Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1524/24
Провадження № 2-о/376/163/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2024 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: Головуючого судді - Коваленка О.М.,

за участі секретаря - Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту смерті в порядку статті 317 ЦПК України,

Встановив:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною заявою.

В обгрунтування заяви вказала, що вона ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 неподалік населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області, виконуючи бойове завдання пов`язане із захистом територіальної цілісності Батьківщини, отримав поранення несумісні з життям внаслідок артелерійського обстрілу російсько окупаційними військами.

Тіло знаходиться неподалік населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області на ділянці місцевості, яка перебуває під вогневим контролем російсько окупаційних військ, в зв`язку з цим є неможливим провести евакуацію загиблого у безпечне місце для подальшого спрямування в морг.

Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стан».

Встановлення факту смерті необхідно ОСОБА_1 для подання документів для призначення пенсій (допомоги) і надання пільг у встановленому законодавством порядку.

Тому, на підставі вищезазначеного ОСОБА_1 просить суд:

Встановити факт смерті ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 неподалік населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 року № 545.

Згідно до положень вказаного вище наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Частиною 1 ст. 317 ЦПК України визначено, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою (п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю ОСОБА_5 .02.1989 року народження, що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 видане 20.02.1989 року ЗАГС м. Суми, актовий запис №325 (а.с.3) Зміна прізвища ОСОБА_5 з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 9 від 06.09.2023 року (а.с.4).

22.11.2022 року Наказом командира військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_5 відповідно до наказу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» залучено до складу сил та засобів, що бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (а.с.7).

Відповідно до копії Сповіщення сім`ї №20 від 11.12.2022 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 сповістив ОСОБА_1 , що її син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 04.12.2022 року під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії рф проти України зник безвісті біля населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області (а.с.5).

Копією Акту про настання смерті від 22.04.2024 року встановлено, що 04.12.2022 року близько 10.09-11.15 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув неподалік населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області, виконуючи бойове завдання пов`язане із захистом територіальної цілісності Батьківщини, отримав поранення несумісні з життям внаслідок артилерійського обстрілу російсько окупаційними військами (а.с.6)

Тіло ОСОБА_5 знаходиться неподалік населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області на ділянці місцевості, яка перебуває під вогневим контролем російсько окупаційних військ, в зв`язку з цим є неможливим провести евакуацію загиблого у безпечне місце для подальшого спрямування в морг, що підтверджується копією Доповіді за фактом безвісті зниклого під час виконання завдання за призначенням військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_2 (а.с.9-15), копією Акту проведення спеціального розслідування (а.с.16-21).

Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стан».

Реєстрація смерті ОСОБА_5 в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати смерть на підставі виданого акту службового розслідування у заявника немає, так як цей документ не відповідає вичерпному переліку документів для державної реєстрації смерті, тому відновлення порушених прав заявника не можливо в інший спосіб, як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку.

Виходячи з наявних у справі доказів вбачається, що реєстрація смерті ОСОБА_5 в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати смерть у заявниці немає, так як видані документи військовим командуванням не відповідає вичерпному переліку документів для державної реєстрації смерті, тому відновлення порушених прав заявниці не можливо в інший спосіб, як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку.

Встановлення факту смерті ОСОБА_1 необхідне для проведення реєстрації смерті сина ОСОБА_5 у встановленому законом порядку.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки документів смерті особи, виданих закладами, що знаходяться на окупований території, як доказів, оскільки можливість збору доказів обмежена, а встановлення факту смерті має вагоме значення для реалізації прав людини.

Надані суду документи дозволяють встановити фактичні обставини, необхідні для вирішення справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4-5, 12-13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 315-319, 430 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту смерті в порядку статті 317 ЦПК України задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Суми, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області, Україна.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Копію рішення направити до Сквирського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для державної реєстрації факту смерті.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко