Справа № 452/1023/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2024 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Бікезіної О.В.,

при секретарі судового засідання Кухар О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 15 березня 2024 року звернулася до суду із позовом до Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовної вимоги позивач посилається на те, що

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка до дня смерті була зареєстрована та проживала по

АДРЕСА_1 , одна.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт в користь позивачки, про наявність якого остання не знала, тому і не зверталася до нотаріуса про прийняття спадщини.

Позивачка зазначає, що серед старих документів знайшла заповіт складений 27 квітня 2006 року ОСОБА_2 на своє ім`я. Згідно цього заповіту все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що їй буде належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право і з чого б воно не складалося вона заповіла ОСОБА_1 .

Після цього позивачка звернулася до органів нотаріату, але їй було відмовлено через пропуск строку для подання вказаної заяви.

Вважає, що пропустила вказаний термін з поважних причин, так як не знала про наявність заповіту складеного на її користь.

Покликаючись на зазначені обставини ОСОБА_1 просить суд визначити додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, після смерті

ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю три місяці, що є достатнім для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 березня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній цивільній справі з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження; витребувано від приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Львівської області Захарка Ю.В копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16).

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с. 30).

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, не прибула, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила позов задовольнити (а.с. 31).

Належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, відповідач Рудківська міська рада Самбірського району Львівської області, у судове засідання не прибув, подав до суду заяви, в якій просить розглянути справу без участі його представника, не заперечуючи проти ухвалення судом рішення (а.с. 18).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 15 листопада

2010 року Погірцівською сільською радою Самбірського району Львівської області (а.с. 7).

Згідно довідки № 130 виданої 26 лютого 2024 року Рудківською міською радою Самбірського району Львівської області, ОСОБА_2 до дня смерті була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 , одна (а.с. 8).

Із заповіту, складеного 27 квітня 2006 року ОСОБА_2 , відомо, що вона на випадок своєї смерті все своє майно заповіла своїй дочці, ОСОБА_1 (а.с. 9).

Позивачка зазначає, що про складений ОСОБА_2 заповіт їй не було відомо, випадково знайшла його серед документів померлої, і лише звернулась до нотаріуса.

Із листа приватного нотаріуса Захарка Ю.В. Самбірського районного нотаріального округу Львівської області, № 27/02-14 від 11 березня 2024 року, вбачається, що

ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Статтею 4 КПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220, ст. 1222 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте, позивачка звернулася до нотаріуса 11 березня 2024 року, отже з пропуском вказаного строку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже правила частини третьої 1272 ЦК України, про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними (Постанова ВС від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року

№ 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Із копії спадкової справи № 13/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років померла ОСОБА_2 Померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 складено заповіт, яким вона на випадок своєї смерті все своє майно заповіла своїй дочці, ОСОБА_1 . Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину 11 березня 2024 року. Інші спадкоємці відсутні (а.с. 20-28).

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі «Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).

У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»).

Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

У рішеннях Європейського суду з прав людини «Спадея і Скалабріно проти Італії» від 1 вересня 1995 року (справа № 12868/87) та «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року (справа № 22774/93) зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має забезпечити «справедливу рівність» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.

Суд враховує, що наслідки пропущення позивачкою строку для прийняття спадщини будуть непропорційними, оскільки позивачка втратить право на спадкування майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 . Втрата спадкового майна будуть для неї надмірним тягарем, і при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи.

Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Позивачкою при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий у розмірі

1211 грн. 20 коп. (а.с. 4).

Позивачка при зверненні до суду не просила відшкодувати їй понесені судові витрати.

Отже, враховуючи такий принцип цивільного судочинства як диспозитивність (ст. 13 ЦПК України), понесені судові витрати позивачці при ухваленні рішення не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Рудківська міська рада Самбірського району Львівської області, юридична адреса: Львівська область, Самбірський район, м. Рудки, пл. Відродження, 1, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04056291.

Повний текст рішення виготовлений 5 червня 2024 року.

Головуюча суддя