Єдиний унікальний номер справи 226/2074/23
Номер провадження 2/235/495/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Юриної К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Данильчук С.Г., до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надання стоматологічних послуг,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Данильчук С.Г., з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надання стоматологічних послуг.

Ухвалою суду від 29.01.2024 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

08 травня 2024 року до суду надійшла заява від представника позивача про закриття провадження у справі в частині боргу яка обґрунтована тим, що після відкриття провадження у справі відповідач 24.04.2024 року сплатила суму заборгованості в розмірі 9000 гривень. Представник позивача провадження в частині стягнення заборгованості в розмірі 9000 гривень закрити та стягнути зі ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 4500 гривень та судовий збір.

Відповідачка будучи повідомлена про день та час розгляду справи належним чином, до судового засідання не з`явилася.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Завданням цивільного судочинства визначеному у ст. 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій, несе кожна зі сторін.

Положеннями ст. 13 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та учасники справи вправі розпоряджатись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до правового висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у разі припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Також Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначив, що закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції відповідного судового рішення.

З огляду на викладене, враховуючи, що в даній справі, у зв`язку із відсутністю заборгованості, предмет спору відсутній на час ухвалення судового рішення та між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав суду договір про надання правової допомоги від 06.11.2023 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АХ №1158450 від 17.11.2023 року, квитанцію до прибуткового касового ордера від 01.05.2024 року.

Відповідно до п. 2 додатку №1 до договору сума гонорару за договором є фіксованою і становить 4500 гривень.

При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від03.06.2020у справі№ 211/1674/19(провадження№ 61-2679св20),від 19.08.2020у справі№ 195/31/16-ц(провадження№ 61-15811св19).

Заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є цілком співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, підтверджений відповідними доказами, та зі сторони відповідача ніяких клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявлялося.

Оскільки, відповідачем погашено заборгованість в розмірі 9000 гривень вже після відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим позивачем не підтримуються позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 4500 гривень та судового збору в розмірі 1073,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 142, 255, 256 ЦПК, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Данильчук С.Г., до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надання стоматологічних послуг, закрити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Позивач: ФОП ОСОБА_1 . АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_3 . АДРЕСА_2 . Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4926.

Відповідач: ОСОБА_2 . АДРЕСА_3 . РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст ухвали виконано 22.05.2024 року.

Суддя Хмельова С.М.