Справа № 462/3113/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року Залізничний районний суд м.Львова у складі головуючої судді Іванюк І.Д., розглянувши позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики №78232862 в розмірі 48000 грн., з яких: 12000 грн - сума основного боргу; 36000 грн - заборгованість за відсотками та за кредитним договором №09916-04/2023 в розмірі 2114,40 грн, з яких: 1000 грн - сума основного боргу; 1114,40 грн - сума заборгованості за відсотками, а також судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.04.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №78232862, а 18.04.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №09916-04/2023, відповідно до яких відповідач отримав у кредит грошові кошти у сумі 12000 грн та 1000 грн, однак своїх зобов`язань щодо повернення коштів він не виконав. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до відповідача в розмірі 48000 грн, з яких 12000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 36000 грн - сума заборгованості за відсотками. 12.06.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Інвеструм Груп» укладено договір факторингу №12062023, у відповідності до якого ТОВ «Аванс Кредит» передало (відступило) ТОВ «Інвеструм Груп» за плату належні йому права вимоги до відповідача в розмірі 2114,40 грн, з яких 1000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 1114,40 грн - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №78232862 в розмірі 48000 грн та за кредитним договором №09916-04/2023 в розмірі 2114,40 грн. На підставі викладеного, просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 25.04.2024 скерував на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому позов визнав частково, на суму 12000 грн основного боргу (тіла кредиту). У решті позовних вимог просив відмовити, оскільки вважає, що згідно із Законом України "Про захист прав споживачів" у договорі про споживчий кредит пеня і штраф не повинні перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня; сума простроченого платежу не може перевищувати 15% суми простроченого платежу, та не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, не можу бути збільшена за домовленістю сторін. Окрім того, долучив посвідчення добровольця територіальної оборони серії НОМЕР_1 від 20.03.2023 року, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з 20.03.2023 року є членом Добровольчого формування № 2 Львівської міської територіальної громади.

07.05.2024 року представник відповідача скерувала на адресу суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що нарахування процентів на позику не є ані штрафом, ані пенею чи іншою штрафною санкцією, а застосовується лише платою за користування кредитом. Вона була узгоджена сторонами та доведена до відома позичальника, що стверджується змістом підписаних ним кредитного договору та додатків до нього, де вказано про ознайомлення позичальника із інформацією про умови кредитування та орієнованою загальною вартістю кредиту. Позичальник підписав вказаний договір без жодних застережень, що відповідало його внутрішній волі, а також узгодження суми процентів є виразом свободи договору. Також зазначила, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки, тощо, що також викладено і у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-1341цс15. З приводу того, що ОСОБА_1 є членом добровольчих формувань Львівської територіальної громади Львівської області зазначила, що відповідно до роз`яснень НБУ для звільнення військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних від процентів за користування кредитом відповідно до вимог п. 15 ст. 14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" позичальники мають надати Банку документи, що підтверджують їх призов під час мобілізації та проходження військової служби та відповідають переліку документів, що вказані у листі МОУ від 21.08.2014 року № 322/2/7142, однак відповідач вказаних документів банку не надав, а тому підстав для поширення на нього вказаних положень Закону немає. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно із якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦПК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 04.04.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в особі директора Білана В.І., який діє на підставі статуту, та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики №78232862(а.с.9-10), відповідно до якого товариство надає клієнту позику в розмірі 12000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Позика надається строком на 30 днів. За користування позикою позичальник сплачує товариству фіксовану процентну ставку -2,5 %. Орієнтована річна процентна ставка - 4715,96%, орієнтована загальна вартість позики - 16500,00 грн.

Вказаний договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором BYKdIQ3dS3. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mvcredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п.4.1 п.4 договору позики).

Крім того, 18.04.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» в особі директора Кожухара А.А., який діє на підставі статуту, та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір споживчого кредиту №09916-04/2023 (а.с.24-28), відповідно до якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 1000 грн на умовах строковості зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 12.05.2023 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 36,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,10 % (процентів) на добу. Відповідно до п. 6.1 договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Вказаний договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором W0135.

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно із ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору факторингу №14/06/21, укладеного 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», та додаткової угоди № 2 до Договору факторингу №14/06/21 від 28.07.2021 року, додаткової угоди №11 до Договору факторингу №14/06/21 від 21.09.2023 року (а.с.12-15) ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру боржників №10 від 21.09.2023 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача.

Крім того, встановлено, що на підставі договору факторингу №12062023, укладеного 12.06.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Інвеструм Груп», у відповідності до вимог якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «Інвеструм Груп» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Інвеструм Груп» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників. 27.12.2023 року між ТОВ «Інвеструм Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27122023-1, у відповідності до вимог якого ТОВ «Інвеструм Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інвеструм Груп» права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №27122023-1 від 27.12.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що у договорі позики №78232862 від 04.04.2023 року та кредитному договорі №09916-04/2023 від 18.04.2023 року сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості, у зв`язку із чим у нього у нього виникла заборгованість за договором позики №78232862 в розмірі 12000 грн отриманих коштів та за кредитним договором №09916-04/2023 в розмірі 1000 грн основного боргу.

Водночас, пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та або/автомобіля.

Згідно із п. 4 ч. 3 вказаного Закону дія цього Закону поширюється на: членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України.

Враховуючи суми коштів, отриманих відповідачем за договорами позики та кредитними договорами (12000 грн та 1000 грн), очевидним є те, що ці кошти не могли бути джерелом придбання об`єктів житлового фонду та/або автомобіля.

Як вбачається з посвідчення добровольця територіальної оборони серії НОМЕР_1 від 20.03.2023 року відповідач ОСОБА_1 з 20.03.2023 року є членом Добровольчого формування № 2 Львівської міської територіальної громади у зв`язку із укладенням 08.03.2023 року з командиром даного добровольчого формування контракту добровольця територіальної оборони строком на 3 роки.

З листа Львівської обласної військової адміністрації від 27.05.2024 року вбачається, що інформації про припинення дії вищевказаного контракту добровольця територіальної оборони немає.

За вищенаведених обставин в суд доходить висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача процентів за користування кредитами відсутні.

Із врахуванням наведеного до стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає заборгованість за договором позики №78232862 в розмірі 12000 грн та кредитним договором №09916-04/2023 в розмірі 1000 грн, а всього заборгованість у сумі 13000 грн., а тому позов підлягає до часткового задоволення.

За змістом ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам.

За наведеного з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 785,48 грн (13000: 50114,40 х 3028,00= 785,48).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 19, 81, 89,141, 263-265 Цивільного процесуального України, суд -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в розмірі 13000 (тринадцять тисяч) грн 00 коп. та 785 (сімсот вісімдесят п`ять) грн 48 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк», юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Іванюк І.Д.