі-продажу, власником даної квартири є ОСОБА_1 і саме він, як власник квартири, зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити плату за надані комунальні послуги.

Цього ж дня від адвоката Грибовода В.В., який діє від імені ОСОБА_3 , було подано відзив на позовну заяву, в якому просив суд в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі, так як з 2008 року він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Також він не є власником квартири АДРЕСА_3 , а отже жодного відношення до даної квартири він не має.

03.05.2024 року від представника ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Сакун А.С. надійшла заява про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цього ж дня представником позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Сакун А.С. було надано відповідь на відзив, в якому заперечують в повному обсязі на поданий відповідачем ОСОБА_2 відзив. Вважають, що позовні вимоги підприємства є правомірними та простять задовольнити в повному обсязі.

15.05.2024 року адвокатом Грибоводом В.В., який діє від імені відповідача ОСОБА_2 , подано заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 20.05.2024 року позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Адвокат Грибовод В.В., який діє від імені відповідача ОСОБА_2 , в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості відносно ОСОБА_2 просив відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 01.12.2005 року є власником квартири АДРЕСА_3 .

Крім того, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 знаходиться на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2018 року, яким встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 є приватною та належить на праві приватної власності відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого ПН ОСОБА_5 , 01.12.2005 за реєстром №6907; заяви ОСОБА_2 від 01.12.2005 року про надання згоди її чоловіку ОСОБА_1 на купівлю та передачу в іпотеку квартири. Таким чином, квартира за адресою: АДРЕСА_1 є приватною та належить на праві приватної власності відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до статті 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання своїм майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Наразі, згідно статті 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Правова норма Сімейного кодексу України спрямована на регулювання типових правовідносин, згодом була застосована в постанові Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

В порядку статей 317-318, 322 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Усі об`єкти права власності є рівними перед законом. Власник зобов`язаний утримувати своє майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За вказаною адресою позивачем надаються послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надаються їй ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.03.2021 року по 01.09.2023 рік надавав послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , але плата за послуги не вносилася, в зв`язку з чим утворилася заборгованість за вказаний період в розмірі 50928,88 грн.

При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки відповідачі покладені на них, як споживачів, обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги не сплачували, суд приходить до висновку, що з відповідачів підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.03.2021 року по 01.09.2023 рік в розмірі 20928,88 грн.

При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Як вбачається з розрахунку 3% річних від простроченої суми боргу за комунальні послуги (а.с.6) заборгованість в розмірі 3% річних становить 159,10 грн.. Крім того, з розрахунку інфляційних збитків за період з травня 2021 року по січень 2022 року сума інфляційних витрат становить 377,74 грн.

На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Тому з відповідачів на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" підлягає стягненню сума заборгованості за послуги теплопостачання, отримані за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.03.2021 року по 01.09.2023 рік в розмірі 50928,88 грн. та 3 % річних в сумі 159,1 грн., нарахований індекс інфляції в розмірі 377,74 грн., а всього 21465 грн. 72 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 1342 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 264, 525, 526 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.03.2021 року по 01.09.2023 рік в розмірі 50928,88грн., індекс інфляції в сумі 377,74 грн., 3% річних в сумі 159,10 грн., а всього: 51465,72 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго» понесений судовий збір по 1342,00 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк, з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства Полтаватеплоенерго», м. Полтава, вул. Комарова, 2а, р/рахунок НОМЕР_1 в АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, ЗКПО 03338030.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення виготовлено 27.05.2024 року.

Головуючий Т.В.Турченко