Справа № 930/546/24
Провадження №2/930/355/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2024 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.,

за участі секретаря судового засідання Вакар Г.І.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Немирівської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_2 , який прожив в с. Велика Бушинка Вінницького району Вінницької області.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, із земельної ділянки, яка належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , яка розташована на території Великобушинської сільської ради Немирівського району Вінницької області площею 0,157 га, кадастровий номер :05:001:0197.

Позивачка стверджує, що вона єдина спадкоємиця після смерті батька та прийняла спадщину за законом.

Для оформлення спадкових прав на земельну ділянку батька, ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса, але відповідно до Постанови від 09.11.2023 року № 1150/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Підставою відмови було встановлено невідповідність місця розташування земельної ділянки. В державному акті адреса земельної ділянки зазначена «село Гиринки Великобушинської сільської ради», а у Витязі з Державного земельного кадастру адреса земельної ділянки : « АДРЕСА_1 ». Будь-які документи , які б свідчили про зміну поштової адреси земельної ділянки спадкоємицею не надаються. Згідно інформації, наданою Великобушинською сільською радою, села Гиринки в адміністративно-територіальному поділі Немирівського району Вінницької області не існує.

На даний час належним чином оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку не є можливим у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Великобушинської сільської ради земельна ділянка розміром 0,1570 га розташована в с. Велика Бушинка.

Позивачка зазначає, що для подальшого утримання та збереження майна їй необхідно оформити право власності на спадкове майно, оскільки іншого шляху, окрім визнання права власності на вказану земельну ділянку в судовому порядку, в даному випадку не існує.

У зв`язку із вище викладеним позивачка звернутись до суду та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,1570 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 .

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 01.03.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

26.03.2024 ухвалою суду витребувано у державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області Кнап Л.П. належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився. Згідно з поданою письмовою заявою просив розглядати справу у відсутність представника відповідача, щодо задоволення позову не заперечував.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно зі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

З цієї норми також випливає те, що таке визнання має не суперечити закону і не порушувати права свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що згідно з копією паспорта № НОМЕР_2 , виданого 26.12.2018 органом 0527 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилася в м.Вінниці Вінницької області.

Згідно довідки №226 від 22.01.2019 про реєстрацію місця проживання особи, виданою виконавчим комітетом Немирівської міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 м.Вінниці. Її батьками записані: батько - ОСОБА_2 , матір ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_1 розірвано 10.02.2004. Прізвище після розірвання шлюбу громадянки- ОСОБА_6 .

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Велика Бушинка Вінницького району Вінницької області.

Після його смерті залишилося спадкове майно.

Згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВН №031907 ОСОБА_2 на підставі рішення 9 сесії 22 скликання Великобушинської сільської Ради народних депутатів від 20.08.1997 року, ОСОБА_7 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0.157 га, яка розташована на території с.Гиринки Великобушинської сільської Ради для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 встановлено, що земельна ділянка, кадастровий номер :05:001:0197, місце розташування АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1570 га, на праві приватної власності 15.12.2020 зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі рішення 9 сесії 22 скликання Великобушинської сільської ради 20.08.1997 (Державний акт від серії І-ВН № 031907.

Згідно довідки №823 від 18.11.2020, виданої виконкомом Великобушинської сільської ради. земельна ділянка розміром 0,1570 га розташована в АДРЕСА_1 .45а.

З спадкової справи №92/2023, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , встановлено, що заявою від 02.06.2023 ОСОБА_1 спадщину після свого батька ОСОБА_2 прийняла. Також зазначила, що іншою спадкоємицею за законом є донька померлого ОСОБА_8 .

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №8 13.11.1994 Великобушинською сільською радою Немирівського району складено актовий запис №9 про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 ).

З довідки №2393 від 30.03.2023, виданої виконкомом Немирівської міської ради, встановлено, що ОСОБА_2 на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . на момент відкриття спадщини за даною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Спадкоємиця ОСОБА_8 відмовилася від прийняття спадщини, що підтверджується заявою від 02.06.2023, поданою до Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області.

Згідно постанови державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1150/02-31 від 09.11.2023 09.11.2023 ОСОБА_1 звернулася до Немирівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом га, розташовану за адресою: с.Гиринки Великобушинської сільської ради Немирівського району Вінницької області, належну ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак отримала відмову нотаріуса у зв`язку із тим, що при огляді наданих документів встановлена невідповідність місця розташування земельної ділянки, а саме: в державному акті адреса земельної ділянки зазначена «село Гиринки Великобушинської сільської ради», а у витязі з Державного земельного кадастру адреса земельної ділянки зазначена « АДРЕСА_1 ». Будь-які документи, які б свідчили про зміну поштової адреси земельної ділянки спадкоємицею не надавалися.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статтей 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1269 ЦК України одним із способів прийняття спадщини є подання спадкоємцем нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про її прийняття.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та пп.4.15 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Судом встановлено, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії І-ВН №031907, який видано ОСОБА_2 , місце розташування земельної ділянки площею 0,157 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства зазначено: с.Гиринки Великобушинської сільської ради, тоді як згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку місце розташування земельної ділянки, кадастровий номер :05:001:0197, площею 0,1570 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): АДРЕСА_1 .

З досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що допущена помилка щодо місця розташування земельної ділянки в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії І-ВН №031907.

Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ст. 126 ЗК України документами, які посвідчують право власності на земельну ділянку є: державний акт, цивільно-правова угода, свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 2013 року, а саме, відповідно до Переліку постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність: Постанова Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2002 р. № 449 "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" (Офіційний вісник України, 2002 р., № 14, ст. 753). - втратила чинність.

На даний час зареєструвати та отримати державний акт на право власності на земельну ділянку неможливо, так як державні акти на право власності на земельну ділянку чинності не втратили, але можливості їх оформити більше немає.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що право на земельну ділянку за спадкодавцем підтверджено належними доказами, вказане нерухоме майно є об`єктом права власності і за змістом ст. 1218 ЦК України може бути об`єктом спадкування.

Згідно ч.1ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 його спадкоємицями 1-ї черги за законом є дочка ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_8 . Остання відмовились від прийняття спадщини. ОСОБА_1 спадщину прийняла, звернувшись до нотаріуса з заяваю про прийняття спадщини за законом, належну спадкодавцю. Однак, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 0,1570 га, належну ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно державного акту серії І-ВН № 031907, виданий 24 лютого 1998 року Великобушинськю сільською радою, у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки, зазначеного в Державному акті та витязі з Державного земельного кадастру, у зв`язку із чим вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права на зазначене майно в нотаріальному порядку за обставин незалежних від її волі.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справі про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивача, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, тому суд дійшов висновку, що позов обґрунтований.

Таким чином, належно оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, відповідачем визнаються, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 200, 206, 211, 258, 259, 263, 273, 354, 355 ЦПК України та ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273, 1296, 1297 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності у порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,1570 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Немирівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 02.05.2024 року.

Суддя Т. Є. Войницька