Справа № 278/997/24
20 травня 2024 року селище Брусилів
Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Миколайчука П.В.,
із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-
Короткий зміст позовних вимог
ТДВ СК "Альфа-Гарант" в особі представника адвоката Білинової А.В. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому впросить стягнути з відповідача кошти в розмірі 55 897, 99 грн.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.02.2023 між ТдВ СК "Альфа-Гарант" та ОСОБА_1 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль AUDI 100 д.н.з. НОМЕР_1 , оформлений полісом № 213466195. 10.05.2023 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «AUDI 100» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «HYUNDAI 120», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Згідно постанови Брусилівського районного суду Житомирської області від 19.05.2023 року, справа №275/537/23 дорожньо-транспортна пригода сталась у зв?язку з порушенням ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, наслідком чого стало встановлення вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того, тією ж постановою, встановлено що ОСОБА_1 будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди місце події залишив, чим порушив вимоги п.п. 10.1 , 2.3 Б, 210, ПДР та вчинив правопорушення, передбачені ст. 124, ст. 122-4 КлАП України. Позивачем на підставі страхового акту здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 55 897, 99 грн. Враховуючи, що відповідач після події ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП.
Враховуючи викладене, просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь кошти в порядку регресу в розмірі 55 897, 99 грн., понесені судові витрати у виді судового збору та правничої допомоги.
Процедура та позиції сторін
На підставі ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 27.02.2024, справу передано за підсудністю до Брусилівського районного суду Житомирської області за місцем проживання відповідача.
Ухвалою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 26.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Від представника позивача у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судові засідання не з`являвся, про день, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, судові повістки, які направлялись за зареєстрованим та фактичним місцем проживання відповідача, повернуті до суду з відмітками, які презюмують їх вручення згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін і ухвалити заочне рішення.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Фактичні обставини та докази на їх підтвердження
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 10.05.2023 о 15: 30 год. вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, а саме: керував автомобілем марки "AUDI д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вулиці М. Стахівської та вулиці Перемоги в с. Високе Житомирського району Житомирської області, при здійсненні напрямку руху, а саме повороті праворуч не переконався у безпеці маневру, виїхавши на смугу зустрічного руху, та скоїв зіткнення з автомобілем марки "HYUNDAI 120" д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п.10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП. Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 19.05.2023 року, справа №275/537/23 ОСОБА_1 визнано винним в ДТП (а.с. 12).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 власником автомобіля марки «HYUNDAI 120», д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_2 (а.с. 11).
З полісу № ЕР-213466195 діючий на 10.05.2023 вбачається, що цивільна-правова відповідальність ОСОБА_1 - власника автомобіля марки AUDI 100 д.н.з. НОМЕР_1 , станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди (10.05.2023) була застрахована в ТДВ СК "Альфа-Гарант" (а.с. 7). З вказаного полісу слідує, що страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 160000 гривень, розмір франшизи становить 3200 грн.
Згідно звіту № 2913 про оцінку автомобіля «HYUNDAI 120», д.н.з. НОМЕР_2 матеріальний збиток завданий власникові автомобіля становить 55 279, 99 грн. (а.с. 13-15).
Законодавство, що підлягає застосуванню
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України та ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За змістом частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченою відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Закон № 1961-IV ).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV ).
Згідно до статті 6 Закону № 1961-IV I страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону , цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Згідно з підпунктом «б» пункту 38.1.1 статті 38 Закону № 1961-IV страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подавати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.
Оцінка та мотиви суду
Правовий аналіз зазначених вище норм закону дає підстави для висновку, що у страховика виникає право на звернення до суду з позовом в порядку регресу водія забезпеченого транспортного засобу за наявності таких умов: 1) страховик виплатив страхове відшкодування потерпілій особі; 2) водій є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди; 3) винна особа дорожньо-транспортної пригоди за його участю керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З урахуванням таких положень закону суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 19.15.2023 про визнання ОСОБА_1 винуватим у дорожньо-транспортній пригоді яка сталася 10.05.2023 та у залишенні місця ДТП залишив місце пригоди.
Тобто право регресної вимоги до відповідача наявне у позивача на підставі положень п.п. «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону № 1961-IV.
Розмір страхового відшкодування у сумі 55 897, 99 грн. належним чином обґрунтований позивачем, він відповідає умовам договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та підтверджений відповідними доказами.
Станом на час розгляду справи судом відсутні відомості про повну чи часткову плату коштів відповідачем.
Відповідач не надав суду доводів, які б спростовували обгрунтованість позовних вимог.
Оскільки судом встановлені фактичні та правові підстави для регресних вимог позивача до відповідача, вимога ТДВ СК "Альфа-Гарант" про відшкодування у порядку регресу від ОСОБА_1 компенсації виплаченої матеріальної шкоди, заподіяної ним власнику автомобіля марки «HYUNDAI 120», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10.05.2023 є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
В резолютивній частині рішення оголошеній судом було невірно зазначено назву позивача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Груп» тому, в повному тексті рішення суд вважає за необхідне зазначити вірним найменування позивача - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»
Розподіл судових витрат
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому в зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному розмірі.
Крім цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000, 00 грн.
Відповідно до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
Судом встановлено, що адвокатом надано наступні послуги: консультація клієнта щодо порядку та строків надання правничої допомоги адвокатом відповідно до погодженого завдання-доручення (витрачено 1 годину); підготовчі дії, які складаються з: - ?з?ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує Клієнт та якими доказами вони підтверджуються; - ??з?ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на іх підтвердження; визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; - ??визначення правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин; - ??збір необхідних доказів на підтвердження позовних вимог; - ??аналіз та вивчення судової практики, - ??визначення підсудності; - ??визначення складу учасників судового процесу; - ??розрахунок ціни позову та розміру судових витрат; - ??написання позовної заяви; - ??копіювання, завірення, зшивання додатків до позовної заяви, підготовка справи до відправки в суд (витрачено 3 годин); вартість 1 години - 2000 грн., що підтверджується детальним розрахунком та описом робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14.02.2024.
Враховуючи викладене, суд вважає, що стягнення з ОСОБА_1 на користь ТДВ СК "Альфа-Гарант" витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн. є необґрунтованим та завищеним, оскільки наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному заявником розмірі, адже цей розмір має відповідати критеріям розумної необхідності та реальності таких витрат.
Так, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач проти позову не заперечував, інших заяв по суті справи сторони не заявляли.
Враховуючи викладене, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та враховуючи характер справи, відсутності судових засідань з розгляду даної справи, підготовку адвокатом та подачу лише позовної заяви, суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 3000,00 грн.
Керуючись 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» в порядку регресу завдану майнову шкоду у розмірі 55 897 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот дев`яносто сім) гривень 99 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення повного тексту.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення складено судом 23 травня 2024 року.
Реквізити учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не відомо, адреса: АДРЕСА_1 .
Суддя П.В. Миколайчук