КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи 363/2005/21 Головуючий у суді першої інстанції - Котлярова І.Ю.
Номер провадження № 22-ц/824/6021/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Сукач О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану ОСОБА_2 , на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним, який мотивував тим, що 09 грудня 2009 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Голуб Л.А., зареєстрованого в реєстраційній книзі № 2850 ним було набуто право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:273:0002, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказував, що з метою забудови земельної ділянки він звернувся до ПП «Компанія Географа» з заявою про встановлення на місцевості меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту виконання геодезичних робіт по перенесенню проектних точок в натуру (на місцевості) від 07 квітня 2016 року, проектні точки земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1430 га, кадастровий номер :03:273:0002, власником якої є він, відновлені та закріплені в натурі (на місцевості) у кількості 2 штук. Інші 2 межові знаки не встановлено, так як частина земельної ділянки (0,0200 га) протиправно зайнята суміжним землекористувачем ОСОБА_3 , яким вздовж усієї межі з суміжною земельною ділянкою було зведено огорожу з бетонних плит та нежитлову будівлю.

Позивач вказував, що збудована відповідачем будівля та огорожа виступають за межі суміжної земельної ділянки на земельну ділянку, яка належить йому на праві приватної власності, окрім того, будівля збудована з порушенням вимог щодо мінімальної відстані (1 метр) до межі із сусідньою земельною ділянкою, чим порушується його право власності в частинні користування та розпорядження належним йому майном.

Так, відповідно до висновку експерта № 511/05/2020, який було виготовлено на підставі ухвали судді Вишгородського районного суду Київської області від 06 грудня 2019 року про призначення комплексної земельної та будівельно-технічної експертизи у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 щодо відновлення порушених прав, шляхом відновлення меж земельної ділянки, встановлено, що «ділянка площею 209,4 м2 (0,02094 га), що перебуває у власності ОСОБА_1 , фактично перебуває у користуванні ОСОБА_3 . У фактичному користуванні ОСОБА_1 із земельної ділянки з кадастровим номером 1:03:273:0002 перебуває ділянка площею 1220,8 м2 (0,12208 га), а межі фактичного землекористування за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідають межам земельної ділянки, які визначені державним земельним кадастром. Відповідно до державного акту серії ЯЙ № 946867 суміжна земельна ділянка кадастровий номер: :03:273:001, яка належить ОСОБА_3 має площу 0,1581 га, між тим, у відповідності до інформації з викопіровки з генерального плану села Нові Петрівці, під виділ земельної ділянки :03:273:001 було заплановано 0,12 га.».

На підставі викладеного позивач просив суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 946867 від 29 грудня 2012 року, зареєстрований в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 26478, виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №9227 від 21 липня 2005 року. Судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 31 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції при встановлені обставин не в повній мірі були досліджені матеріали справи, безпідставно відмовлено в задоволені клопотань про витребування доказів у Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, яке було подано до суду 07 вересня 2022 року та про витребування у відповідача доказів від тої ж дати.

Разом з тим, апелянт не погоджується із застосуванням строків позовної давності, оскільки дійсно в квітні 2016 року він дізнався про порушення свого права, однак в січні 2019 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про відновлення меж земельної ділянки шляхом знесення будівлі та паркану, що побудовані відповідачем фактично на його земельній ділянці.

Вказував, що лише в межах розгляду вказаної вище цивільної справи №363/207/19, відповідачем було надано копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 948267 від 29 грудня 2012 року та на підставі ухвали суду виготовлено висновок експерта № 511/05/2020 від 12 травня 2020 року, з яких позивач 27 червня 2019 року й дізнався про те, що земельна ділянка належить відповідачу на праві приватної власності й про наявність оскаржуваного акту.

Враховуючи викладене,представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

При апеляційному розгляді справи представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про задоволення позову з підстав, зазначених в позовній заяві та мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Коломієць І.О. заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки на його думку доводи, на які посилається апелянт, не спростовують обставин, які були встановлені судом при розгляді справи та висновків, викладених у рішенні суду. Вважає рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального права та з дотримання норм процесуального законодавства, просив залишити його без змін.

Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при розгляді вказаної справи встановив, що 09 грудня 2009 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Голуб Л.А., зареєстрованого в реєстраційній книзі № 2850 позивачем ОСОБА_1 було набуто право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:273:0002, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що приватним нотаріусом на державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 094840 виданий ОСОБА_4 проставлено відмітку про перехід права власності на дану земельну ділянку до ОСОБА_1 .

05 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ПП «Компанія Геосфера» з заявою про встановлення на місцевості меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту виконання геодезичних робіт по перенесенню проектних точок в натуру (на місцевості) від 07 квітня 2016 року, проектні точки земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1430 га, кадастровий номер :03:273:0002, власником якої є ОСОБА_1 відновлені та закріплені в натурі (на місцевості) у кількості 2 штук. Інші 2 межові знаки не встановлено, так як частина земельної ділянки (0,0200 га) зайнята суміжним землекористувачем ОСОБА_3 .

Також судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ № 948267 від 29 грудня 2012 року, зареєстрованого за №26478, виданого на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 липня 2005 року, № 9227, ОСОБА_3 належить земельна ділянка, кадастровий номер :03:273:0001, площею 0,1581 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 .

12 листопада 2015 року на вказаній земельні ділянці ОСОБА_3 побудовано житловий будинок, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, яка була зареєстрована ним до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

12 грудня 2015 року ОСОБА_3 розміщено оголошення в місцевій газеті про повідомлення жителів с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області про винесення меж належної йому земельної ділянки в натурі (на місцевості).

21 грудня 2015 року ФОП ОСОБА_5 закріплено в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка у кількості 4 (чотири) шт. земельну ділянку площею 0,1581 га, кадастровий номер :03:273:0001.

В червні 2019 року на замовлення ОСОБА_3 інженером-геодезистом ФОП ОСОБА_6 здійснена кадастрова зйомка земельної ділянки, кадастровий номер :03:273:0001, яка належить останньому з подальшою пост-обробкою отриманих геодезичних даних. Після проведених геодезичних та камеральних робіт земельної ділянки, кадастровий номер: :03:273:0001, яка належить відповідачу, виявлено, що фактичні межі земельної ділянки по розмірах, конфігурації та площі співпадають з тими, що вказані в Державному земельному кадастрі. Крім того, під час проведення ортофотозйомки виявлено, накладення частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:273:0002, яка належить ОСОБА_1 на земельну ділянку :03:273:0001, яка належить ОСОБА_3 , що підтверджується викопіюванням з ортофотоплану.

ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 в якому вказав, що 07 квітня 2016 року на замовлення ОСОБА_1 Приватним підприємством «Компанія Геосфера» відновлено та закріплено в натурі (на місцевості) межові знаки у кількості 2-х штук. Між тим, інші 2 межових знака не встановлено, так як частина земельної ділянки, зайнята суміжним землекористувачем відповідачем, який на даній земельній ділянці побудував огорожу та будівлю, що виступають в середину земельної ділянки позивача, а тому з огляду на дані обставини позивач просить відновити межі земельної ділянки шляхом знесення будівлі та огорожі з ділянки за рахунок відповідача.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22 вересня 2022 року у цивільній справі № 363/207/19, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відновлення меж земельної ділянки були задоволені частково. Зобов`язано ОСОБА_3 , який є власником суміжної земельної ділянки, перенести паркан, розташований за межами належної йому земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0001 та зміщений в північно-західному напрямку на відстань від 0,21 м до 0, 42 м в глибину земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0002, належної ОСОБА_1 . У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено.

Відповідно до висновку експерта, який було виготовлено на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 06 грудня 2019 року (в межах розгляду цивільної справи № 363/207/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відновлення меж земельної ділянки) № 511/05/2020 від 12.05.2020 року за результатами проведеної земельно-технічної експертизи, копія якого міститься в матеріалах даної справи, експертом зроблено наступні висновки: (Земельна ділянка з кадастровим номером :03:273:0001 площею 0,1581 га, яка перебуває у власності ОСОБА_3 розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка з кадастровим номером :03:273:0002 площею 0, 1430 га, яка перебуває у власності ОСОБА_1 розташована за адресою: АДРЕСА_1 перетинаються в площині в результаті чого утворюється пляма накладання площею 191, 6 кв.м (0,0196 кв.м.), яка має форму наближену паралелограма.

Межі земельної ділянки за фактичним землекористуванням ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 не відповідають межам земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0002, площею 0,1430 га, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , що графічно зображено на схемі в додатку № 2.

В межах земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0002 у фактичному користуванні ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка площею 1220,8 кв.м. (0,12208 га).

Межі земельної ділянки за фактичним землекористуванням ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 не відповідають межам земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0001, площею 0,1581 га, яка перебуває у власності ОСОБА_3 , що графічно зображено на схемі в додатку № 1.

В межах земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0001 у фактичному користуванні ОСОБА_3 перебуває земельна ділянка площею 1516,0 кв.м. (0,1516 га).

В зв`язку із тим, що земельні ділянки з кадастровими номерами :03:273:0001 та :03:273:0002 не мають спільної межі та фактично перетинаються в площині в результаті чого утворилася пляма накладання площею 191, 6 кв.м (0,0196 кв.м.), встановити відповідність вимогам нормативних норм, розташування будівель і споруд, які перебувають у власності / користуванні ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , не вбачається за можливе.

Разом з тим, при порівнянні фактичного розташування будівель і споруд, які перебувають у власності / користуванні ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 із межами земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0001 та :03:273:0002 встановлено ряд невідповідностей, які описані під час надання відповіді на третє питання в дослідницькій частині даного висновку.)

У своїй відповіді на адвокатський запит від 05 січня 2022 року за вих. № 29-10-0.331- 94/2-22 Головне управління Держгеокадастру у Київській області повідомило, що за інформацією Відділу № 5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Київській області, за результатами здійсненого пошуку, у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, що зберігаються в архіві Відділу, наявний запис від 29.09.2010 року № 12 щодо реєстрації державного акт на право приватної власності серії ЯЖ № 460643 на земельну ділянку з кадастровим номером 1:03:273:0001, площею 0,1379 га, що виданий на ім`я ОСОБА_3 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено та витребувано у Головного управління Держгеокадастру у Київській області належним чином засвідчені копії документів, а саме:

- технічної документації на земельну ділянку кадастровий номер: :03:273:0002, яка належить ОСОБА_1 , код документації землеустрою: 2007 МФ 19 КИ ВШ 000018; 2007 МФ 19 КИ ВШ 000176;

- технічної документації на земельну ділянку кадастровий номер: :03:273:0001, яка належить ОСОБА_3 , код документації землеустрою: 2006 МФ 19 КИ ВШ 000265;

- державного акту на право приватної власності серії ЯЖ № 460643 від 29.09.2010 року та належним чином засвідчені копії документів на підставі яких видано даний державний акт;

- правовстановлюючих документів (договір купівлі-продажу земельної ділянки від 21.07.2005 року № 9227), на підставі яких було набуто право власності на земельну ділянку, кадастровий номер № :03:273:0001 та видано державний акт на право приватної власності;

- викопіровку з книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, інформації щодо запису від 29.09.2010 року № 12 щодо реєстрації державного акту на право приватної власності серії ЯЖ № 460643 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:273:0001, площею 0,1379 га, виданий на ім`я ОСОБА_3 ;

- ситуаційного плану (викопіровки з генерального (опорного) плану АДРЕСА_1 ) на якому розміщуються земельні ділянки, кадастровий номер: :03:273:0001 та кадастровий номер: :03:273:0002, станом на 2005 рік, а саме до затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру;

- ситуаційного плану (викопіровки з генерального (опорного) плану АДРЕСА_1 ) на якому розміщуються земельні ділянки, кадастровий номер: :03:273:0001 та кадастровий номер: :03:273:0002, станом на 2009 рік.

Проте, затребувані ухвалою суду документи, суду надано не було, та листом від 21.03.2023 року за № 9-10-0.6-2343/2-23 Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області повідомлено, що згідно інформації Відділу № 5 Управління надання адміністративних послуг головного управління, документація із землеустрою щодо оформлення земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0001, яка належить ОСОБА_3 та документація із землеустрою щодо формування земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0002, яка належить ОСОБА_1 , державний акт на право приватної власності серія ЯЖ № 460643 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:273:0001 та Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, а також ситуаційні плани (викопіювання з генерального (опорного) плану) у Відділі не виявлено.

В рішенні Вишгородського районного суду Київської області від 22 вересня 2022 року було встановлено, зокрема з висновку експерта № 511/05/2020 від 12.05.2020 року за результатами проведеної земельно-технічної експертизи, факт накладення частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:273:0002, яка належить ОСОБА_1 з земельною ділянкою :03:273:0001, яка належить ОСОБА_3 .

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, щосудом під час розгляду справи №363/207/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відновлення меж земельної ділянки встановлено факт перетину земельних ділянок та, як наслідок цього, порушення прав позивача.

Оскільки при розгляді вказаної справи представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Коломієць І.Ю. подав до суду заяву, в якій заявляв про застосування наслідків спливу позовної давності і просив відмовити у задоволенні позову, серед іншого, з підстав спливу позовної давності, тому суд перешої інстанції погодився із вказаною заявою представника відповідача та дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності, тобто відповідно до положень ч.4 ст. 267 ЦК України.

Даний висновок суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивачу про порушення його прав стало відомо 07 квітня 2016 року під час відновлення та закріплення ПП «Компанія Геосфера» в натурі (на місцевості) межових знаків у кількості 2-х штук та не встановленні інших 2-х межових знаків, проте з даним позовом позивач звернувся до суду 19 травня 2021 року.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині правових підстав відмови у задоволенні позовних вимог не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Частинами першою та другою статті 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частини першої статті 81 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43 ( яка діяла на момент набуття позивачем та відповідачем права власності на належні їм земельні ділянки), державний акт на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю або право постійного користування землею видається на підставі рішення Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, а на право власності на землю - на підставі рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій, міської, селищної, сільської ради.

