Провадження №2/522/2743/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.

при секретарі судового засідання Купцова С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області про визнання права власності на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області про визнання права власності на спадщину за законом в розмірі 834 462, 95 гривень.

Звертаючись до суду, Позивач просив визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на нараховану, але не отриману за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком у розмірі 834 462, 95 гривень; Зобов`язати Відповідача виплатити на користь Позивача недоотриману пенсію за життя ОСОБА_2 у розмірі 834 462, 95 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є матір`ю Позивача. 11 січня 2023 року Позивач звернувся до Державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Свицької Олени Юліанівни з заявою про вступ до спадщини. 11 січня 2023 року державним нотаріусом зроблений запит до Відповідача відносно належних ОСОБА_2 коштів. 30 січня 2023 року Відповідач надав довідку у відповідності до якої недоотримана пенсія з 28 січня 2020 року по 31 липня 2022 року складає 432 225, 80 гривень. 19 червня 2023 року Відповідач направив лист в якому повідомив Позивача, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в ПФУ та виплата пенсії припинена з 01 березня 2016 року. При цьому наданий розрахунок суми недоотриманої пенсії за період з 01 березня 2026 року склав 834 462, 95 гривень.

05 вересня 2023 року державний нотаріус повідомив Позивача про відсутність документів, що підтверджують право позивача на отримання недоотриманої пенсії ОСОБА_2 в розмірі 834 462, 95 гривень. У зв`язку з вищевикладеним, Позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2023 року у задоволення клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Позовну заяву залишено без руху.

20 жовтня 2023 року від Позивача до суду надійшла заява на виконання ухвали суду.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи.

29 листопада 2023 року від представника ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого зазначено, що ОСОБА_2 , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Виплата пенсії припинена з 01.03.2016 року, нарахування пенсії по день смерті ОСОБА_2 не проводилось. На запит від 11.01.2023 № 108/02-14 Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса стосовно наявності недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 . Головним управлінням розраховано розмір недоотриманої пенсії відповідно до частини 1 статті 46 Закону, але не більше ніж три роки до дня звернення за отриманням недоотриманої пенсії. Сума недоотриманої пенсії, на виплату якої ОСОБА_2 мала право, але не отримала своєчасно з власної вини, розрахована від дати направлення листа державної нотаріальної контори по місяць смерті. Головне управління діє в порядку передбаченому законодавством, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Протокольною ухвалою суду від 07 лютого 2024 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до слухання по суті.

Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року витребувано у державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Савицької О.Ю. належним чином завірені копії спадкової справи № 13/2023, яка зведена після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22 квітня 2024 року від представника ГУ ПФУ в Одеській області надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

02 травня 2024 року від державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Савицької О.Ю. до суду на виконання ухвали суду надійшли витребувані документи.

В судове засідання 21 травня 2024 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Позивач надав заяву про слухання справи за відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, сповіщались належним чином.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 була матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

11 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса з заявою про прийняття спадщини за законом.

11 січня 2023 року заведена спадкова справа № 13/2023 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

11 січня 2023 року за № 108/02-14, державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Савицькою О.Ю. зроблено запит до ГУ ПФУ в Одеській області про наявність коштів на ім`я ОСОБА_2 .

30 січня 2023 року ГУ ПФУ в Одеській області надано відповідь, з якої вбачається, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Одеській області та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також, зазначено, що недоотримана пенсія ОСОБА_2 з 29.01.2020 року по 31.07.2022 року складає 432 225, 80 гривень.

19 червня 2023 року ГУ ПФУ в Одеській області надало відповідь на звернення ОСОБА_1 щодо отримання недоотриманої пенсії, у відповідності до якої повідомлено, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії була припинена з 01.03.2016 року, нарахування пенсії по день смерті ОСОБА_2 не проводилась.

Також, зазначено, що на запит від 11.01.2023 року № 108/02-14 Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса стосовно наявності недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 . ГУ розраховано розмір недоотриманої пенсії відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону, але не більше ніж три роки до дня звернення за отриманням недоотриманої пенсії. Сума недоотриманої пенсії, на виплату якої ОСОБА_2 мала право, але не отримала своєчасно з власної вини, розрахована від дати направлення листа державної нотаріальної контри по місяць смерті, тобто за період з 29.01.2020 року по 31.07.2022 року та склала 432 225, 80 гривень.

Разом з цим, ГУ ПФУ в Одеській області було надано розрахунок суми недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 року по 31.07.2022 року в розмірі 834 462, 95 гривень.

05.09.2023 року Державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Савицькою О.Ю. надано ОСОБА_1 інформаційний лист щодо необхідності звернення до суду з підстав того, що документи, що підтверджують право на отримання недоотриманої пенсії ОСОБА_2 в розмірі 834 462, 95 гривень, а відтак видати свідоцтво про право на спадщину на недоотриману пенсію ОСОБА_2 неможливо.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст.46 Закону України «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Тлумачення ст. 1218, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії.

Посилання відповідача, що померла ОСОБА_2 за життя не виявила бажання поновити їй пенсію та не зверталась з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»(у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Згідно наданих відповідачем відомостей у листі від 19.06.2023 № 15971-15525/Б-02/8-1500/23 недоотримана пенсія ОСОБА_2 за період з 01 березня 2016 року по 31 липня 2022 року становить 834 462,95 грн.

З урахуванням вище викладеного та відповідно до положень ч.3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.1227 ЦК України позивач має право на отримання спірних сум у порядку спадкування за законом з одночасним визнанням за позивачем ОСОБА_1 права власності на ці суми як спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

Слід зазначити, що вказана справа розглядається в порядку цивільного судочинства, стосується спадкових прав позивача та захисту його права власності на спадкове майно, а не зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення, а тому стягнення з Головного управління ПФУ в Одеській області грошової суми, успадкованої позивачем після смерті ОСОБА_2 , є ефективним захистом порушених прав та інтересів позивача.

При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Одеській області законним, обґрунтованими та такими, що знайшли підтвердження наявними матеріалами справи.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8 344, 70 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4,76-81,258,259,264,265,268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області про визнання права власності на спадщину за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності у порядку спадкування за законом на недоотримані у зв`язку зі смертю пенсійні виплати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 834 462 (вісімсот тридцять чотири тисячі чотириста шістдесят дві) гривні 95 коп.

Стягнути Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 суму недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 834 462 (вісімсот тридцять чотири тисячі чотириста шістдесят дві) гривні 95 коп..

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 судовий збір у розмірі 8 344, 70 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано та складено 24 травня 2024 року.

Суддя Чернявська Л.М.