ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

22 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3902/22

Провадження № 22-ц/4820/754/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Дияк Я.А.

за участю: відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , представника позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 вересня 2022 року,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у сумі 18176,05 доларів США.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 вересня 2022 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 18176, 05 доларів США. Стягнуто ОСОБА_1 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 5085 грн 57 коп., по 2542 грн 79 коп. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 .

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 18 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 вересня 2022 року.

Установлено, що на розгляді Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду перебуває справа № 161/8822/19 за позовом ТОВ «АНСУ», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова Компанія «Брайт-К» про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважав, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норм права (2, 13, 367 ЦПК України), викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 243/8943/15-ц (провадження № 61-12416св19) та від 13 грудня 2023 року у справі № 389/440/16-ц (провадження № 61-1181св23).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 243/8943/15-ц (провадження № 61-12416св19) зроблено висновок, що переглядаючи справу в апеляційному порядку за апеляційними скаргами відповідачів, та скасовуючи рішення суду першої інстанцій лише в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів, апеляційний суд вказав, що поручитель ПП «Колегія» рішення суду першої інстанції не оскаржував, а тому суд не розглядав питання про припинення його поруки. Відповідно до положень статті 2 ЦПК України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність, визначення якого наведено у частині першій статті 13 цього Кодексу, відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положення цього принципу мають вираження і у частині першій статті 367 ЦПК України, за змістом якої суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Поручитель ПП «Колегія» не подавав апеляційну скаргу, позичальник не надав суду доказів на підтвердження повноважень представляти інтереси ПП «Колегія» в апеляційному суді, а тому суд, діючи у межах визначених частиною першою статті 367 ЦПК України, не мав визначених процесуальним законом підстав переглядати рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ПП «Колегія».

Водночас суд апеляційної інстанції прийняв доводи скарг позичальника та одного з поручителів щодо неправильності вирішення справи в частині стягнення сум стосовно поручителя. Також зазначив, що інший поручитель ПП «Колегія» не подало апеляційну скаргу, отже суд апеляційної інстанції не робить правових висновків в частині вирішення вимог до цього відповідача. У касаційному порядку судові рішення переглядалися і суд касаційної інстанції звернув увагу на відсутність повноважень діяти в інтересах ПП «Колегія».

Подібний висновок зроблений і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 389/440/16-ц (провадження № 61-1181св23), в якій зазначено, що переглядаючи справу за апеляційною скаргою позичальника, суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції і щодо прав та обов`язків іншого відповідача - поручителя, який рішення суду першої інстанції не оскаржував. Отже, суд апеляційної інстанції, постановляючи нове рішення і задовольняючи зустрічний позов поручителя про припинення поруки та відмовляючи банку у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, пред`явленого, зокрема до поручителя, вийшов за межі апеляційної скарги позичальника, не маючи для цього правових підстав, чим порушив принцип диспозитивності цивільного судочинства і змагальності процесу (статті 12, 13, 367 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження №61-19582св20) зроблено висновок, що відповідач, який є основним позичальником по кредитним зобов`язанням, оскаржував в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції про стягнення кредитної заборгованості в цілому. Обставини, на які він посилався та яким надано належну оцінку апеляційним судом, впливають на визначення загального розміру заборгованості за кредитним договором. Істотним під час вирішення цього спору було питання, чи була чинною порука відповідачів станом на момент звернення банку до суду з позовом до них. Відповідач, як позичальник за кредитним договором, зобов`язання якого забезпечені порукою, не був позбавлений можливості посилатись на обставини припинення поруки, оскільки це безпосередньо впливає на обсяг його прав і обов`язків, розмір кредитного зобов`язання, а також можливу подальшу відповідальність перед поручителями за виконання ними його зобов`язань. У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів і вимог апеляційної скарги. Принцип диспозитивності цивільного судочинства апеляційним судом не порушено з урахуванням змісту заявлених в суді першої інстанції вимог банку та характеру спірних правовідносин, відповідно до яких відповідальність позичальника та поручителів є взаємопов`язаною і впливає на обсяг прав і обов`язків учасників цього зобов`язання, відповідальність за невиконання якого є солідарною. Порука є забезпечувальним зобов`язанням та похідною від основного зобов`язання (кредитного договору), безпосередньо залежить від нього і сама по собі не існує. Посилання у касаційній скарзі на відсутність у апеляційного суду підстав для перегляду судового рішення в частині поруки за апеляційною скаргою позичальника, а не поручителів, є необґрунтованими, оскільки у цьому випадку апеляційним судом дотримано положень статті 367 ЦПК України щодо меж розгляду справи в апеляційній інстанції.

На думку колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, з урахуванням правового висновку, викладеного у пункті 139 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) при солідарному обов`язку будь-який з відповідачів може заявити про застосування позовної давності. Як і в будь-якому зобов`язанні, боржник має право висунути заперечення проти вимоги кредитора. Втім вони мають бути або загальними для всіх боржників, або заснованими на його особистих відносинах з кредитором (наприклад, вимагати зарахування боргу кредитора йому за іншим зобов`язанням). Солідарний боржник при цьому не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах інших солідарних боржників з кредитором, у яких він не бере участі (частина третя статті 543 ЦК).

Необхідність відступлення від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у вказаних постановах, викликана різною практикою правозастосування положень статей 2, 13, 367 ЦПК України у взаємозв`язку, зокрема, з положеннями статей 267, 543 ЦК України, у Касаційному цивільному суді, а також необхідністю формування єдиного правового висновку щодо права солідарного боржника висунути заперечення проти вимог кредитора, які є загальними для всіх боржників.

З огляду на викладене, з`ясувавши думку учасників справи та представників учасників справи, апеляційний суд вважає, що провадження у справі необхідно зупинити до закінчення перегляду у Верховному Суді у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду справи № 161/8822/19 з метою формування єдиної правозастосовної практики при вирішенні спірного питання.

Пунктом 10 частини 1 статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 252, 253 ЦПК України, суд

ухвалив:

Зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 вересня 2022 року до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду справи № 161/8822/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення складено 23 травня 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай