ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4665/24 Справа № 185/4812/23 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортної пригодою (суддя першої інстанції Бондаренко В.М., повний текст рішення складено 19 лютого 2024 року),

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортної пригодою, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідачки на свою користь матеріальну шкоду у сумі 186 071,63 грн, за мінусом страхового відшкодування в розмірі 91418,19, що скаладє 94 653,44 грн.. та моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Рішенням 13 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортної пригодою задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 92 216 грн. 42 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 ,. понесені судові витрати по справі, а саме суму сплаченого судового збору у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Із вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_1 , та через свого представника ОСОБА_4 , подала апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а судом не надано належної оцінки обставинам справи.

Скарга мотивована тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника ТЗ яким на правовій підставі керував ОСОБА_3 на час настання страхового випадку була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», тому саме вони є відповідальною особою за спричинену шкоду, у межах страхового відшкодування.

Вказу на те, що суд першої інстанції прийняв до уваги звіт ФОП ОСОБА_5 , який не є експертом та не попереджався про кримінальну відповідальність.

Наголошує на тому, що позивачем надаі суду докази, які носять суперечлевий і неоднозначний характер. Для з`ясування обставин, що мають значення для справи, а саме розмір спричиненої позивачу дорожньо-транспортною пригодою майнової шкоди, необхідні були спеціальні знання у сфері, іншій, ніж право, та без відповідної експертизи встановити цей розмір неможливо.

ОСОБА_4 просив рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовитиу повному обсязі.

Від учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13.ст.7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 123830,26 грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (3028 х 100=302800), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що власником автомобіля марки IVECO Pegaso, д.р.н. НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 , яка є приватним підприємцем, з якою, третя особа ОСОБА_3 , знаходився у трудових відносинах, та яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», з обсягом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 160 000,00 грн., розміром франшизи 2500,00 грн., що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 211414482, зі строком дії з 07.10.2022 по 06.04.2023 включно.

Потерпілий ОСОБА_2 , який є власником автомобіля FORD KUGA, д.р.н. НОМЕР_2 , 01.11.2022 року звернувся до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» із заявою про страхове відшкодування.

26 жовтня 2022 року страховиком, за участю потерпілого ОСОБА_2 , складений протокол огляду транспортного засобу FORD KUGA, д.р.н. НОМЕР_2 , який підписаний потерпілим.

З метою визначення розміру збитку, нанесеного власнику автомобіля FORD KUGA, д.р.н. НОМЕР_2 , страховиком замовлено проведення експертного автотоварознавчого дослідження у ФОП ОСОБА_6 , який має кваліфікацію оцінювача відповідно до посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 11 березня 2021 року, зі строком дії протягом дворічного періоду з дати його видачі, а також сертифікат Фонду державного майна України № 807/20 від 08 вересня 2020 року суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно висновку від 03.02.2023 року, складеного ФОП ОСОБА_6 , станом на 26.10.2022 року, без врахування втрати товарної вартості, вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ, приймається рівним вартості відновлюваного ремонту, з урахуванням фізичного зносу запчастин, та становить 93 918,19 грн.

Відповідно до страхового акту ПАТ «НАСК «ОРАНТА» № ОЦВ-22-04-82645/1, затвердженого 13.02.2023 року, сума страхового відшкодування потерпілій особі становила 91 418,19 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № 7749 від 13.02.2023 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» перерахувало ТОВ «Авто-Імпульс», яке здійснювало ремонт автомобіля FORD KUGA, д.р.н. НОМЕР_2 , суму 91 418,19 грн.

Таким чином, визначена страховою компанією сума страхового відшкодування в розмірі 91 418,19 грн. виплачена в повному обсязі на ремонт автомобіля FORD KUGA, д.р.н. НОМЕР_2 , доказів неправильного визначення страховою компанією розміру шкоди суду не представлено, що дає підстави прийти до висновку про правомірність дій ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Станом на 07.04.2023 року, автомобіль FORD KUGA, д.р.н. НОМЕР_2 , був відремонтований ТОВ «Авто-Імпульс» за рахунок власних коштів позивача у розмірі 92 216, 42 грн. (із такого розрахунку: 183 634,619 грн (вартість виконаних робіт) грн. - 91 418,19 грн. (страхова виплата) = 92 216, 42 грн.) та перерахованої страхової виплати ТОВ «Авто-Імпульс» у розмірі 91 418,19 грн., так як з акту виконаних робіт ТОВ «Авто-Імпульс» № 805 від 07 квітня 2023 року вбачається, що вартість запасних частин, з урахування ПДВ, складала 123 322,61 грн., а вартість виконаних робіт, з урахуванням ПДВ, - 60 312,00 грн., що разом становило 183 634,61 грн.

Відповідно до звіту ФОП Рубель № 2323 від 05.03.2023 року, станом на 26.10.2022 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля FORD KUGA, д.р.н. НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 186 071,63 грн., а матеріальний збиток, в результаті його пошкодження, складає 210 748,45 грн.

Частково задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця від вартості відновлювального ремонту, встановленого актом виконаних робіт № 805 від 07.04.2023 року, та сплаченою страховою компанією на користь позивача суми страхового відшкодування, в порядку ст. 1194 ЦК України, в сумі 92 216, 42 грн.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктами 2, 3 частини першої статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. (стаття 990 ЦК України).

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 28 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля марки IVECO Pegaso, д.р.н. НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 , яка є приватним підприємцем, з якою, третя особа ОСОБА_3 , знаходився у трудових відносинах, та яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», з обсягом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 160 000,00 грн., розміром франшизи 2500,00 грн., що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 211414482, зі строком дії з 07.10.2022 по 06.04.2023 включно.

Згідно висновку від 03.02.2023 року, складеного ФОП ОСОБА_6 , станом на 26.10.2022 року, без врахування втрати товарної вартості, вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ, приймається рівним вартості відновлюваного ремонту, з урахуванням фізичного зносу запчастин, та становить 93 918,19 грн.

Відповідно до страхового акту ПАТ «НАСК «ОРАНТА» № ОЦВ-22-04-82645/1, затвердженого 13.02.2023 року, сума страхового відшкодування потерпілій особі становила 91 418,19 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № 7749 від 13.02.2023 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» перерахувало ТОВ «Авто-Імпульс», яке здійснювало ремонт автомобіля FORD KUGA, д.р.н. НОМЕР_2 , суму 91 418,19 грн.

Вартість ремонту автомобіля відповідно до акту виконаних робіт №805 від 07.04.2023 року склала 183 634,61 грн. з яких 92216,42 грн власні кошти позивача, а сума отриманого страхового відшкодування від страховика відповідачки скаладає 91418,19 грн.

Задовольняючі позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 92216,42 грн, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, оскільки Законом та правовими висновками Верховного Суду передбачено, що якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Отже, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження№ 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження№ 61-12032св19). підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги стосовно того що, виконані Звіти у справі в яких встановлена вартість пошкодженого майна є безпідставними та зводяться до незгоди із рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що ні в суді першої інстнції ні в апеляційній відповідачем не було заявлено клопотання про проведення автотоварознавчої експертизи.

Оскільки вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_3 перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача, як власника транспортного засобу, на користь позивачки різниці між розміром матеріальної шкоди та отриманим страховим відшкодуванням у сумі 92216,42 грн.

Доводи представника відповідачки, щодо незгоди із визначеною вартістю ремонта, спростовуються встановленими обставинами в оскаржуваному рішенні, з якого вбачається, що представник відповідача не заперечував належність представлених позивачем доказів щодо фактичих витрат на відновлення автомобіля ( а.с.100)_.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів. Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О. В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Ж.І. Максюта