Справа № 136/862/23
Провадження № 22-ц/801/1150/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шпортун С. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 рокуСправа № 136/862/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Медвецького С. К.,

з участю секретаря судового засідання: Литвина С. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 07 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Шпортун С. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дитину,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Зазначає, що судовим наказом Солом`янського районного суду міста Києва від 19.08.2019 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.05.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Після ухвалення вказаного судового рішення він одружився із ОСОБА_4 у шлюбі з якою народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2023 із нього, на користь матері ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання сина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, у нього є ще одна малолітня дитина - донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обов`язок щодо утримання якої позивач виконує добровільно та надає матеріальну допомогу щомісячно в розмірі по 10 000 грн. Вказані обставини свідчать про зміну його як матеріального, так і сімейного стану, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. Просив суд зменшити розмір присуджених до стягнення аліментів за вищевказаним судовим наказом на утримання їх спільного із відповідачем сина Назара з 1/4 частки на 1/8 частку його заробітку (доходу).

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 07 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати через неправильну оцінку судом доказів і невірно встановлені обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення про задоволення його позову. Вказує, що суд не взяв до уваги обставини зміни його матеріального та сімейного стану, а також того, що розмір стягуваних з нього аліментів не може перевищувати 50% від його заробітку (доходу). Не врахував висновк Виерховного Суду викладений у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, ухвалу суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання сина, відповідає вимогам сімейного законодавства, позивачем не доведено погіршення його майнового становища, отож відсутні підстави для задоволення вимог про зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Судовим наказом Солом`янського районного суду міста Києва від 19.08.2019 справа №759/9059/19 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2023 у справі№554/1039/23 із ОСОБА_1 на користь матері дитини ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 18, 19).

Згідно з довідками про доходи, виданими в/ч НОМЕР_1 (а.с.124, 129, 130), ОСОБА_1 дійсно працює у в/ч НОМЕР_1 старшим техніком, 10ТР, отримує дохід, за останніми відомостями за жовтень 2023 року у розмірі 125 568,70 грн, утримання на аліменти відраховано у розмірі 31 392,18 грн.

Зі звіту про здійснення відрахувань та виплат ВЧ НОМЕР_1 від 13.04.023 №574 (а.с.20), вбачається, що відрахування по стягненню аліментів із ОСОБА_1 за судовим наказом №759/9059/19 від 08.04.2021 з березня по листопад 2021 року складали 50% від отриманого доходу і їх розмір складав 6 802,39 грн.; з грудня по жовтень 2022 року 25% від отриманого доходу і станом на жовтень їх розмір становив 3 998,51 грн.; з листопада 2022 року по лютий 2023 року 50%, що складало 28 330 грн щомісячно.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено в пункті 23Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 СК «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі»).

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України (Постанова ВС від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження 61-51сво18)).

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Звертаючись до суду з вимогами про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої сина ОСОБА_3 , позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, у грудні 2019 року народилась ще одна дитина, в зв`язку з чим він утримує трьох дітей, внаслідок чого зменшилась його матеріальна можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), тому змушений звернутися до суду з позовом про зменшення аліментів, оскільки у зв`язку із вказаними обставинами погіршився його матеріальний стан.

Колегія суддів вважає, що посилання відповідача на те, унього змінився сімейний стан, він є батьком трьох дітей, які мають отримувати матеріальну допомогу від нього у однаковому розмірі, а тому є підставою для зменшення розміру аліментів, заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України ри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22, у якому зазначено, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Народження обумовлює зміну матеріального стану платника аліментів, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат.

Статтею 183 СК України визначено розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини: на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Враховуючи, що після стягнення судовим наказом від 19.08.2019 року аліментів, у відповідача у грудні 2019 року народився синвід іншого шлюбу, на якого також стягуються аліменти за рішенням суду від 30.03.2024 року, виходячи з інтересів та потреб усіх дітей, рівності обов`язку батьків по її утриманню, колегія суддів вважає, що справедливим буде стягувати з позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина Назара в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

На думку колегія суддів такий розмір аліментів відповідатиме ст. 183 СУ України та забезпечить баланс учасників сімейних відносин, що склались у цій справі.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про не обґрунтованість та не доведеність позовних вимог.

Отже, обставини на які посилається сторона відповідача в апеляційній скарзі як на підставу перегляду судового рішення в частині порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, знайшли своє підтвердження.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 07 березня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дитину задовольнити частково.

Зменшити розмір присуджених до стягнення судовим наказом Солом`янського районного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки на 1/6 частку його заробітку (доходу).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С.Г. Копаничук

судді: Л. О. Голота

С. К. Медвецький