Справа № 468/1797/20
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

23.04.2024 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Янчук С.В., за участю секретаря судового засідання - Онофрійчук М.О., позивача та її представника, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 11,7 га, розташовану в межах території Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастрові номери :01:000:0411, :02:000:0606), після смерті її двоюрідної тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обгрунтування позовних вимог позивач в заяві зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна тітка ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме вищевказану земельну ділянку. Вона є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину, оскільки подала в шестимісячний строк з моменту смерті спадкодавця заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці за заповітом або законом відсутні.

Нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку та документів на підтвердження родиних відносин зі спадкодавцем. На думку позивача, за таких умов вона не може офомитися у спадкових правах в нотаріуса, а тому просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 24.12.2020 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

25.01.2021 року на запит суду надійшла копія актового запису про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2

26.01.2021 року на запит суду надійшла копія спадкової справи №89/2019, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 11.07.2023 року було повернуто позивачу заяву про зміну предмету позовних вимог.

Ухвалою від 14.08.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

25.03.2024 року на запит суду надійшла копія актового запису про шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

11.04.2024 року на запит суду надійшла копія актового запису про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 .

Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. В ході судового засідання, що відбулось 06.02.2024 року, позивач та її представник позов також підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про смерть 01.10.2019 року ОСОБА_2 ; копію витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 16.10.2019 року; копію Державного акту на право власності на земельну ділянку; копію свідотцва про народження ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 ; копію свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 ; копію свідотцва про народження ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 ; копію постанови приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області від 11.06.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії; копію адвокатського запиту від 12.05.2020 року; копію повідомлення Баштанського РВ ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.05.2020 року; копію актового запису про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ; копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; повідомлення Баштанської державної нотаріальної контори від 04.03.2021 року; Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру від 04.03.2021 року; довідку Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 05.04.2021 року за №69; довідку Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області за №728; копію свідоцтва про укладення шлюбу 19.10.1974 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ; копію свідоцтва про одруження 20.12.1965 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; копію актового запису про шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; копію актового запису про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 ) суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст.ст. 77,78,79,80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень ст.. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповіднодо вимог ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Недійсний договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.

В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №027805 належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 11,70 га, розташована в межах території Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастрові номери :01:000:0411, :02:000:0606) (а.с.14-15). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с.12). Постановою приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Гоцуляка С.С. від 11.06.2020 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану спірну земельну ділянку у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем, а також документів встановлення факту родинних відносин, які б підтверджували право на спадкування на рівні з іншим спадкоємцем, прийнявшим спадщину згідно ст. 1261 ЦК України (а.с.21).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пояснили, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 доводилась двоюрідною тіткою позивачки, вони проживали в одному селі, підтримували родинні відносини, спілкувались.

Позивач обгрунтовує свої вимоги, серед іншого, тим, що вона є спадкоємцем п`ятої черги за законом, оскільки спадкодавець ОСОБА_2 доводиться їй двоюрідною тіткою, а також відсутністю інших спадкоємців.

Проте, стороною позивача не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_2 . Надані позивачем та витребувані за її клопотанням письмові докази в своїй сукупності не дають суду достатніх підстав для висновку наявності родинних відносин між позивачем та спадкодавцем ОСОБА_2 . Також не підтверджують факт родинних відносин покази вищевказаних свідків, виходячи з вимог належності та допустимості доказів.

Зі змісту ст. 315 ЦПК України вбачається, що суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, якщо законом не визначено іншого порядку його встановлення.

З огляду на викладене, належним та допустим доказом підтвердження факту родинних відносин має бути відповідне судове рішення, однак позивачем такої позовної вимоги не було заявлено.

Крім того, навіть за умови підтвердження факту родинних відносин між позивачем та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а саме те, що остання доводилась позивачці двоюрідною тіткою, судом не вбачалося б підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів копії спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняв чоловік останньої - ОСОБА_13 , який 16.10.2019 року подав до нотаріуса відповідну заяву про прийняття спадщини, а також проживав з останньою на момент її смерті (а.с.46-48). При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_13 помер (а.с.59).

Як зазначалось вище, згідно положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Таким чином, наявність спадкоємця першої черги за законом та прийняття ним спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у всякому випадку унеможливлює виникнення у позивача, як спадкоємця п`ятої черги за законом (за умови підтвердження в даному випадку факту родинних відносни), права на спадкування після смерті останньої.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність у позивача права на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Враховуючи, що в ході розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт порушення права позивача на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити через його необгрунтованість.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Відповідач: Інгульська сільська рада Баштанського району Миколаївської області, (місце знаходженя: вул. Травнева, 41, с. Інгулка Баштанського району Миколаївської області, ).

Повне судове рішення складене 02.05.2024 року.

Суддя: