Справа 688/4933/23
№ 2/688/186/24
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стаднічук Н.Л.,

при секретарі Березюк Н.А.,

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів в сумі 11000 дол.США, що за курсом валют станом на 30.11.2023 складає 400840,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 21 листопада 2018 року позичила для підприємця ОСОБА_4 11000,00 дол.США, які були йому потрібні для погашення банківського кредиту з метою уникнення штрафних санкцій. Договір позики між нею та ОСОБА_4 письмово не укладався, боргової розписки в нього не вимагала. Гроші мали повернути, коли назбирається відповідна сума і за її вимогою. В день, коли принесла гроші, в офісі ОСОБА_4 не було, а кредит, як їй пояснили в бухгалтерії, платити потрібно було вже, тому віддала їх касиру під запис у його касовій книзі. ОСОБА_4 платив їй відсотки. Претензій до ОСОБА_4 з приводу повернення грошей не було, оскільки він сплачував обіцяні відсотки систематично і без затримки. Гроші передавали його працівники. За жовтень 2021 року ОСОБА_4 відсотків не сплатив. На її вимогу 25.11.2021 повернути гроші та сплатити прострочені відсотки повідомив, що її не знає та бачить вперше, ніяких доларів в неї не позичав. 27.11.2021 звернулась до нього з офіційною вимогою повернути гроші, до якої додала фотокопії аркушів з його касової книги про оприбуткування грошей, здачу їх в банк та сплату в грудні місяці перших відсотків. 07.12.2021 звернулася до керівника Шепетівської окружної прокуратури з заявою про притягнення його до кримінальної відповідальності за незаконне привласнення грошей. 09.02.2022 відомості про вчинення ОСОБА_4 стосовно неї злочину були внесені до ЄРДР та почато досудове розслідування, яке триває на день подання позову.

Ухвалою суду від 20 грудня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

23.01.2024 року представник відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 адвокат Водзінський О.В. подав до суду відзив на позов, в якому вказав, що в жовтні 2021 року ОСОБА_4 встановив нестачу грошових обігових коштів, що задіяні у підприємницькій діяльності. Після виявлення фактів нестачі бухгалтер ОСОБА_5 (сваха позивачки) та касир ОСОБА_6 на робочому місці не зявлялися, а частина документів бухгалтерського та касового обліку зникли. На підставі наказу від 05.11.2021 розпочато інвентаризацію готівкових коштів. На звернення з вимогою зявитися на робочому місці та взяти участь у роботі інвентаризаційної комісії, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відповіді не надали. У звязку з тривалою неявкою на робочому місці та відсутністю будь- яких пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звільнено з займаних посад за прогул 01.11.2021 та 02.11.2021 відповідно. Одночасно з проведенням інвентаризації до ОСОБА_4 звернулась з вимогою про повернення коштів у сумі 11000 дол.США сваха бухгалтера ОСОБА_5 - ОСОБА_1 , яку ОСОБА_4 до цього часу не знав та ніколи не спілкувався з нею. У зв`язку з тим, що жодних коштів ОСОБА_4 у ОСОБА_1 не позичав та не отримував, в задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник позивача - адвокат Люблінський О.Ф. в судовому засіданні позов підтримав та заявив, що позивачка на прохання ОСОБА_5 , яка є її свахою, надала позику в сумі 11 тис.доларів США відповідачу для здійснення його підприємницької діяльності. 21.11.2018 вони принесла ці гроші в офіс ОСОБА_7 , він в цей час був у Львові, гроші віддала касиру ОСОБА_6 , вона оприбуткувала їх у касу, а наступного дня віднесла у банк для погашення кредитної заборгованості ОСОБА_4 . При цьому договору позики в письмовій формі не укладалось і розписки позивачці не видавалось. Гроші їй мали повернути як тільки вони з`являться у відповідача, а до цього часу він сплату чував позивачці відсотки в сумі близько 4 тис.грн. щомісячно. За весь час їй сплачено 152 794 грн. відсотків. Відсотки вона також отримувала в офісі ОСОБА_7 від касира ОСОБА_8 , а іноді їх приносила ОСОБА_5 , при цьому видатковий касовий ордер не оформлявся, з ОСОБА_4 безпосередньо у неї контактів не було. Касова книга, де здійснювалися записи про позику та відсотки, була неофіційною.

В судове засідання відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_4 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача адвокат Водзінський О.В. в судовому засіданні проти позову заперечував, вважає, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами надання позики відповідачу. Зазначив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_9 та посадах бухгалтера та касира відповідно, були звільнені після виявлення нестачі грошових коштів в касі.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 10.11.2018 позивачка ОСОБА_1 здійснила продаж належної їй квартини за 391 500 грн.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона з 2000 по 2020 роки працювала на посаді бухгалтера у ФОП ОСОБА_9 , який займався продажем морозива. В листопаді 2018 року він доручив їй знайти кошти для сплати кредиту, який брав відповідач, оскільки в зимовий період низькі заробітки та є нестача коштів. Їй було відомо про продаж квартири позивачкою, яка є її свахою, тому вона попросила її позичити ці кошти під 1,5% , на що позивачка погодилася. Вона приїхала в офіс та привезла 11 тис.доларів, віддала їх касиру ОСОБА_6 в її присутності, та поклала їх у сейф, записала в касову книгу про позику на вказану суму. Після цього раз на місяць, починаючи з грудня 2018 року позивачка приходила в офіс і касир ОСОБА_6 надавала їй відсотки за позику, про що робила записи у касовій книзі, іноді кошти передавали позивачці через її сусіда ОСОБА_10 , який працює у них. Касова книга, в якій робилися записи про господарські операції, в тому числі про позику та відсотки за позикою, була неофіційною. Договір позики не укладали, оскільки діяли на довірчих відносинах. Після звільнення її та ОСОБА_6 з роботи в жовтні 2021 року ОСОБА_4 припинив сплачувати відсотки позивачці та відмовився повертати позику.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В силу ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 369/3340/16-ц (провадження № 61-7418св18).

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи відсутність договору позики та розписки чи іншого документу, який посвідчує передання позивачкою суми коштів, суд дійшов висновку, що позивачка не довела наявності у відповідача зобов`язань за договором позики.

Суд вважає, що показання свідка та письмові записи у журналі, що є неофіційною касовою книгою, не є належними та допустимими доказами на доведення укладання договору позики між сторонами та передачі коштів в сумі 11 000 доларів США відповідачу.

За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 76- 81, 141 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 21 травня 2024 року.

Суддя Н.Л.Стаднічук