Справа № 161/5600/24
Провадження № 2/161/2280/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гриня О. М.,

за участю секретаря судового засідання Жежерун Д. А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Луцьке спеціальне комунальне автотранспортне підприємство «Луцькспецкомунтранс» звернулося в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг.

Позов обґрунтовано тим, що ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» надає послугу управління побутовими відходами (поводження з побутовими відходами). Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , місце проживання яких зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачами послуги з поводження з побутовими відходами. Плата за послугу з поводження з побутовими відходами розраховується як добуток встановленого виконавчим комітетом тарифу на зазначену послугу на кількість зареєстрованих осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є повнолітніми зареєстрованими мешканцями квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а тому несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати послуги з поводження з побутовими відходами. Такі зобов`язання відповідачі належним чином не виконували, в зв`язку з чим мають заборгованість в розмірі 8 729,54 гривень. Тарифи на послугу із вивезення твердих побутових відходів та послугу з поводження з побутовими відходами затверджені рішеннями виконавчого комітету Луцької міської ради від 04 липня 2018 року № 408-1, від 17 липня 2019 року № 422-1, від 15 червня 2022 року № 276,-1, від 23 листопада 2022 року № 585-1, від 19 липня 2023 року № 389-1, від 31 серпня 2023 року № 491-1, які розміщені на сайті Луцької міської ради. Позивач вказує, що ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» є єдиним виконавцем послуги з поводження з побутовими відходами на території, де проживають відповідачі, спецавтомобілі «Луцькспецкомунтранс» їздили чітко по графіку (тобто послуга з поводження з побутовими відходами позивачем надавалась належної якості), скарги від відповідачів не надходили, що дає підстави для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

На підставі наведеного, позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у користь ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» заборгованість за послугу з поводження з побутовими відходами у розмірі 8 729,54 гривень, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою судді від 25 березня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

16 квітня 2024 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову, відповідач ОСОБА_2 зазначає, що ані вона, ані її сестра ОСОБА_3 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , житлово-комунальними послугами за вказаною адресою вони не користуються, адже рішенням міськвиконкому від 02 листопада 1989 року № 436 зазначений житловий будинок визнаний ветхим. Крім того, згідно з рішенням Луцької міської ради №10/11від 30 червня 2016 року вказаний житловий будинок був списаний з балансового обліку з 01 вересня 2016 року. Актом списання багатоквартирного будинку з балансу Луцької міської ради від 31 серпня 2016 року підтверджується, що квартира АДРЕСА_2 зруйнована. Ураховуючи такі обставини та фактичний стан будинку, вона об`єктивно не могла користуватись житлом, у тому числі проживати там. Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, заявляє вимоги, які не відповідають фактичним обставинам та суперечать умовам договорів. Позивач не надав належних та допустимих доказів правомірності нарахування плати за житлово-комунальну послугу за період з 2018 по лютий 2024 року, то заявлені вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Представник позивача ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» Дей А. М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що відповідачі не звертались до ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» з повідомленням про фактичну зміну місця проживання, за ними зберігається зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а тому вони зобов`язані оплачувати надані послуги з поводження з побутовими відходами. Крім того, представник позивача наголошувала, що відповідачі є власниками житла, що також підтверджує їх обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги, адже «власність зобов`язує». На спростування аргументів відзиву представник позивача також додала, що відповідачі ймовірно проживають десь на території Луцької територіальної громади, а тому навіть якщо вони не отримують послугу з вивезення сміття за адресою зареєстрованого місця проживання, то точно отримують таку послугу за місцем фактичного проживання.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Лягутко О. Ю. заявою від 09 травня 2024 року просить розгляд справи здійснювати без участі сторони відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правовідносини щодо споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Суд установив, що відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Наведене підтверджується актуальними відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру.

Луцьке спеціальне комунальне автотранспортне підприємство «Луцькспецкомунтранс» надає послуги поводження з побутовими відходами на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 01.12.2021 № 973-1 «Про визначення виконавців послуг з вивезення побутових відходів у Луцькій міській територіальній громаді».