Як вбачається із матеріалів вказаної справи і позивач у справі ОСОБА_1 , і відповідач у справі ОСОБА_3 набули права власності на належні земельні ділянки в порядку, визначеному ст. 81 ЗК України.

Так, відповідно до відомостей, що містяться у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №094840, що виданий 24 липня 2008 року Вишгородським районним відділом земельних ресурсів Київської області позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу із продавцем ОСОБА_4 набув права власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:273:0002 площею 0,1430 га., з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на території масиву «Польовий» в с. Нові Петрівці, Вишгородського району Київської області. (а.с. 9 т.1)

Відповідно до відомостей, що містяться у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №948267, що виданий 29 грудня 2012 року Вишгородським районним відділом земельних ресурсів Київської області відповідач ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 21 липня 2005 року №9227 набув права власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:273:0001 площею 0,1581 га., з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по провулку Івана Кудрі в с. Нові Петрівці, Вишгородського району Київської області. (а.с. 11,12 т.1).

Із матеріалів справи вбачається, що вище вказані земельні ділянки на момент набуття позивачем та відповідачем у власність, були сформовані та містили відповідні межі та їм були присвоєні відповідні кадастрові номери, що вбачається із змісту самих Державних актів, копії яких додані до матеріалів вказаної справи.

Звертаючись до суд із позовними вимогами у вказаній справі ОСОБА_1 обґрунтовував його тим, що відповідно до викопіровки з генерального плану села Нові Петрівці під виділ земельної ділянки кадастровий номер :03:273:0001 передбачалася земельна ділянка площею 0,12 га, в той час як відповідач набув права власності на земельну ділянку із вказаним кадастровим номером кадастровий номер :03:273:0001 в розмірі 0.1581 га., як наслідок на думку позивача ним частково зайнято земельну ділянку, право власності на яку він набув згідно з договором купівлі-продажу із продавцем ОСОБА_4 , тобто набув право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:273:0002, що встановлено при розгляді Вишгородським районним судом Київської області цивільної справи 363/207/19.

Суд першої інстанції, ухвалюючи у вказаній справі рішення суду погодився із тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними по суті вимог, але ним пропущений строк позовної давності на звернення до суду із вказаним позовом.

Однак колегія суддів вважає, що висновок суду щодо доведеності позовних вимог є помилковим, оскільки судом не враховано, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 був виданий з порушенням порядку та процедури його видачі.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина статті 21 ЦК України).

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Доводи позивача з посилання на те, що відповідно до викопіровки з генерального плану села Нові Петрівці під виділ земельної ділянки кадастровий номер :03:273:0001 передбачалася земельна ділянка площею 0,12 га, а відповідач набув права власності на земельну ділянку з більшим розміром ( 0.1581 га.) колегія суддів вважає недостатнім для визнання доведеним факту порушення порядку видачі вказаного акту, оскільки доказів того, що вказане збільшення розміру даної земельної ділянки відбулося за рахунок суміжної земельної ділянки, право власності на яку набув позивач, не надано.

Крім того, колегія суддів враховує, що на момент придбання позивачем ОСОБА_1 земельної ділянки у ОСОБА_4 09 грудня 2009 року відповідач уже був власником даної земельної ділянки, а тому позивач мав можливість перевірити вказані обставини та, відповідно, відмовитися від набуття у власність земельної ділянки.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про відсутність належним та допустимих доказів, які б свідчили про незаконність оспорюваного державного акту ЯИ №948267, що виданий 29 грудня 2012 року Вишгородським районним відділом земельних ресурсів Київської області відповідачу ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер :03:273:0001 площею 0,1581 га., з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по провулку Івана Кудрі в с. Нові Петрівці, Вишгородського району Київської області, у зв`язку з чим суд першої інстанції повинен був відмовити у задоволенні позовних вимог по суті спору, а не з підстав, визначених ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Посилання суду першої інстанції на обставини, які встановлені рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22 вересня 2022 року у цивільній справі №363/207/19 є помилковим, оскільки предметом спору даної справи були обставини фактичного користування земельними ділянками та не досліджувалися підстави та обставини видачі оспорюваного державного акту.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Частиною 4 ст. 376 ЦПК України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог є вірними, однак суд першої інстанції помилився щодо підстав такої відмови, тому мотивувала частина судового рішення підлягає зміні та викладенню у редакції цієї постанови.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судом апеляційної інстанції рішення по суті позовних вимог не змінюється, тому підстав для зміни розподілу судових витрат не вбачається.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 жовтня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині Вишгородського районного суду Київської області від 31 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 червня 2024 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв