Справа № 441/2930/23 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/811/722/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
Провадження № 22-ц/811/571/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

розглянувши в місті Львові, в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 06 лютого 2024 року та за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на додаткове рішення Городоцького районного суду Львівської області від 20 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

11.12.2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача в її користь пеню за прострочення сплати аліментів, які стягуються на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 05.11.2020 року до травня 2023 року включно в розмірі 164 064 грн 86 коп.

Позов обгрунтовувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 26.11.2020 року Лисичанським міським судом Луганської області видано судовий наказа про стягнення з ОСОБА_1 в її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.11.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач є працездатною особою, тривалий час офіційно не працював, матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, аліменти в період з 05.11.2020 року до травня 2023 року не сплачував, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість по аліментах в розмірі 164 064 грн 86 коп. При цьому, розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини за час невиконання відповідачем обов`язку по сплаті аліментів становить 572 782 грн 99 коп.Враховуючи, що згідно ст. 196 СК України розмір неустойки не може перевищувати розмір заборгованості зі сплати аліментів, вважає, що з ОСОБА_1 в її користь підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 05.11.2020 року до травня 2023 року включно в сумі 164 064 грн 86 коп.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 05.11.2020 року до травня 2023 року в сумі 164064 грн 86 коп на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

Додатковим рішенням у задоволенні заяви адвоката Струс Наталії Ярославівни в інтересах ОСОБА_3 про винесення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини - відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував, що відповідачу не було відомо про видачу Лисичанським міським судом Луганської області судового наказу № 415/6814/20 від26.11.2020 року про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу. Так, про виконавче провадження АСВП № 66604849 з примусового виконання судового наказу ОСОБА_1 стало відомо після винесення державним виконавцем постанови про арешт коштів боржника. Враховуючи, що з 02 березня 2022 року відповідач перебуває на військовій службі, арешт було наклаладено на його заробітну плату, з якої відраховано частину заборгованості по аліментах та щомісячно стягуються аліменти в користь позивачки в розмірі 1/4 його заробітку. Відповідач заперечує наявність своєї вини у виникненні заборгованості, у зв`язку з чим вважає, що підстави для стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відсутні.

Зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а відтак на нього розповсюджуються пільги, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи, що на даний час в Україні діє особливий період, він звільнений від нарахування та сплати пені за невиконання зобов`язань по сплаті аліментів.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Додаткове рішення суду оскаржила представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .

Вважає оскаржуване додаткове рішення суду незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що ОСОБА_3 надала належні докази понесення нею витрат на правову допомогу, а саме договір про надання правової допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг та розрахунок понесених нею витрат. При цьому, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 в позовній заяві зазначила орієнтовну суму витрат, які вона планувала понести за час розгляду справи, що становила 6600 грн, з яких 5000 грн - підготовка та написання позовної заяви, 1600 - участь в судовому засіданні адвоката (з розрахунку 800 грн одне засідання). Враховуючи наведене, вважає, що передбачені законом підстави для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3 про стягнення в її користь витрат на правову допомогу відсутні. Зазначила, що розмір витрат, які позивачка планує понести в суді апеляційної інстанції становить 3 500 грн.

Просить додаткове рішення суду скасувати, стягнути з відповідача судові витрати.

03.04.2024 року на адресу суду від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в якому зазначено, що факт прострочення відповідачем сплати аліментів в користь позивача за вказані у позовній заяві періоди доведено належними та допустимими доказами та підтверджено розрахунком заборгованості зі сплати аліментів. Відповідачем не доведено, що прострочення сплати ним аліментів на утримання сина мало місце не з його вини. При цьому, доводи скарги про відутність у ОСОБА_1 інформації про стягнення з нього аліментів в примусовому порядку спростовуються матеріалами справи, а саме заявою відповідача від 10.02.2022 року, з якої вбачається, що боржнику було відомо про наявність на виконанні в Очаківському відділі державної виконавчої служби виконавчого провадження АСВП № 66604849 з примусового виконання сдового наказу № 415/6814/20 від 26.11.2022 року. Просила рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення підлягає до задоволення частково, а апеляційна скарга представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на додаткове рішення не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Частинами 1, 2 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до правового висновку Великої Палата Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, в якій Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, пеня зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Судом встановлено, що сторони з 22.10.2016 року по 11.07.2023 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2023 року шлюб між сторонами розірвано.

Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

26.11.2020 року Лисичанським міським судом Луганської області видано судовий наказ № 415/6814/20 про стягнення з ОСОБА_1 (відповідача) в користь ОСОБА_7 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

23.09.2021 року головним державним виконавцем Очаківського відділу ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Оняновою О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП № 66604849 з виконання судового наказу № 415/6814/20 від 26.11.2020 року.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 20.10.2023 року, проведеного у виконавчому провадженні АСВП № 66604849, заборгованість боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 20.10.2023 року становить 164 064, 86 грн.

Згідно розрахунку пені за прострочення сплати аліментів за період з 05.11.2020 року до травня 2023 року, проведенного позивачкою, розмір пені становить 572782, 99 грн.

