Номер провадження: 22-ц/813/3294/24
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зейналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Бондар В.Я. 07 червня 2023 року у м. Одеса, -

встановила:

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що під час вчинення виконавчого напису нотаріуса відповідачем не було надано приватному нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості, адже кредитний договір не був посвідчений нотаріально, а первинні бухгалтерські документи для підтвердження безспірності заборгованості відповідачем не подавалися. Також ОСОБА_2 зазначала, що відповідачем не було направлено позивачу письмову вимогу про погашення заборгованості, про усунення порушень основного зобов`язання.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2023 року позов ОСОБА_2 було задоволено.

Визнано виконавчий напис №682, що вчинив приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з ОСОБА_2 , боржника за кредитним договором №1828269 від 18 квітня 2020 року, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у загальному розмірі 20064,20 грн. таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 (який не приймав участі у розгляді справи) просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не є учасником справи, однак саме він є належним відповідачем у справі, оскільки 01 липня 2022 року апелянт набув право вимоги до ОСОБА_2 на підставі договору про відступлення права вимоги, укладеного з ТОВ «Компані Фінанс». Відтак, позовні вимоги були пред`явлені до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Сторони про розгляд справи на 21 травня 2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

Сповіщення ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. здійснено за допомогою месенджера Viber на підставі Порядка надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23 січня 2023 року № 28.

Представника ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було сповіщено шляхом надіслання судової повістки на офіційну електронну адресу.

Колегія суддів зазначає, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 5 ст. 14 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 підлягає закриттю, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. було видано виконавчий напис №682, на підставі якого звернуто стягнення з ОСОБА_2 , боржника за кредитним договором №1828269 від 18 квітня 2020 року, укладеного з ТОВ «МІЛОАН», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», заборгованість у загальному розмірі 20064,20 грн. за період з 29 грудня 2020 року по 26 лютого 2021 року.

08 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. відкрито виконавче провадження №67434445 з приводу виконання виконавчого напису №682 від 18 травня 2021 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. (а.с.19-20).

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відступило право вимоги до ОСОБА_2 до ТОВ «Компані Фінанс» згідно договору відступлення прав вимоги №№РтК/1-ЮО від 01 липня 2022 року (а.с.47-48).

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮУ від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованим в МЮУ 22 лютого 2012 року за № 282/20595, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в «Порядку вчинення нотаріальних дій».

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України Про нотаріат). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання стягувачем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, докази отримання боржником повідомлення письмової вимоги про усунення порушень, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірними. Крім того, відсутні підстави вважати, що кредитний договір, укладений між позивачем та первісним кредитором, був нотаріально посвідченим.

Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі №910/13233/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами».

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що при розгляді справи позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а, отже, підлягають задоволенню.

Колегія суддів враховує, що 07 листопада 2022 року представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду першої інстанції із заявою про залучення правонаступника відповідача, оскільки ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за Договором відступлення права вимоги від 01 липня 2022 року відступило право вимоги ТОВ «Компані Фінанс».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2023 року було замінено відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», на його правонаступника, ТОВ «Компані Фінанс».

У той же час, ОСОБА_1 у апеляційній скарзі стверджує, що саме він є належним відповідачем у справі, оскільки 01 липня 2022 року він набув право вимоги до ОСОБА_2 на підставі договору про відступлення права вимоги, укладеного з ТОВ «Компані Фінанс» від 01 липня 2022р.

З приводу викладеного колегія суддів зазначає, що питання про заміну сторони у справі її правонаступником вирішується судом у порядку, передбаченому ст. 55 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника. Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

У кожному конкретному випадку, для вирішення питання про можливість правонаступництва, суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Згідно зі ст. 509, 510, 512-514, 517 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, у даному випадку, ОСОБА_1 мав подати до суду заяву про залучення його до участі у справі в якості правонаступника ТОВ «Компані Фінанс», і лише у разі встановлення судом обставин переходу права вимоги до ОСОБА_2 від ТОВ «Компані Фінанс» до заявника на підставі договору про відступлення права вимоги від 01 липня 2022 року, ОСОБА_1 мав бути залучений до участі у справі у якості відповідача.

Питання щодо залучення особи до участі у справі в якості відповідача вирішується виключно судом шляхом постановлення відповідної ухвали.

За умови не вирішення питання про залучення судом ОСОБА_1 до участі у справі у якості правонаступника ТОВ «Компані Фінанс», доводи апеляційної скарги про те, що саме ОСОБА_1 є належним відповідачем у справі, є передчасними.

Відповідно, не знайшли свого підтвердження і доводи скарги про те, оскаржуваним судовим рішенням порушені права та законні інтереси ОСОБА_1 .

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не є учасником спірних правовідносин та права, свободи, інтереси і обов`язки апелянта у цій справі судом не розглядалися та не вирішувались, то вказане є підставою для закриття апеляційного провадження за його скаргою. Відтак, право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у ОСОБА_1 - відсутнє.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом, жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

На підставі вказаного, колегія суддів доходить до висновку про те, що оскільки оскаржуваним заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2023 року права та обов`язки апелянта ОСОБА_1 не вирішувались, то апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись ст. 367, 368, п.3 ч.1 ст. 362, ст. ст. 381, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 06 червня 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе