Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1927/24
Номер провадження2/711/1024/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі головуючого - судді Демчика Р.В., секретаря судового засідання Кофанової А.О., за участі прокурора Головко Д.Д. , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Черкаської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Черкаської міської ради до ОСОБА_3 , третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради про відшкодування витрат,-

встановив:

Заступник керівника Черкаської окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на лікування осіб, які потерпіли від злочину.

Позов обгрунтовує тим, що ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 10.08.2023 у справі № 711/5057/23 ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим ОСОБА_4 .

У ході судового розгляду встановлено, що 23 червня 2023 року близько 19 години 00 хвилин, керуючи автомобілем марки ЗАЗ VIDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині бульвару Шевченка, поблизу будинку №335, зі сторони вулиці В`ячеслава Чорновола в напрямку до вулиці Різдвяна, на регульованому перехресті з вулицею Новопречистенська, проявив неуважність та порушив вимоги:

- п. 2.3.6) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 10.1. Правил дорожнього руху України, згідно до якого водій перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 16.6. Правил дорожнього руху України, згідно до якого повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Під час руху він, грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, рухаючись на автомобілі ЗАЗ VIDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 в місті Черкаси по проїзній частині бульвару Шевченка, поблизу будинку №335, зі сторони вулиці В`ячеслава Чорновола в напрямку до вулиці Різдвяна, в лівій смузі руху, на дозволяючий рух зелений сигнал світлофора, на регульованому перехресті з вулицею Новопречистенська, при виконанні маневру повороту ліворуч на проїзну частину вулиці Новопречистенська в напрямку до вулиці Волкова, не впевнився в безпеці свого руху, не дав дорогу зустрічному транспортному засобу, змінив напрямок свого руху ліворуч, внаслідок чого здійснив зіткнення з мотоциклом Jeely JL 200-2, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався по проїзній частині бульвару Шевченка, зі сторони вулиці Різдвяна в напрямку до вулиці В`ячеслава Чорновола в лівій смузі руху в зустрічному напрямку на дозволяючий рух зелений сигнал світлофора.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/609 від 25.07.2023, отримав тілесні ушкодження: перелом кісток лицевого черепа зліва, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров?я; травма голови зі струсом головного мозку, крововиливами обличчя до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Спричинення потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості знаходиться в причинному зв`язку, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №CT/132E-23 від 27.07.2023, з порушенням водієм автомобіля ЗАЗ VIDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вимог пп. 10.1. та 16.6. Правил дорожнього руху України.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України - порушення Правил безпеки дорожнього руху, а саме пунктів 2.3.б); 10.1., 16.6., особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради 7 ліжко-днів з 23.06.2023 по 30.06.2023. Згідно довідки, наданої КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради, на його лікування витрачено 10850,84 грн..

Отже своїми протиправними діями ОСОБА_3 завдав державі майнову шкоду на загальну суму 10850,84 грн.

Таким чином, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.08.2023 у справі №711/5057/23, підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно ст. 1191 Цивільного кодексу України держава, Автономна республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають права зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.

Відповідно до ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно Статуту КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 25.02.2021 №4-10 є лікарняним закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та Статутом. Засновником Підприємства є територіальна громада міста Черкаси в особі Черкаської міської ради. Заклад фінансується з місцевого бюджету, заснований на майні спільної власності територіальних громад, створений з метою забезпечення медичного обслуговування населення шляхом надання йому медичних послуг.

Приймаючи до уваги те, що витрати на лікування потерпілого в сумі 10850, 84 грн. були понесені КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», засновником якого є територіальна громада міста Черкаси в особі Черкаської міської ради, та враховуючи положення статті 1191 ЦК України, згідно з якою особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, тому органами уповноваженими на виконання функцій держави та місцевого самоврядування у даних спірних правовідносинах є Черкаська міська рада.

Незважаючи на факт завдання шкоди інтересам держави, Черкаською міською радою не вжито будь-яких заходів, спрямованих на захист та поновлення порушених інтересів держави в судовому порядку. Цивільний позов про відшкодування шкоди не заявлено та жодних дій щодо стягнення завданих державі збитків не вжито, що свідчить про неналежне здійснення наданих законом повноважень.

Невжиття Черкаською міською радою заходів цивільно-правового характеру до захисту цих інтересів є підставою для представництва інтересів держави в суді органами прокуратури.

Так, згідно листа Черкаської міської ради від 29.01.2024 міська рада не зверталася та не планує звертатися до суду з позовом щодо стягнення з винної особи коштів, що витрачені комунальним некомерційним підприємством «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» на лікування потерпілого ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, просить стягнути з ОСОБА_5 на користь органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває заклад охорони здоров`я, Черкаської міської ради (рахунок UA0023759, одержувач платежу: ГУК у Черкаській області/тг м. Черкаси/24060300, ) кошти в сумі 10850,84 грн., які затрачено на лікування потерпілого ОСОБА_4 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.03.2024 року відкрите спрощене позовне провадження у справі.

15.04.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. У відзиві вказує на те, що під час розгляду судом кримінального провадження прокурором не заявлявся цивільний позов. Предмет позову стосується самоврядних повноважень Черкаської міської ради, оскільки останні є виключно компетенцією зазначеного органу місцевого самоврядування, а саме повноважень щодо: управління комунальним майном та фінансування відповідних видатків місцевого бюджету на забезпечення діяльності комунального закладу. На думку сторони відповідача, Черкаська окружна прокуратура, звернувшись із позовом до суду в інтересах держави, помилково та безпідставно ототожнює цивільні права Черкаської міської ради як виборного органу Черкаської територіальної громади з інтересами держави. Законом, Черкаська міська рада наділена повноваженнями самостійно вирішувати питання місцевого значення, зокрема щодо наповнення місцевого бюджету, представництва власних інтересів та інтересів комунальних підприємств, зокрема КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», діяльність якої фінансується за рахунок місцевого бюджету і управління яким здійснює ЧМР. Тому, подальші доводи Черкаської окружної прокуратури про те, що існує факт завдання відповідачем шкоди інтересам держави, але ЧМР не вжито будь-яких заходів, спрямованих на їх захист та поновлення в судовому порядку є невідповідними та не можуть вважатися обґрунтованими підставами для звернення прокурора до суду в інтересах держави в данні й справі.

Крім того вказує на те, що між відповідачем та ПрАТ «СГ «ТАС» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-211595868 у формі полісу, згідно з яким: забезпеченим транспортним засобом на момент ДТП, що трапилася 23.06.2023 року був легковий автомобіль марки ЗАЗ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував страхувальник. Строк дії полісу з 19.10.2022 по 18.10.2023 року включно. Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 320000 грн.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV y разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 цього Закону встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У зв`язку з лікуванням потерпілого страховиком відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів (пункт 24.1 статті 24 Закону).

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи потерпілий ОСОБА_4 внаслідок отримання травм перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ЧМР з 23.06.2023 року по 30.06.2023 року, та відповідно до наданої комунальним закладом охорони здоров`я калькуляції на його розміщення, утримання, лікування витрачено - 10 850 грн., 84 коп.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV, за приписами статті 3 якого метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 цього Закону).

26.04.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив.

08.05.2024 року до суду надійшли заперечення представника відповідача на відповідь на відзив.

В судовому засіданні прокурор Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх повністю

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Представник Черкаської міської ради в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій справу просив розглянути у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 10.08.2023 у справі № 711/5057/23 ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим ОСОБА_4 .

У ході судового розгляду встановлено, що 23 червня 2023 року близько 19 години 00 хвилин, керуючи автомобілем марки ЗАЗ VIDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині бульвару Шевченка, поблизу будинку №335, зі сторони вулиці В`ячеслава Чорновола в напрямку до вулиці Різдвяна, на регульованому перехресті з вулицею Новопречистенська, проявив неуважність та порушив вимоги:

- п. 2.3.6) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 10.1. Правил дорожнього руху України, згідно до якого водій перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 16.6. Правил дорожнього руху України, згідно до якого повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Під час руху він, грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, рухаючись на автомобілі ЗАЗ VIDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 в місті Черкаси по проїзній частині бульвару Шевченка, поблизу будинку №335, зі сторони вулиці В`ячеслава Чорновола в напрямку до вулиці Різдвяна, в лівій смузі руху, на дозволяючий рух зелений сигнал світлофора, на регульованому перехресті з вулицею Новопречистенська, при виконанні маневру повороту ліворуч на проїзну частину вулиці Новопречистенська в напрямку до вулиці Волкова, не впевнився в безпеці свого руху, не дав дорогу зустрічному транспортному засобу, змінив напрямок свого руху ліворуч, внаслідок чого здійснив зіткнення з мотоциклом Jeely JL 200-2, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався по проїзній частині бульвару Шевченка, зі сторони вулиці Різдвяна в напрямку до вулиці В`ячеслава Чорновола в лівій смузі руху в зустрічному напрямку на дозволяючий рух зелений сигнал світлофора.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/609 від 25.07.2023, отримав тілесні ушкодження: перелом кісток лицевого черепа зліва, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров?я; травма голови зі струсом головного мозку, крововиливами обличчя до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Спричинення потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості знаходиться в причинному зв`язку, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №CT/132E-23 від 27.07.2023, з порушенням водієм автомобіля ЗАЗ VIDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вимог пп. 10.1. та 16.6. Правил дорожнього руху України.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України - порушення Правил безпеки дорожнього руху, а саме пунктів 2.3.б); 10.1., 16.6., особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Згідно ст. 1206 ЦК України, особа, що вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи може бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Пункт 1 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання (далі - Порядок) вказує, що згідно із статтею 1206 Цивільного кодексу України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат.

Також п.3 Порядку зазначає, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Пункт 2 Порядку передбачає, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонарного лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

У фактичні витрати лікарні входять такі видатки:

-заробітна плата працівників;

-нарахування на оплату праці;

-видатки на придбання предметів, матеріалів, обладнання та інвентарю, медикаментів та перев`язувальних матеріалів, продуктів харчування;

-оплата всіх послуг, в тому числі і комунальних;

-інші поточні витрати лікарні.

Кожен місяць фактичні витрати лікарні - різні, кількість ліжко-днів різна, тому і сума вартості за один ліжко-день кожного місяця змінюється.

Згідно з п. 4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Потерпілий ОСОБА_4 у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями внаслідок вищевказаного кримінального правопорушення перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології в КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» в період з 23.06.2023 року по 30.06.2023 року, що підтверджується довідкою КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» №124 від 12.01.2024 року. Загальна кількість ліжко-днів 7. Середня вартість 1 л/д -1550,12 грн., а тому загальна вартість лікування - 10850,84 грн.

На час розгляду судом кримінального провадження відносно ОСОБА_3 цивільний позов у порядку ст.128 КПК України прокурором не заявлявся.

Виходячи з викладеного, ОСОБА_3 зобов`язаний у відповідності до вимог ст.1206 ЦК України відшкодувати 10850,84 грн. - витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, які надані з державного бюджету України Національною службою здоров`я України.

Відсутність відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я з вини ОСОБА_3 на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 негативно впливають на фінансування витрат на лікування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою для звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів.

Суд вважає, що прокурор є уповноваженою особою на звернення до суду із цим позовом, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 56 ЦПК України передбачено, що прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У Рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 вказано, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, тому прокурор у кожному конкретному випадку з посиланням на законодавство самостійно визначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначають з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Поняття «орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до норм Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Правовідносини, пов`язані із використанням бюджетних коштів та наповнюваністю бюджетів становлять суспільний інтерес, а несвоєчасність і неповнота повернення коштів до бюджету цьому суспільному інтересу не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 89 Бюджетного кодексу України витрати, які спрямовуються на заклади охорони здоров`я, які належать відповідним територіальним громадам, здійснюються з місцевого бюджету.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством.

Кошти державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигновані на охорону здоров`я, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цільових і місцевих програм щодо охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень з цих питань.

Ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності зазначеного лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Відповідно до абз. 2 п. 3 Порядку, у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться у порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб.

Згідно п. 4 Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

В даному випадку встановлено порушення інтересів держави, яке полягає в невідшкодуванні відповідачем коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, внаслідок чого до бюджету не надійшли кошти в сумі 10 850, 84 грн.

Згідно Статуту КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 25.02.2021 №4-10 є лікарняним закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та Статутом. Засновником Підприємства є територіальна громада міста Черкаси в особі Черкаської міської ради. Заклад фінансується з місцевого бюджету, заснований на майні спільної власності територіальних громад, створений з метою забезпечення медичного обслуговування населення шляхом надання йому медичних послуг.

Так, предметом позовних вимог є відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, що свідчить про порушення економічних інтересів КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради, що ускладнює належну реалізацію нею функцій держави щодо державної політики в галузі охорони здоров`я, оскільки кошти, виділені з бюджету на вказані цілі, залишаються до цього часу не відшкодовані в судовому порядку, що згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» потребує втручання органів прокуратури шляхом подання позовної заяви.

Ненадходження коштів до відповідних бюджетів призводить до порушень діяльності зазначених лікувальних закладів щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави, внаслідок чого виникає передбачене законом право прокурора на звернення до суду з позовом для їх захисту.

Незважаючи на факт завдання шкоди інтересам держави, Черкаською міською радою не вжито будь-яких заходів, спрямованих на захист та поновлення порушених інтересів держави в судовому порядку. Цивільний позов про відшкодування шкоди не заявлено та жодних дій щодо стягнення завданих державі збитків не вжито, що свідчить про неналежне здійснення наданих законом повноважень.

Таким чином, порушення інтересів держави (національного, суспільного інтересу) відбулось внаслідок ігнорування відповідачем порядку відшкодування коштів на лікування особи, потерпілого від злочину, яке проведено за рахунок коштів комунального закладу та міського бюджету в цілому. Несвоєчасне надходження коштів ослаблює економічні основи місцевого самоврядування та медичного закладу, позбавляє можливості закладом здійснювати подальше використання коштів міського бюджету на реалізацію програм в сфері охорони здоров`я та надання медичної допомоги іншим хворим тощо.

Невжиття Черкаською міською радою заходів цивільно-правового характеру до захисту цих інтересів є підставою для представництва інтересів держави в суді органами прокуратури.

Аналогічної позиції щодо стягнення коштів на користь закладу охорони здоров`я притримується і Європейський суд з прав людини, який, зокрема, у рішенні від 11.02.2003 по справі «Хаммерн (Hammern) проти Норвегії» (скарга №30287/96) встановив, що тягар фінансових збитків, завданих порушенням і розглядом кримінальної справи, що закрита чи закінчилась виправданням обвинуваченого, несе обвинувачений, якщо він не зможе довести, що вірогідна відсутність факту вчинення ним постановленого йому у вину діяння. Положення пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не порушено.

Велика палата Верховного суду зробила свій висновок щодо поняття «нездійснення або неналежного здійснення суб`єктом владних повноважень своїх функцій» (справа № 912/2385/18 від 26.05.2020), відповідно до якого бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Відповідно до п. 5.6 постанови Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 визначено, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

Сам факт не звернення до суду органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, свідчить про те, що такий орган неналежно виконує свої повноваження, про що вказується в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18.

Слід звернути увагу, що згідно із ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор доводить бездіяльність органу, в інтересах якого він звертається до суду, а не можливість чи неможливість такого органу самостійно звернутися із цим позовом до суду.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020 вказано, що прокурор, звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» надає можливість такому органу відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави.

Невжиття компетентним органом відповідних заходів протягом розумного строку після того, як такому органу стало відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватись як бездіяльність такого органу.

З метою вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Черкаською окружною прокуратурою направлено лист на адресу Черкаської міської ради за №54/1-324вих-24 від 16.01.2024.

Так, згідно листа Черкаської міської ради від 29.01.2024 міська рада не зверталася та не планує звертатися до суду з позовом щодо стягнення з винної особи коштів, що витрачені комунальним некомерційним підприємством «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» на лікування потерпілого ОСОБА_4 .

Оскільки, із позовною заявою Черкаська міська рада до суду за захистом порушеного права як власники майна, в тому числі коштів, виділених із місцевого та державного бюджету на фінансування діяльності лікарень, не звертаються, вказане, свідчить про невиконання ними повноважень із захисту інтересів держави в суді та надає право прокурору на звернення до суду з вказаною позовною заявою.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що держава може вступати як в адміністративні (публічні), так і цивільні (господарські) правовідносини. У випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими учасниками таких правовідносин.

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Тому поведінка органів, через які вона діє у цивільних відносинах, розглядається як відповідна поведінка держави в них.

Отже, у суспільних відносинах органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах. Метою участі держави в особі відповідних органів у цивільних (господарських) правовідносинах є насамперед задоволення приватного інтересу держави.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у п. п. 82-84 постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц дійшла до висновку, що незалежно від того, хто саме звернувся до суду - орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, чи прокурор, у судовому процесі (у тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як позивач, а відповідний орган або прокурор здійснюють процесуальні дії на захист інтересів держави як суб`єкта процесуальних правовідносин.

Змістом правовідносин за участю держави є права, обов`язки та інтереси самої держави, які вона реалізує через відповідного суб`єкта, а не приватні права, обов`язки та інтереси цього суб`єкта, який бере безпосередню участь у певних правовідносинах від імені держави.

Наведене кореспондується з правовим висновком Верховного Суду у справі № 910/18605/19, викладеним у постанови від 25.08.2022, за яким, визначаючи одним із позивачів суб`єкта, через якого держава бере участь у правовідносинах, прокурор не здійснює захисту його інтересів, а захищає порушені інтереси держави, які тісно пов`язані з діяльністю або повноваженнями такого суб`єкта.

Тож фактичним позивачем у позові, поданому в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган або прокурор, а отже, судовому захисту підлягає порушений інтерес держави, а не приватний інтерес суб`єкта, через якого держава діє в цивільних правовідносинах.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 53 ЦПК України, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. У заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Таким чином, враховуючи, що затрати лікарні не відшкодовані, що свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів держави уповноваженими органами, виникає законне право прокурора на звернення із даною позовною заявою до суду на захист державних інтересів, оскільки вказана бездіяльність призводить до ненадходження коштів, які мали б поступити до міського бюджету.

Згідно п. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

У зв`язку з цим, маючи усі необхідні підстави та повноваження, заступник керівника Черкаської окружної прокуратури звертається із даним позовом до суду в інтересах Черкаської міської ради для захисту інтересів держави у бюджетній сфері.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

У відзиві на позовну заяву. представник відповідача вказує на те, що цивільна правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована, а тому, у зв`язку з цим відсутні підстави для стягнення з нього витрат, пов`язаних із лікуванням потерпілого.

Суд вважає такі твердження відповідача необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, дійсно між відповідачем та ПрАТ «СГ «ТАС» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-211595868 у формі полісу, згідно з яким: забезпеченим транспортним засобом на момент ДТП, що трапилася 23.06.2023 року був легковий автомобіль марки ЗАЗ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував страхувальник. Строк дії полісу з 19.10.2022 по 18.10.2023 року включно. Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 320000 грн.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Закону № 1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 цього Закону).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від наслідків ДТП вказаним законом не передбачений, а тому такі витрати не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховою компанією.

Аналогічний висновок міститься також у Постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1343цс15.

За огляду на викладене, підстави для застосування до даних правовідносин положень Закону № 1961-IV відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі наведеного, ст. 1206 ЦК України, керуючись ст.ст. керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Черкаської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Черкаської міської ради до ОСОБА_3 , третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради про відшкодування витрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь органу місцевого самоврядування, в управління якого перебуває заклад охорони здоров`я Черкаської міської ради ( рахунок UA0023759, одержувач платежу: ГУК у Черкаській області/тг м. Черкаси/24060300, ) витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Повне судове рішення складене 23.05.2024 року.

Головуючий: Р. В. Демчик