Справа№938/496/24
Провадження № 2/938/203/24
УХВАЛА

про передачу справи на розгляд іншого суду

28 травня 2024 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши матеріали

позовної заяви: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ОСОБА_2 ,

про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

до Верховинського районного суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2024, для розгляду даної справи визначено суддю Джуса Р.В.

Статтями 2, 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховою радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (п.24 рішення від 20.07.2006; заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Відповідно до норм ЦПК України, законодавцем передбачено загальну підсудність справ за місцезнаходженням відповідача /ст.27 ЦПК/, альтернативну підсудність за вибором позивача /ст.28 ЦПК/ та виключну підсудність /ст. 30 ЦПК/.

Так, відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.2 ст.28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Отже позови про розірвання шлюбу, можуть пред`являтись до суду, як за зареєстрованим місцем відповідача, так із за зареєстрованим місцем позивача, за домовленістю подружжя, або якщо на утриманні позивача є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Звертаючись із даним позовом до Верховинського районного суду Івано-Франківської області, позивач не посилається на положення ч.2 ст.28 ЦПК України щодо альтернативної підсудності, жодних доказів, які б підтверджували, що її діти перебувають на її утриманні, чи вона не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, до позовної заяви не долучає. Позивач також не надає доказів про те, що між нею та відповідачем існує домовленість про те, що справа про розірвання укладеного між ними шлюбу, може розглядатись судом за її зареєстрованим місцем проживання чи перебування.

Відтак в даному випадку слід застосовувати загальні правила підсудності визначені ч.1 ст.27 ЦПК України.

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ст.187 ЦПК України, законодавець визначив, що в разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч.8 ст.187 ЦПК України).

Згідно отриманої судом в порядку передбаченому ч.8 ст.187 ЦПК України відповіді №611010 від 28.05.2024 із Єдиного державного демографічного реєстру, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 .

Згідно з ч.9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку встановленому ст.31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин, враховуючи, що відповідач не має зареєстрованого місця проживання чи перебування на території, на яку поширюється юрисдикція (підсудність) Верховинського районного суду Івано-Франківської області, вважаю за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України передати дану цивільну справу на розгляд до Вижницького районного суду Чернівецької області, як до суду, територіальна юрисдикція (підсудність) якого поширюється на адресу реєстрації місця проживання відповідача.

Відповідно до ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись статями 27, 28, 30, 31, 32, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, передати за підсудністю до Вижницького районного суду Чернівецької області (вул. Українська, 13, місто Вижниця, Чернівецька область, 59200).

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи, з підстав зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а вразі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Роман ДЖУС