Справа № 185/5259/24
Провадження № 2-о/185/230/24
22 травня 2024 року м.Павлоград
Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Перекопський М.М., розглянувши заяву адвоката Куща Дмитра Сергійовича, який діє від імені ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини,
У травні 2024 року до суду надійшла вказана цивільна справа про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини.
Заява обґрунтована тим, що неповнолітня дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з грудня 2023 року проживає з заявником, в той час мати дитини мешкає за межами України. Встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини необхідний заявнику для звільнення з військової служби за сімейними обставинами.
Відповідно до положення статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Так, згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Частиною 4 статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.
Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи дані положення, Верховний Суд зазначив, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, а також вказав, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Аналогічні положення містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»
Як вбачається з поданої заяви, встановлення факту самостійного утримання та виховання неповнолітньої дитини батьком без участі матері необхідно заявнику для підтвердження його одноособових прав щодо звільнення з військової служби за сімейними обставинами.
У якості обґрунтування доведеності вищевказаних фактів заявник посилається на невиконання матір`ю її батьківських обов`язків, що підлягає доведенню в судовому засіданні та, відповідно до вимог ст.155 СК України, може мати для останньої негативні наслідки у виді притягнення її до відповідальності, суттєво впливає на її права та обов`язки в подальшому, а, отже, містить ознаки спірності правовідносин.
Крім того, метою встановлення вищевказаних фактів фактично є усунення другого з батьків від участі у вихованні дитини, зокрема з метою набуття заявником одноособових прав щодо дитини та можливістю неотримання згоди на вчинення правочинів неповнолітньою дитиною у визначених законом випадках у обох батьків.
Відповідно до положень ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.
Суд зауважує, що позбавлення або обмеження одного з батьків права на виховання дитини є спором про право та виключає розгляд справи у порядку окремого провадження.
Більш того, відповідно до вимог ст.19 СК України при розгляді судом справ щодо участі у вихованні дитини одного з батьків, місця проживання дитини обов`язковою є участь органів опіки та піклування, які подають письмовий висновок щодо розв`язання спору, що також вказує на позовний порядок розгляду цих справ.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, у відкритті провадження у справі за заявою адвоката Куща Дмитра Сергійовича, який діє від імені ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини, слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 17, 44, 260, 315, 353 ЦПК України, суддя, -
У відкритті провадження у цивільній справі за заявою адвоката Куща Дмитра Сергійовича, який діє від імені ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини - відмовити.
Роз`яснити заявнику право звернення до суду з позовом на загальних підставах.
Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення (підписання суддею) та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Суддя М. М. Перекопський