Згідно з ч. 3 ст. 31 Закону України «Про управління відходами», який набрав чинності 9 липня 2023 року, утворювачі побутових відходів мають права та обов`язки споживачів житлово-комунальних послуг, передбачені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Послуга з управління побутовими відходами є комунальною послугою і надається відповідно до законодавства про житлово-комунальні послуги та правил, встановлених Кабінетом Міністрів України, з урахуванням регіональних та місцевих планів управління відходами та правил благоустрою населеного пункту (ч. 1 ст. 31 Закону України «Про управління побутовими відходами).

До складу послуги з управління побутовими відходами входять операції із збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів (ч. 2 ст. 31 Закону України «Про управління побутовими відходами).

Згідно з частинами 1 та ст. 35-1 Закону України «Про відходи», який був чинним час виникнення спірних правовідносин та втратив чинність у зв`язку з прийняттям Закону України «Про управління відходами», поводження з побутовими відходами здійснюється відповідно до державних норм і правил; власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів укладають договори з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, здійснюють оплату послуг з поводження з побутовими відходами та забезпечують роздільне збирання побутових відходів.

Побутові відходи - відходи, що утворюються в процесі життя і діяльності людини в житлових та нежитлових будинках (тверді, великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім відходів, пов`язаних з виробничою діяльністю підприємств) і не використовуються за місцем їх накопичення (ст. 1 Закону України «Про відходи»).

Заперечуючи вимоги позову, відповідач ОСОБА_2 вказує, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстровано її місце проживання, фактично є аварійним та таким, що непридатний до проживання.

З копії відповіді виконавчого комітету Луцької міської ради від 05 квітня 2024 року встановлено, що будинок АДРЕСА_3 відноситься до застарілого житлового фонду, одноповерховий, двоквартирний. Згідно з рішенням виконкому від 02 лютого 1989 року № 436 цей будинок визнаний ветхим.

Копією акту про списання багатоквартирного будинку з балансу від 31 серпня 2016 року підтверджується, що на підставі рішення Луцької міської ради № 10/11 від 30 червня 2016 року багатоквартирний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 (ветхий) списно з балансу комунальної власності, а квартира АДРЕСА_4 цього будинку є зруйнованою.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 до свого відзиву до позовної заяви додала фотознімки, на яких зображений зруйнований будинок по АДРЕСА_3 . Зображення будинку дають підстави вважати, що такий є непридатним для проживання. Представник позивача не заперечувала, що на вказаних світлинах зображено саме той будинок, де зареєстровано місце проживання відповідачів.

Таким чином, суд ураховує, що житловий будинок по АДРЕСА_3 в період нарахування спірної заборгованості був зруйнований та непридатним до проживання. Оскільки вказана квартира фактично знищена як об`єкт нерухомого майна, то право користування відповідачами цим житлом припинилося.

Суд відхиляє доводи представника позивача про те, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_2 , внаслідок чого зобов`язані утримувати таке житло і сплачувати комунальні послуги. Документальних доказів того, що відповідачі є власниками вищевказаної квартири в матеріалах справи відсутні. Натомість досліджені судом письмові докази свідчать, що цей житловий будинок належав до комунальної власності та перебував на балансі Луцької міської ради, а з 31 серпня 2016 року його списано з балансу. Крім того, суд ураховує, що відповідно до ч. 1 ст. 349 Цивільного кодексу України право власності на майно припиняється в разі його знищення.

Вирішуючи спір між сторонами, суд також ураховує, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. З урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що позивач не довів належними, допустимими та достовірними доказами факту надання житлово-комунальної послуги з поводження з побутовими відходами відповідачам.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Оцінюючи доводи позивача та надані ним докази на обґрунтування позовних вимог, суд враховує, що стягнення заборгованості з відповідачів за послугу з поводження з побутовими відходами лише на тій підставі, що за відповідачами формально зберігається реєстрація місця проживання у квартирі, яка фактично є зруйнованою (знищеною) буде суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості.

Отже, визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 12,77,81,141,247,259,263-268, 280,354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послугвідмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Луцьке спеціальне комунальне підприємство «Луцькспецкомунтранс» (43010, м. Луцьк, вул. Дубнівська, 64; ЄДРПОУ - 30659101);

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ).

Повне рішення суду складено 07 червня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду О. М. Гринь

Волинської області