Звертаючись до суду позовом про стягнення пені за несплату аліментів, ОСОБА_3 посилалася на те, що у зв`язку з несплатою відповідачем аліментів з 05.11.2020 року до травня 2023 року включно з останнього підлягає стягненню неустойка (пеня), сума якої згідно 2 ст. 196 СК України не може бути більшою ніж 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів та становить164 064, 86 грн.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 про стягнення пені за несплату аліментів, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості заявлених позивачкою вимог у зв`язку з простроченням відповідачем сплати аліментів, відсутності належних доказів на спростування вини ОСОБА_1 у простроченні сплати аліментів та відповідності проведеного позивачкою розрахунку пені вимогам Сімейного Кодексу України.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися, виходячи з наступного.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного виконання боржником своїх зобов`язань, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), передбаченої частиною першою 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин.

Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 754/4461/21.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

На платника аліментів не можна покладати відповідальність за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), якщо заборгованість утворилася з не залежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в ухвалі від 24 червня 2020 року у справі № 661/905/19.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснює, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена уст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Як убачається з матеріалів справи, 23.09.2021 року головним державним виконавцем Очаківського відділу ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Оняновою О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП № 66604849 з примусового виконання судового наказу № 415/6814/20 від 26.11.2020 року.

09.02.2022 року головним державним виконавцем Очаківського відділу ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Оняновою О.В. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

10.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Очаківського відділу ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області з заявою, в якій просив долучити до матеріалів виконавчого провадження АСВП № 66604849 довідку з центру зайнятості та здійснити перерахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів в користь ОСОБА_3 .

З 02.03.2022 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою, виданою тимчасово виконуючим обов`язків командира ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_8 , № 63 від 11.01.2024 року.

Як убачається з матеріалів справи, з таких неможливо встановити, що з часу відкриття виконавчого провадження АСВП № 66604849 з примусового виконання судового наказу № 415/6814/20 від 26.11.2020 року ОСОБА_1 було достовірно відомо про наявність у нього обов`язку зі сплати аліментів на піставі судового наказу № 415/6814/20 від 26.11.2020 року.

Разом з тим, заявою боржника ОСОБА_1 від 10.02.2022 року, поданою до Очаківського відділу ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області підтверджується, що з цього часу йому відомо про обов`язок сплачувати аліменти та про наявність заборгованості зі сплати аліментів.

Тобто, з 10.02.2022 року відповідачу було достовірно відомо про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів, що за відсутності в матеріалах справи доказів щодо обставин, які б перешкоджали йому добровільно сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, є підставою для стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів за період з березня 2022 року по травень 2023 року.

Вина відповідача у виникненні заборгованості по аліментах за період з 05.11.2020 до лютого 2022 року матеріалами справи не підтверджена, а отже підстави для нарахування пені за вказаний період відсутні.

Згідно розрахунку, проведеного судом апеляційної інстанції з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, розмір пені за несвоєчасну сплату ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини становить 299 101, 68.

Разом з тим, враховуючи вимоги ч 2 ст 196 СК України, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини в розмірі 128 072,80 грн, що становить 100% розміру заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з березня 2022 року по травень 2023 року.

З наведених мотивів рішення суду слід змінити, стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 128 072 грн 80 коп неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з березня 2022 року по травень 2023 року та 838 грн 08 коп. судового збору в користь держави, що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Доводи скарги щодо відсутності підстав для стягнення з ОСОБА_1 пені за несплату аліментів у зв`язку з його пребуванням на військовій службі не відповідають положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки не звільняють його від обов»язку по сплаті аліментів, за невиконання якого підлягає стягненню пеня.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як убачається з матеріалів справи, 08.02.2024 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 в користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 800 грн та 1073,60 грн судового збору.

На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надала договір про надання правової допомоги від 04.12.2023 року, акти приймання наданих адвокатом послуг від 04.12.2024 року та від 06.12.2023 року і платіжні інструкції.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про ухвалення у справі додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було заявлено ткої вимоги у позовній заяві, підтвердження розміру витрат на надання професійної правничої допомоги не надано, відповідної заяви про неможливість позивачем подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, заявлено не було. Крім того, витрати зі сплати судового збору позивачкою не понесено, оскільки від сплати такого при зверненні з позовом до суду вона звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю.

Як убачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, ОСОБА_3 у позовній заяві зазначила, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи, становить 6 600 грн. При цьому, зазначила, що повний розрахунок буде нею надано у судовому засіданні.

Разом з тим, у судовому засіданні 06.02.2024 року доказів на підтвердження розміру витрат, понесених позивачкою на професійну правничу допомогу суду надано не було, та до закінчення судових дебатів не зроблено відповідну заяву про неможливість подати такі докази.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недотримання стороною позивача вимог процесуального закону щодо реалізації стороною права на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та відсутність підстав для стягнення таких в користь ОСОБА_3 .

Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування додаткового рішення суду колегія суддів суду не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 31 травня 2024 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1, 2 ч. 1 ст. 374, ст. 375, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 06 лютого 2024 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з березня 2022 року по травень 2023 року в сумі 128 072 грн 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 838 грн 08 коп. судового збору.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Городоцького районного суду Львівської області від 20 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31 травня 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра