КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 752/1096/21

номер провадження №22-ц/824/1563/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянуву порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2023 року /суддя Машкевич К.В./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом і, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 02 лютого 2021 року та 07 вересня 2022 року, просила стягнути з відповідача на її користь збитки у розмірі 412 316,30 грн; витрати на проведення дослідження у розмірі 3000 грн, 3% річних у розмірі 25 654,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 139 137,90 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 213 191,56 грн майнової шкоди та 2333,47 грн судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено. /т. 1 а.с. 234-238/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити частково: стягнути майнову шкоду, завдану дтп у розмірі 382 269, 80 грн, 3% річних у розмірі 25 654 грн, інфляційні втрати у розмірі 139 137, 90 грн.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що фактичний розмір шкоди це вартість відновлювального ремонту, яка за даними експертизи складає 512 269, 80 грн. З винної особи стягується саме вартість відновлювального ремонту, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір завданих збитків. Також вказував на те, що обов`язок відшкодувати шкоду у відповідача виник з 12.08.2020 р. - з моменту визнання її винною у дтп, а тому % річних та інфляційні втрати підлягають також стягненню саме з цього моменту.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказував, що Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України було надано висновок експерта від 23.03.2023 року за № СЕ-19/111-22/50922-АВ, відповідно до якого вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ та величини ВТВ. Суд поклав в основу оскаржуваного рішення висновок експерта, який визначив завданий матеріальний збиток власнику автомобіля Мерседес д/н НОМЕР_1 як суму вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу та величини втрати товарної вартості. Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідальність ОСОБА_3 за ч. 2 cт. 625 ЦК України, настає саме з моменту набрання законної сили рішенням суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди та можливість застосування до неї цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання. День визнання ОСОБА_3 винною у скоєнні дтп не є моментом, коли вона стала боржником, яка прострочила виконання грошового зобов`язання, адже, постановою суду по адміністративній справі не визначено розмір шкоди, не визначено строки сплати, тощо. Підсумовуючи вище наведене, рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 25.05.2020 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_3 , та автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу - ОСОБА_1 . Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.08.2020 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.9).

Також встановлено, що відповідно до ремонтної калькуляції №189/2020 від 07.07.2020, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Мерседес» д.н.з НОМЕР_1 становить 542 316,30 грн (а.с.10-13).

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-22/50922-АВ від 23.03.2023 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Мercedes-Benz C300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 25.05.2020 становила 343 191,56 грн (а.с.154-164).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами ст. 22 ЦК України, про те, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене і упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно матеріальну шкоду на суму 343 191,56 грн, що підтверджується висновком судового експерта Левченко С.Ю. № СЕ-19/111-22/50922-АВ від 23.03.2023 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного «Мercedes-Benz C300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який суд першої інстанції правильно взяв до уваги як належний доказ понесених збитків.

Вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована.

При зверненні до суду позивачем вказано, що МТСБУ їй було сплачено страхове відшкодування у сумі 130000,00 грн, даний факт сторонами в судовому засіданні був підтверджений та не заперечувався.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка була сплачена МТСБУ на користь позивача, становить 213 191,53 грн. Зазначена матеріальна шкода не була відшкодована відповідачем, а отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вона підлягає стягненню.

Доводи апеляційної скарги про те, що фактичний розмір шкоди це вартість відновлювального ремонту, яка за даними експертизи складає 512 269, 80 грн., апеляційним судом відхиляються як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України було надано висновок експерта від 23.03.2023 року за № СЕ-19/111-22/50922-АВ, відповідно до якого вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ та величини ВТВ.

Суд першої інстанції вірно поклав в основу оскаржуваного рішення висновок експерта, який визначив завданий матеріальний збиток власнику автомобіля Мерседес д/н НОМЕР_1 як суму вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу та величини втрати товарної вартості.

Доказів того, що автомобіль відремонтовано матеріали справи не містять.

Щодо вимоги позивача про відшкодування 3 % річних та індексу інфляції, судом першої інстанції також прийняте законне і обґрунтоване рішення.

За правилами частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідальність відповідача, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України, настає саме з моменту набрання законної сили рішенням суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди та можливість застосування до неї цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання. Виходячи з цього, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відсутні підстави до задоволення позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги в цій частині про те, що обов`язок відшкодувати шкоду у відповідача виник з 12.08.2020 р. - з моменту визнання її винною у дтп, трактуються апелянтом суб`єктивно і не відповідають вимогам закону.

День визнання ОСОБА_3 винною у скоєнні дтп не є моментом, коли вона стала боржником, яка прострочила виконання грошового зобов`язання, адже, постановою суду по адміністративній справі не визначено розмір шкоди, не визначено строки сплати, тощо.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: