Справа № 161/6106/24
Провадження № 2/161/2360/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

за участю секретаря судового засідання Швед Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

27.03.2024 року позивач ТзОВ «Коллект Центр» звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.03.2020 року між ТзОВ «Інфінанс» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно заявки-анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № від 06.08.2020 року, що акцептована відповідачем 06.08.2020 року, шляхом підписання електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України). Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000 гривень, в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремими та визначаються сторонами відповідно до умов договору. ТзОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором. 18.10.2021 року між ТзОВ «Інфінанс» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 18.10.2021, відповідно до якого до ТзОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за Договором позики № від 13.03.2020 року. У свою чергу, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТзОВ «Коллект Центр» на підставі Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі за договором позики № від 13.03.2020 року, що укладений між ТзОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 . Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 08.03.2024 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 99170 гривень. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності ТзОВ «Коллект Центр» вважає за необхідне ставити питання про стягнення боргу в розмірі 72585 гривень, з яких 6000 гривень заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 66585 гривень заборгованість за відсотками. Відповідач не повернув отримані кредитні кошти та не сплатив нараховані, відповідно до умов договору, відсотки за користування кредитними коштами. На підставі наведеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за Договором позики № від 13.03.2020 року в розмірі 72585 гривень, а також судові витрати у справі, що складаються зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

09.05.2024 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Солтисюка А.П. надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову, представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 отримав 06.08.2020 року в сумі 6000 грн., строком на 30 календарних днів з відсотковою ставкою 1, 75 % за один день користування кредитом. Відтак, позивач мав право нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитними коштами в межах строку дії договору позики, тобто в період з 06.08.2020 року по 05.09.2020 року. Після закінчення строку дії договору, відповідач повинен відповідати на невиконання умов договору. За таких умов відповідач визнає заборгованість за тілом кредиту в сумі 6000 грн. та заборгованість за відсотками в сумі 3150 грн. (6000 х 1, 75% х 30 =3150 грн.). Крім того, до задоволення підлягають вимоги про стягнення правничої допомоги пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 2143, 70 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги визнає частково.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 13.03.2020 року між ТзОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № (далі по тексту рішення Договір), відповідно до умов якого, ТзОВ «Інфінанс» надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами програми «MoneyBOOM», а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки та інші платежі за користування кредитом (а. с. 5-8).

Відповідно до п. 1.6 Договору ТзОВ «Інфінанс» відкрило ОСОБА_1 кредитну лінію в розмірі 20000,00 гривень, максимальний строк користування кредитом (траншем) 30 календарних днів, максимальна відсоткова ставка за один календарний день 1,75 %.

Згідно з п. 1.2 Договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу не пізніше строку користування траншем.

У п. 3.5 Договору сторони окремо погодили, що у випадку користування позичальником кредитом (траншем) понад строк, встановлений відповідно до п. 1.15 договору або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжувався на весь період фактичного користування кредитом (траншем), при цьому у випадку, якщо відсоткова ставка за користування кредитом (траншем), що встановлена відповідно до п. 1.15 цього договору менша ніж 1,75 % від суми кредиту (траншу) за кожен день користування кредитом (траншем), то правила нарахування процентів за відсотковою ставкою визначеною відповідно до п. 1.15 цього договору скасовуються з першого дня прострочення кредитом (траншем) і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом (траншем), а саме 1,75 % за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня прострочення строкового повернення кредиту (траншу) і до дня повного повернення кредиту (траншу). Договір містить відмітку про підписання електронним підписом.

Відповідно до пропозиції надання 2 траншу кредиту згідно Заявки-анкети № від 06.08.2020 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 13.03.2020 року (оферта) ТзОВ «Інфінанс» пропонує ОСОБА_1 отримати 2 транш кредиту в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах надання фінансового кредиту № від 13.03.2020 року. Основні умови кредиту (траншу): розмір кредиту (траншу) - 6 000 гривень; строк користування кредитом (траншем) 30 днів; строк дії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту 3 роки; відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75 % річних; реальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 3150 гривень. Пропозиція містить відмітку про підписання електронним підписом (а.с. 8 зворот).

Відповідно до акцепту оферти від 06.08.2020 року на отримання 2 траншу кредиту згідно заявки-анкети № від 06.08.2020 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 13.03.2020 року, ОСОБА_1 погодився отримати 2 транш кредиту на таких умовах:розмір кредиту (траншу) - 6 000 гривень; строк користування кредитом (траншем) 30 днів; строк дії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту 3 роки; відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75 % річних; реальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 3150 гривень. Акцепт містить відмітку про підписання електронним підписом (а.с. 9).

ТзОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором позики, надавши відповідачу грошові кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Квитанцією №62638977 від 06.08.2020 року підтверджено зарахування 6000 гривень на карту НОМЕР_1 (а.с. 22 зворот).Факт отримання кредитних коштів в розмірі 6000 гривень відповідач підтверджує.

Судом встановлено, що 18.10.2021 року між ТзОВ «Інфінанс» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 18-10/21, відповідно до умов якого ТзОВ «Інфінанс» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами згідно з реєстром боржників, серед яких право вимоги до ОСОБА_1 за договором № від 13.03.2020 року (а. с. 26-31).

10.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТзОВ «Коллект Центр», у томі числі і за кредитним договором № від 13.03.2020 року, що укладений між ТзОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 (а. с. 32-37).

Згідно з ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В силу норми ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як вбачається із розрахунку заборгованості ТОВ «Інфінанс» у ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором № від 13.03.2020 року у розмірі 32 394,98 грн., з яких: 6000 - заборгованість за кредитом (тілом кредиту) та 46025 грн. відсотки. 18.10.2021 року ТзОВ «Інфінанс» відчужило право вимоги за Договором ТзОВ «Вердикт Капітал».

Відповідно до розрахунку заборгованості ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованість ОСОБА_1 станом на 10.01.2023 року становить 99170 гривень, з яких 6000 гривень заборгованість по тілу кредиту; 46025 гривень нараховані відсотки ТзОВ «Інфінанс» станом на дату відступлення прав вимоги; 47145 гривень нараховані відсотки за період з 18.10.2021 року по 09.01.2023 року включно (а.с. 24).

Обґрунтовуючи відзив на позовну заяву, представник відповідача зазначає, що нарахування позивачем відсотків за користування кредитом поза строком кредитування (30 календарних днів) є неправомірним. Після 06.09.2020 року позивач не мав правових підстав для нарахування договірних відсотків.

Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку.

В таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування.

Зазначена вище правова позиція міститься у правових висновках Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц.

Як уже встановлено судом, 06.08.2020 року ОСОБА_1 отримав позику на умовах фінансового кредиту в розмірі 6 000 гривень; строк користування кредитом (траншем) 30 днів;відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75 % річних; реальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 3150 гривень.

Суд дійшов висновку, що строк кредитування в спірних правовідносинах закінчився 06.09.2020 року, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути проценти за користування кредитом за період з 06.08.2020 року по 05.09.2020 року (30 календарних днів) у розмірі 3150 гривень. Також, суд ураховує, що сторони погодили реальну вартість кредиту саме в такій сумі.

Щодо застосування п. 3.5 Договору суд зазначає, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Таким чином, проценти за користування кредитними коштами нараховуються лише в межах строку кредитування та не можуть бути видом відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Тому, суд вважає, що нарахування процентів після закінчення строку кредитування суперечить вимогам чинного законодавства.

З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Коллект Центр» 9150 гривень, з яких 6000 гривень тіло кредиту, 3150 гривень відсотки за користування кредитом.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову майнового характеру позивачем ТзОВ «Коллект Центр» сплачено судовий збір у розмірі 3028 гривень (а. с. 1).

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТзОВ «Коллект Центр» слід стягнути 381, 71 грн. судового збору (3028 х 9150 / 72585).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, зокрема, представник позивача просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 17000 грн.

У підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача долучає до матеріалів справи наступні документи: Договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТзОВ «Колект Центр»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; платіжну інструкцію № 413000006 від 09.02.2024 року; заявку на надання юридичної допомоги №645 від 07.02.2024 року; витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року, згідно з яким загальна вартість наданих послуг складає 17000 гривень.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України та з огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів позивача у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, участь адвоката у справі, кількість судових засідань, суд, з урахуванням основоположних засад справедливості, виваженості та розумності, вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 2143 грн. (17 000 х 9150 / 72585)

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 3, 207, 509, 526, 626, 628, 633, 634, 638, 1046, 1049, 1054 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 13.03.2020 року в розмірі 9150 (дев`ять тисяч сто п`ятдесят ) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 381 (триста вісімдесят одну) гривню 71 копійку судового збору та 2143 (дві тисячі сто сорок три) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», адреса: 01133, м. Київ, Мечнікова, 3, оф.306, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складення повного рішення 29 травня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук