Справа № 155/235/24 Головуючий у 1 інстанції: Сметана В. М.
Провадження № 22-ц/802/522/24 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 12 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 14 лютого 2011 року з відповідачем ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05 липня 2023 року між ними розірваний.

У шлюбі народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач зазначав, що 17 січня 2024 року Горохівським районним судом Волинської області у справі № 155/64/24 виданий судовий наказ, на підставі якого з нього стягуються аліменти на користь відповідача ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 січня 2024 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Позивач також вказував, що дочка ОСОБА_8 проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, у зв`язку з чим наявні підстави для припинення стягнення аліментів на її утримання на користь відповідача.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просив суд припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідача ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу Горохівського районного суду Волинської області від 17 січня 2024 року у справі № 155/64/24, а також стягнути з відповідача на свою користь понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 12 березня 2024 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , які стягуються на підставі судового наказу Горохівського районного суду Волинської області від 17 січня 2024 року у справі № 155/64/24.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові ОСОБА_4

12 квітня 2024 року прізвище відповідача з ОСОБА_9 змінено на Плясецька у зв`язку з укладенням 12 квітня 2024 року шлюбу згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_4 , вважаючи оскаржуване рішення правильним по суті та справедливим, просив вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові, виходячи з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05 липня 2023 року між ними розірваний (а.с.5-7).

В шлюбі народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8,9).

На підставі судового наказу, виданого Горохівським районним судом Волинської області від 17 січня 2024 року у справі № 155/64/24, з позивача ОСОБА_4 стягуються аліменти на користь відповідача ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 січня 2024 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.10).

Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 22 січня 2024 року, складеного начальником служби у справах дітей ОСОБА_10 , завідувачем сектору ССД ОСОБА_11 , головним спеціалістом служби у справах дітей ОСОБА_12 , позивач ОСОБА_4 проживає з 01 квітня 2023 року разом з дочкою ОСОБА_6 З матір`ю дитини розлучені з липня 2023 року та проживають окремо. В акті зафіксовано, що неповнолітня ОСОБА_6 проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання добрі, квартира світла. Усі кімнати облаштовані необхідними меблями та побутовою технікою сучасних зразків. Сім`я забезпечена продуктами харчування та всім необхідним. ОСОБА_4 винаймає житло з січня 2024 року. На час обстеження дочка знаходилась вдома із батьком. Донька ОСОБА_8 має власну кімнату в якій є місце для її відпочинку, проведення дозвілля. Дитина забезпечена необхідним одягом та взуттям.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та припиняючи стягнення аліментів із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , що стягуються на підставі судового наказу Горохівського районного суду Волинської області від 17 січня 2024 року у справі № 155/64/24, суд першої інстанції виходив з того, що дочка ОСОБА_8 проживає разом з батьком. Аліменти, визначені судовим рішенням, сплачуються на користь матері, проте дочка з матір`ю не проживає, а відтак втрачається цільове призначення аліментів, які стягуються на утримання дитини. При цьому суд вважав, що припинення стягнення аліментів, визначених на підставі судового наказу Горохівського районного суду Волинської області від 17 січня 2024 року у справі №155/64/24, необхідно повністю, оскільки вказаним наказом визначений розмір аліментів на обох дітей, а не на кожну дитину окремо, а суд позбавлений права змінювати розмір аліментів, визначених судовим наказом на обох дітей, припинивши стягнення лише на одну дитину. Крім того роз`яснив відповідачу, що вона не позбавлена права звернутись до суду з окремим позовом про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_13 , який проживає з нею.

Однак, з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У справі, яка переглядається, аліменти на двох неповнолітніх дітей стягуються на підставі судового наказу у справі № 155/64/24 від 17 січня 2024 року у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 січня 2024 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Судовий наказ це особлива форма судового рішення, розгляд справи за відповідною заявою здійснюється в порядку наказного провадження, а підстави для скасування судового наказу передбачені ст. 170 ЦПК України, яка не містить положень щодо можливості подання заяви про скасування судового наказу боржником, якщо судовий наказ виданий про стягнення аліментів.

Частиною 7 ст. 170 ЦПК України визначено, що у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

У розглядуваному випадку позивач ОСОБА_4 не позбавлений права згідно з ч. 7 ст. 170 ЦПК України звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів з врахуванням тієї обставини, що донька проживає з ним.

Згідно із ч. 4 ст. 273 ЦПК України, на яку покликався суд при вирішенні позовних вимог, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

У справі, яка переглядається, встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком з серпня 2023 року і ця обставина відповідачем не заперечувалася. Вказану обставину підтвердила також і сама ОСОБА_6 , пояснення якої заслуховувалися судом. На даний час між батьками існує спір про визначення місця проживання неповнолітньої доньки.

Отже, ураховуючи те, що неповнолітня дочка ОСОБА_8 проживала з батьком ОСОБА_4 з серпня 2023 року і дана обставина існувала вже на час винесення Горохівським районним судом Волинської області судового наказу від 17 січня 2024 року у справі № 155/64/24 про стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, тому і з цих підстав ч. 4 ст. 273 ЦПК України у даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки відсутні обставини в розумінні зазначеної норми права, які змінилися після ухвалення рішення суду, та яка впливає на визначені судом розміри періодичних платежів.

Разом з тим, положення ч. 4 ст. 273 ЦПК України регламентують можливість звернення до суду з новим позовом про зміну розміру, строків платежів або звільнення від них у справах, рішення в яких приймалися в порядку позовного провадження.

Крім того, суд першої інстанції оскаржуваним судовим рішенням припинив стягнення аліментів на користь відповідача на обох дітей, чим вийшов за межі позовних вимог та неправильно застосував норми матеріального права.

У зв`язку з наведеним заявлений ОСОБА_4 позов до задоволення не підлягає.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, тому з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, його необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом у цій справі ухвалюється нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 , тому з нього на користь відповідача ОСОБА_5 підлягають стягненню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 816 грн 80 коп.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 12 березня 2024 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1 816 (одну тисячу вісімсот шістнадцять) гривень 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: