Справа 524/8797/23
Провадження № 2/524/743/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди в сумі 60000 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Вимоги позивача були обґрунтовані тим, що через порушення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області вимог пенсійного законодавства він був вимушений звертатись до суду з метою захисту своїх прав. Рішеннями Полтавського окружного адміністративного суду було зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплату пенсії. Разом із тим, жодне із судових рішень не виконане відповідачем в повному обсязі, загальний розмір заборгованості відповідача за вказаним рішенням складає (233892,91 + 104221,30 + 31112,09 + 26337,00 + 15451,00 + 35783,19) = 446 797,49 грн.

Просив врахувати систематичне позбавлення його єдиного джерела існування, не дивлячись на вже існуючу низку судових рішень, якими неодноразово встановлювалось неправомірність дій відповідача, як пенсійного органу, щодо припинення виплати пенсій з підстав, не передбачених Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказав, що такими діями та бездіяльністю відповідач спричинив йому моральну шкоду, яка полягає у глибоких душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього.

У відповіді на відзив вказав, що доводи відповідача є безпідставними, так як правова позиція останнього грунтується на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

У відзиві відповідач зазначив, що позовну заяву не визнає та вважає її безпідставною та не обґрунтованою. Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами. Вказав, що судові рішення були виконані в межах покладених на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зобов`язань та з урахуванням норм чинного законодавства.

Просив врахувати, що відповідно до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.01.2022 за №53/37389 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 №35-1) (далі-Порядок), кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

На І та ІІ квартали 2023 року було розроблено та затверджено тимчасовий розпис доходів і видатків Головного управління, проте коштів Державного бюджету на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду не було передбачено. Окрім того, на І та ІІ квартали 2024 року затверджено тимчасовий розпис доходів і видатків Головного управління, втім коштів Державного бюджету на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду також не передбачається.

Виплати пенсій здійснюються Головним управлінням виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей для здійснення виплат, крім зазначених, Головне управління не має.

Вважає, що доводи щодо спричинення моральної шкоди, викладені у позовній заяві, є безпідставними і нічим не доведеними як і визначений розмір шкоди, яка на думку позивача підлягає відшкодуванню.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

01 квітня 2022 року Полтавський окружний адміністративний суд ухвалив рішення по справі № 440/17900/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, яким визнав протиправним та скасував розпорядження Відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 24.11.2021 №272/02-09/17; Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФП63453/7978 від 26.10.2021 про розмір грошового забезпечення, станом на 05 березня 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із врахуванням раніше виплачених сум.

29 травня 2023 року Полтавський окружний адміністративний суд ухвалив рішення по справі № 440/4807/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, яким визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області при проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року у розмірі 70 % сум грошового забезпечення, зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії в розмірі 80% від суми грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року із врахуванням проведених виплат.

08 червня 2023 року Полтавський окружний адміністративний суд ухвалив рішення по справі № 440/5572/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, яким визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, та із врахуванням раніше виплачених сум.

17 серпня 2023 року Полтавський окружний адміністративний суд ухвалив рішення по справі № 440/10176/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, яким визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо проведення виплати пенсії ОСОБА_1 після її перерахунку з 01.04.2019 та з 01.01.2020 з обмеженням пенсійної виплати максимальним розміром; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням фактично сплачених сум) ОСОБА_1 з 01.04.2019 без обмеження пенсійної виплати максимальним розміром.

31 серпня 2023 року Полтавський окружний адміністративний суд ухвалив рішення по справі № 440/8271/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, яким визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті щомісячної доплати до пенсії згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити з 01.07.2021 ОСОБА_1 щомісячну доплату відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням раніше виплачених сум.

18 вересня 2023 року Полтавський окружний адміністративний суд ухвалив рішення по справі № 440/11648/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, яким визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 01.01.2018 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 по 31.12.2019 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, з урахуванням раніше виплачених сум.

Наведені судові рішення не були виконані Головним управлінням Пенсійного фонду України у Полтавській області в повному обсязі, в частині виплати сум пенсії, що не заперечувалось відповідачем та підтверджується відповідями Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області від 17.06.2022, 13.07.2023, 19.07.2023, 22.09.2023, 12.10.2023 та від 02.11.2023, в яких повідомлено про те, що виплата коштів на виконання судових рішень здійснюватиметься в межах затверджених бюджетних призначень, а також інформацією про виконавче провадження(а.с.77-92).

Відповідно до розрахунку на доплату пенсії за рішенням суду по справі №440/17900/21, розмір доплат становить 233892,91 грн; за рішенням суду по справі № 440/5572/23 31112,09 грн; за рішенням суду по справі № 440/10176/23 15451 грн; за рішенням суду по справі № 440/4807/23 104221,30 грн; за рішенням суду по справі №440/8271/23 26337 грн; за рішенням суду по справі №440/11648/23 35783,19 грн.

НОРМИ ПРАВА

Згідно зі статтею 19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

В ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як слідує зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: зокрема, у випадках, встановлених законом.

ОЦІНКА СУДУ

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

З урахуванням комплексного аналізу статей 3, 15, 16, 23, 1167 ЦК України компенсація за порушення права на виконання судового рішення у розумний строк як захід відповідальності держави має на меті відшкодування заподіяної немайнової шкоди фактом порушення процедурних умов, що забезпечують реалізацію цього права упродовж розумного строку, незалежно від наявності чи відсутності вини органів, на які покладено обов`язок щодо виконання судових актів, інших державних органів та їх посадових осіб, хоча законом у цьому випадку передбачена умисна форма вини особи, що завдала моральної шкоди.

Розглядаючи вимоги про компенсацію, суд встановлює факт порушення права на виконання судового рішення в розумний строк, виходячи зі змісту судових актів та інших матеріалів справи з урахуванням правової та фактичної складності справи, поведінки заявника, ефективності та достатності дій суду або судді, що здійснюються з метою своєчасного розгляду справи, ефективності та достатності дій органів, організацій або посадових осіб, на які покладено обов`язок щодо виконання судових актів, характер дій та діяльності, спрямованих на своєчасне виконання судового акта, загальної тривалості провадження у справі і виконання судового акта.

Cам факт порушення права на виконання судового акта в розумний строк свідчить про заподіяну немайнову шкоду (порушення права на судовий захист), а її відшкодування не залежить від вини органу або посадової особи. Особа, яка звернулася із заявою про компенсацію, не повинна доводити наявність цієї шкоди. Встановлення факту порушення права на виконання судового акта (рішення) в розумний строк є підставою для присудження компенсації.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 березня 2020 року по справі 463/4475/18

Отже, враховуючи наведену вище правову позицію Верховного Суду та факт невиконання остаточних судових рішень в частині виплати пенсії, суд вважає доведеним факт порушення прав позивача та спричинення йому моральної шкоди внаслідок порушення права на виконання рішення суду.

Оцінюючи доводи відповідача щодо відсутності вини у спричиненні моральної шкоди через відсутність бюджетних асигнувань за відповідною бюджетною програмою, суд вважає за необхідне навести практику ЄСПЛ.

Зокрема в §37 рішення по справі «DERKACH AND PALEK v. UKRAINE», (Applications nos. 34297/02 and 39574/02), STRASBOURG, 21 December 2004, FINAL, 06/06/2005 Європейський суд з прав людини зазначив, що: «Суд наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам: справедливість, відкритість і оперативність проваджень, і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 Конвенції як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції (див. рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 589498/00, п. 34). Державні органи не можуть довільно посилатись на брак коштів як на виправдання невиконання рішення. Але затримка виконання рішення може бути обґрунтована окремими обставинами. Проте вона не може бути такою, що позбавляє сенсу право, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції».

Застосовуючи вказані висновки ЄСПЛ в даній справі суд враховує відсутність доказів, які б свідчили про вжиття відповідачем відповідних заходів для забезпечення своєчасного та повного виконання остаточних 6 судових рішень. Саме лише посилання на відсутність коштів, на думку суду позбавляє сенсу право позивача, передбачене п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, враховуючи наведені обставини, суд вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з Держави, суд враховує кількість судових рішень, якими визнано протиправними дії відповідача в частині порушення прав позивача на виплату пенсії, тривалість їх невиконання, а також дії відповідача, спрямовані на виконання остаточних судових рішень. З урахуванням наведеного суд вважає, що 12000 грн є розумною та достатньою сумою для відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої тривалим невиконання остаточних судових рішень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Держави суд стягує судовий збір в сумі 214.72 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог(20%)

Керуючись ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту вимушеного переселення та відшкодування шкоди завданої збройною агресією задовольнити частково.

Стягнути з Держави Україна на користь ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 моральну шкоду в сумі 12000 грн, завдану органом державної влади, шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України грошових коштів Державного бюджету України з відповідного відкритого для цього рахунка Державної казначейської служби України.

Стягнути Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Код , 36000, Україна, Полтавська обл., місто Полтава, вулиця Гоголя, будинок, 34 на користь держави Україна судовий збір 214.72 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