"23" травня 2024 р.
справа № 642/5685/21ц
провадження № 2/642/314/24
22.05.24 року м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) в складі головуючого судді Ольховського Є.Б., за участі секретаря Прийма Ф.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди внаслідок залиття квартири , -
ОСОБА_1 звернувся до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , КП «Жилкомсервіс» з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди внаслідок залиття квартири. В позові зазначено що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 13/100 часток комунальної квартири АДРЕСА_1 .
Поверхом вище знаходиться квартира АДРЕСА_2 яка належить на праві спільної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Також в ній зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Починаючі з 2012 року мешканці квартири АДРЕСА_2 постійно заливають частку квартири АДРЕСА_3 що належить позивачу. Позивач неодноразово звертався до суду і між сторонами було декілька судових проваджень. Після залиття яке сталось 12.07.2019р. було КП «Жилкомсервіс» складено акт обстеження від 06.09.2019р. Після залиття 04.08.2019р. було складено акт обстеження 09.06.2020р. Крім того було ще декілька фактів залиття відносно яких також складались відповідні акти. Вказаним актами було зафіксовано пошкодження частини квартири АДРЕСА_3 що належить позивачу та встановлено що залиття сталось за провини власників квартири АДРЕСА_2 та за неналежного утримання системи водовідведення з боку КП «Жилкомсервіс». Відсутність будь-якого реагування з боку відповідачів на постійне пошкодження майна позивача спричиняє йому тривалих моральних страждань які він оцінює в 100000 грн. та прохає стягнути з відповідачів солідарно на його користь.
Ухвалою від 16.08.2023р. відкрите загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
Відповідач ОСОБА_2 скористалась правом на подання відзиву в якому позов не визнала (а.с. 53-54). Пояснила що усі акти додані ОСОБА_1 до позовної заяви не відповідають вимогам діючого законодавства. ОСОБА_1 вимагає відшкодування внаслідок залиття не належної йому частки квартири АДРЕСА_3 оскільки володіє нею самозахопленням в зв`язку з чим прохала залишити позов без руху або відмовити у відкритті провадження.
Інші відповідачі правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались.
01.11.2023р. ОСОБА_1 уточнив позовну заяву виключивши з кола відповідачів КП «Жилкомсервіс».
Ухвалою від 05.01.24р. закрите підготовче провадження в справі та її призначено до розгляду по суті.
В судове засідання позивач та його представник з`явились. Позов підтримали посилаючись на підстави в ньому викладені.
Відповідачі до судового засідання не з`явились. Про час розгляду справи повідомлялись належним чином.
Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне:
ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 13/100 частин комунальної квартири АДРЕСА_1 (загальна площа квартири 140,4 кв.м., житлова 93,8кв.м), що підтверджується дублікатом свідоцтва право власності на житло, виданого 27.12.1999р. ЦПДЖФ Управління комунального майна та приватизації виконкому Харківської міської ради, реєстраційний № 4-99- 1512745. Поверхом вище знаходиться квартира АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Також в ній зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Тривалий час мають місце залиття квартири АДРЕСА_4 що знаходиться зверху. Факти залиття та пошкоджень підтверджуються актами, які складені в довільній формі та підписані членами комісії, підписи власників квартири АДРЕСА_2 відсутні. З приводу фіксування факту залиття та складання акту залиття типової форми, передбаченої Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005, позивач неодноразово звертався до начальника дільниці №27 КП «Жилкомсервіс», однак в складанні таких актів йому було відмовлено, що підтверджується відповідними заявами та листами-відповідями.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Позивач обґрунтовує доведеність провини відповідачів в протиправному пошкодженні майна позивача що спричинило йому моральні страждання актом обстеження комісією КП «Жилкомсервіс» від 06.09.2019р. , актом від 03.12.2019р., актом від 09.09.20р., актом від 28.01.2021р, актом від 07.12.2020р. , актом від 28.08.2020р., актом від 05.02.2021р, актом від 12.02.21р.
Вказані акти складені без підписів ОСОБА_1 та без підписів власників або жителів квартири АДРЕСА_5 .
Згідно з чч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).
За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
У частинах першій, другійст.22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно ч. ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Разом з тим, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди. Окрім того, акт завдання шкоди необхідно поділяти на такі складові елементи: а) протиправна поведінка; б) настання шкоди; в) причинний зв`язок між двома першими елементами; г) вина завдавача шкоди.
До того ж, перераховані підстави визнаються загальними, оскільки для виникнення відповідальності їх наявність вимагається в усіх випадках, якщо інше не встановлено законом.
Крім того, відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно роз`яснень , які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодуванняшкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення. Досліджені судом докази та встановлені фактичні обставини справи належним чином підтверджують факт спричинення шкоди позивачу, внаслідок винних дій працівників підрядної організації КП «Жилкомсервіс», й в повній мірі дають підстави вважати, що між шкодою та діями підрядної організації КП «Жилкомсервіс» є безпосередній причинний зв`язок. Отже, в даному випадку наявні всі необхідні елементи складу цивільного правопорушення, що свідчить про можливість настання цивільно-правової відповідальність відповідача у справі, а тому матеріальна шкода, заподіяна майну позивача, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.
Позивач скористався своїм правом та виключив КП «Жилкомсервіс» з кола відповідачів в справі.
З огляду на те, що по справі не встановлено обставин, з якими закон пов`язує право на відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 247, 274, 279, 354 ЦПК України, ст. 23 ЦК України суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди внаслідок залиття квартири залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Згідно до ч. 11 ст. 272 ЦПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.
Суддя Є.Б. Ольховський