Справа № 496/3391/24
Провадження № 2/496/1992/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л., вивчивши матеріали цивільного позову Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне підприємство «Проектний інститут «Укрспецзем» про встановлення права земельного сервітуту,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся з вказаним позовом до суду, в якому просить: 1) встановити за ПАТ «НЕК «Укренерго» право строкового, безплатного, земельного сервітуту (для експлуатації повітряної лінії (ПЛ) 330 кВ Новоодеська-Арциз) стосовно частини земельної ділянки площею 0,0058 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0070 і належить громадянці ОСОБА_1 , на умовах Договору; 2) встановити за ПАТ «НЕК «Укренерго» право постійного, безплатного, земельного сервітуту (для експлуатації повітряної лінії (ПЛ) 330 кВ Новоодеська-Арциз) стосовно частини земельної ділянки площею 0,0377 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:001:0070 і належить громадянці ОСОБА_1 , на умовах Договору; стягнути судові витрати.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, судом встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Але позовна заява не відповідає вказаним вимогам - відсутня дата народження, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України - відповідачки.

Приписами ч. 6 ст. 187 ЦПК України встановлено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

З відповідей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області вбачається, що для ідентифікації осіб необхідно вказати дати народження або паспортні дані.

Представник позивача, звертаючись до Біляївського районного суду Одеської області із позовною заявою, вказала, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_2 , однак такі відомості суд позбавлений перевірити у зв`язку з відсутністю інформації про дату народження останньої або її паспортних даних.

За таких обставин, представнику позивача необхідно надати суду інформацію про дату народження відповідача або паспортні дані.

Згідно з ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Речове право у вигляді сервітуту дає змогу власникові повною мірою реалізувати надані йому правомочності щодо належного цій особі майна і забезпечити його ефективне використання, а також передбачає право на задоволення немайнових інтересів інших осіб, речове право яких на чужу річ не пов`язано зі здійсненням майнових прав.

Зважаючи на положення ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою, судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на дату реєстрації позовної заяви з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028 гривень.

Позивачем в межах поданої позовної заяви, заявлено дві вимоги немайнового характеру.

За приписами ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Загальна сума судового збору у даній справі за три позовні вимоги немайнового характеру становить 6056 грн.

Проте, позивачем не виконано зазначені вимоги закону та сплачено судовий збір не в повному обсязі.

На підставі викладено та в зв`язку з тим, що позивачем було вже сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн., але не в повному обсязі, суд вважає, що йому необхідно доплатити різницю в судовому зборі, а саме 3028 грн. та подати до суду документ, що підтверджує його сплату.

Крім того, відповідно до ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Частиною 1 ст. 100 ЗК України визначено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно з ч. 1 ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Частиною 1 статті 403 ЦК України визначено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

Відповідно до ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації, тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Однією з основних ознак сервітуту, який підлягає встановленню за рішенням суду, є неможливість задоволення інтересів у будь-який інший спосіб у ситуації, коли власник і потенційний сервітуарій не можуть досягнути згоди щодо встановлення сервітуту або способу його здійснення, плати тощо. Умовою встановлення сервітуту у такий спосіб є те, що позивач має довести у суді, що нормальне функціонування його господарства чи задоволення його інтересів при використанні свого майна неможливе без встановлення сервітуту. Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.05.2019 року по справі № 348/1992/16-ц.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно надати докази на підтвердження того, що в інший законний спосіб, крім встановлення земельного сервітуту, є неможливим нормальне функціонування його господарства чи задоволення його інтересів при використанні свого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Таким чином, позивачу необхідно надати висновок експерта в порядку ст. 106 ЦПК України щодо встановлення сервітуту або надати дані на підтвердження неможливості надання такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.175, 177,185 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне підприємство «Проектний інститут «Укрспецзем» про встановлення права земельного сервітуту - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали суду. Роз`яснити позивачу, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга в частині визначення розміру судового збору протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя М.Л. Пасечник