Справа № 336/720/24
Провадження № 2/715/379/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року с. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Цуркана В.В.

секретар судового засідання Оршевська С.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Глибока справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Центральний відділ ДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністраства бстиції (м. Одеса) про звільнення від сплати аліментів, суд-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даною позовною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 23.10.2007 року він та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі. 29.01.2009 року шлюб між ним та відповідачкою був розірваний. Від шлюбу є неповнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В березні 2011 року ОСОБА_3 направила до Гуляйпільського районного суду Запорізької області позовну заяву про зміну прізвища спільної дитини, аргументуючи її тим, що на той час вона проживала спільно з іншим чоловіком та з того часу донька вважала іншого чоловіка своїм батьком, в результаті чого рішенням суду прийняте рішення від 07.11.2011 про зміну прізвища дитини з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 . 28.08.2012 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області було стягнуто з нього на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , у розмірі 1/6 частини усіх його доходів, починаючи з 05.12.2011 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. З моменту винесення рішення між ним та відповідачкою була усна домовленість щодо сплати ним аліментів в добровільному порядку. З 2011 року до 15.08.2016 року він сумлінно виконував обов`язок щодо сплати аліментів. У 2016 році відносини між ним та відповідачкою значно погіршилися, на той час вони мали інші сім`ї та різні погляди щодо виховання спільної дитини. 09.08.2016 року відповідачкою подано до суду позовну заяву про позбавлення його батьківських прав відносно доньки та 25.08.2016 року рішенням суду його було позбавлено батьківських прав. Того ж місяця відповідачка запропонувала йому сплатити одноразову суму у розмірі 20 000,00 грн., яка б складала загальну суму аліментів до досягнення ОСОБА_4 повноліття, на що він погодився. Вказує, що після отримання коштів в повному обсязі, з метою документального підтвердження вказаної угоди та її реалізації, відповідачка надала йому нотаріально засвідчену заяву, згідно якої підтвердила що отримала від нього кошти у сумі 20 000, 00 грн. суму утримання (аліментів) вони попередньо погодили та вирішили, що зазначена сума складає загальну суму аліментів до досягнення ОСОБА_4 повноліття. Будь яких претензій, в тому числі матеріальних до нього, згідно заяви, відповідачка не мала. Однак, наразі відповідачка дізнавшись, що він проходить військову службу за мобілізацією та отримує грошове забезпечення, з метою власного збагачення, цинічно та меркантильно, нехтуючи укладеними домовленостями, принципами совісності і доброчесності, направила на адресу Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчий лист № 2-62411, виданий 28.08.2012 щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини. В результаті чого, 08.01.20204 року відкрито виконавче провадження. Зазначає, що стягнення аліментів з 2012 року по теперішній час створить надмірний тягар для нього та не буде відповідати принципам справедливості. На підставі викладеного, просить суд звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки усіх його прибутків, починаючи стягнення з 05.12.2011, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до повноліття дитини, за виконавчим листом у справі № 2-62411, виданий 28.08.2012 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області. Визнати таким, що не підлягає виконанню повністю виконавчий лист у справі № 2-62411, виданий 28.08.2012 Гуляйпільським районним судом Запорізької області, який перебуває на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), а також стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати.

07.05.2024 року від відповідачки ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вказує, що позивач у своїй позовній заяві, стверджує, що він сумлінно виконував обов`язки щодо добровільної сплати аліментів з 2011 року до 15.08.2016 року і в подальшому зазначає, що стягнення аліментів з 2012 року по теперішній час створить надмірний тягар на нього та не буде відповідати принципам справедливості. Вказує, що якщо позивачем сплачувалися кошти по аліментах за вказаний ( з 2011 року по 15.08.2016 року) і у нього є всі документи, що підтверджують їх сплату, стягнення аліментів буде проводитися з 15.08.2016 року і по теперішній час. Вказує, що дійсно позивач запевняв її що буде проводити сплату аліментів на доньку у добровільному порядку, але не виконав цього. У 2016 році, вона разом з малолітньою донькою, вимушена була переїхати на проживання до м. Чернівці та для того, щоб вона могла офіційно змінити місце проживання дитини, їй необхідний був дозвіл ОСОБА_1 , так як він являється батьком ОСОБА_7 . Разом з тим, такої згоди позивач їй не надавав, а у відповідь вона чула лише погрози та те, що це взагалі не його дитина, хоча 17 квітня 2012 року було проведено судово - генетичну експертизу щодо встановлення батьківства. 14.08.2016 року позивач запропонував їй підписати заяву та посвідчити її нотаріально, про те, що ніби то він сплачує їй грошові кошти у сумі 20 000, 00 грн., в рахунок аліментів на дитину до досягнення нею повноліття, взамін на те, що ним буде надано дозвіл на зміну місця реєстрації доньки, а тому вона була змушена піти на цей крок. 15 серпня 2016 року була складена відповідна заява і посвідчена нотаріально та в той же день вона отримала заяву від позивача про реєстрацію місця проживання дитини. В подальшому, для того, щоб припинити будь які маніпуляції щодо неї і її дитини, рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 25 серпня 2016 року, ОСОБА_1 був позбавлений батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4 та при розгляді даної справи позивач не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Вказує, що кошти у сумі 20 000, 00 грн. вона від позивача не отримувала і твердження позивача про отримання нею грошей є не правдивим. Зазначає, що з 2009 року їхню спільну дитину з позивачем, утримує лише вона, оскільки батько з дитиною не спілкується. Вона забезпечує дитину матеріально, піклується про її психічний стан, здоров`я, дозвілля та навчання. На сьогоднішній день життєві обставини склалися таким чином, що вона втратила квартиру, яка належала їй на праві власності, майно, яке їм з донькою належало згоріло повністю, втратила роботу, у неї погіршився стан здоров`я та в даний момент вона знаходиться на обліку, як безробітна у Глибоцькому центрі зайнятості населення. Донька є студенткою Вищого професійного училища № 3 м. Чернівці, офіційно працює оператором у вільний від навчання час. На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 вона не визнає в повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

