Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/430/24
Провадження № 2/499/278/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 травня 2024 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Погорєлова І. В. за участю секретаря судового засідання Дібрової О. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в селищі Іванівка Березівського району Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на ті обставини, що 11 жовтня 1993 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 виконавчим комітетом Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області був зареєстрований шлюб. В шлюбі неповнолітніх дітей не має. Останніми роками, стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Фактично сім`я припинила своє існування, тож позивачка змушена звернутись до суду для розірвання шлюбу між нею та відповідачем.

Позивач судове засідання не з`явилась, проте надала заяву про розгляду справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Належним чином повідомлений відповідач надав суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує.

Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що 11 жовтня 1993 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 виконавчим комітетом Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №8 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

З позовної заяви вбачається, що в шлюбі неповнолітніх дітей не має, позивач з відповідачем сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, а отже збереження шлюбу неможливе, причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. Сім`я розпалась остаточно, оскільки кожен проживає окремо в своєму побуті, а подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Обставини на які посилається позивач є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Доказів зворотнього у суду немає та такі обставини відповідачем не оспорювались.

Застосовуючи норми матеріального права, суд виходить з такого.

Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

На підставі наведеного, враховуючи, що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, а збереження даного шлюбу суперечить його інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї є неможливим, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

За приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрованого 11 жовтня 1993 року виконавчим комітетом Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області за актовим записом № 8.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяІгор ПОГОРЄЛОВ