24.05.2024 року від адвоката Стариченко М.П., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої просить суд відхилити та не брати до уваги відзив на позовну заяву ОСОБА_8 , оскільки відзив нагадує творчу розповідь про її складне життя, з використанням перебільшень, з метою створення маніпуляції на учасників судового процесу та не має нічого спільного та інформативного для повного висвітлення усіх обставин даної справи. Всі доводи відповідачки прямо суперечать наявним у матеріалах справи доказам та обставинам справи, а тому просить позовну заяву задовільнити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд позов задовільнити.

Вiдповiдачка ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, які викладені у відзиві.

Представник третьої особи Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2007 року у Дорожнянській сільській раді Гуляйпільського району Запорізької області, був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 04. Прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , 20 січня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, був розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , актовий запис № 13.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 28 серпня 2012 року, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини усіх його прибутків, починаючи стягнення з 05.12.2011 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до повноліття дитини.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 25 серпня 2016 року, ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 08.01.2024 року ВП № 73738574, державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-624/11 виданого 28.02.2012 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , , у розмірі 1/6 частини усіх його прибутків, починаючи стягнення з 05.12.2011 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до повноліття дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Комплексний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що аліменти на утримання дитини підлягають сплаті тим з батьків, який проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

За нормами статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з положеннями частини третьої статті 160 СК України місце проживання дитини, що досягла 14 років, визначається нею самостійно.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає із відповідачкою.

Звертаючись до суду із позовом про звільнення його від сплати аліментів та визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа, позивач посилався на заяву відповідачки ОСОБА_3 від 15 серпня 2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Гуляйпілського районного нотаріального округу Запорізької області Горова Я.О., зареєстрованої в реєстрі за № 1556, відповідно до якої ОСОБА_3 мати малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , отримала від ОСОБА_1 , батька малолітньої ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 20 000, 00 гривень на утримання дитини (аліменти) 15 серпня 2016 року. Суму утримання (аліментів) вони попередньо погодили та вирішили, що зазначена сума складає загальну суму аліментів до досягнення ОСОБА_4 повноліття. Будь яких претензій, в тому числі матеріальних вона до ОСОБА_1 не має.

Позивач стверджував, що відповідачка отримала від нього 20 000 гривень, і вищевказаною заявою вона фактично підтвердила свою відмову від стягнення з нього аліментів.

Як на правову підставу звільнення від сплати аліментів посилається на положення ч.2 ст.197 СК України, разом з тим вищевказана норма регулює питання повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами, у зв`язку з тяжкою хворобою, або іншою обставиною, що має істотне значення. Проте дана норма не регламентує питання від звільнення від сплати аліментів.

З огляду на інтереси дитини, суд вважає, що заява стягувача про відмову від аліментів, не може бути підставою для звільнення від сплати аліментів, при цьому така заява не передбачена сімейним законодавством.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати аліментів слід відмовити за недоведеністю позовних вимог, у зв`язку з цим не підлягають до задоволення позовні вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню повністю виконавчого листа №2-62411.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3-13, 19, 76-81, 89, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Центральний відділ ДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністраства бстиції (м. Одеса) про звільнення від сплати аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 06 червня 2024 року.

СУДДЯ: