Справа № 314/5568/19
Провадження № 4-с/314/4/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повна)

23.05.2024 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді Капітонова Є.М.,

секретар судового засідання Дерко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вільнянськ скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Вільнянського відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),

за участю представника скаржника ОСОБА_2 ,

представника боржника ОСОБА_3 ,

державного виконавця Манзенко Т.Л.,

ВСТАНОВИВ:

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Вільнянського відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

В обґрунтування скарги посилається на те, що судовим наказом від 11.12.2019р. (справа №314/5508/19, пр.№2-н/314/166/2019), виданим 19.12.2019р. Вільнянським районним судом Запорізької області, стягнуто з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який з 12.01.2007 року по 22 січня 2020 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06.12.2019 РОКУ, і до досягнення ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) повноліття. На виконання судового наказу Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.12.2019р. (справа №314/5568/19, пр.№2-н/314/166/2019) Шевченківським ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) постановою від 10.08.2022 року відкрито ВП №69604328 (ідентифікатор доступу: Б9127ЕВ7ВА3В).

10.10.2023 року та 16.10.2023 року стягувач ОСОБА_1 звернулася з заявою до старшого державного виконавця Вільнянського ВДВС у Запорізькому районі Манзенко Т.Л. з 2 (двома) заявами (клопотаннями), узагальнений зміст яких зводиться до наступного:

- про виконання оновленого розрахунку заборгованості по аліментам,

- про накладення на боржника ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 ) на підставі ч.14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» штрафу у розмірі 50 (%) відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

- про стягнення з боржника ОСОБА_4 штрафу та про перерахування стягнутого штрафу через депозитний рахунок виконавчої служби у безготівковій формі на користь стягувача ОСОБА_1 ;

-про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) у праві керування транспортними засобами;

-про надсилання постанови про тимчасове обмеження ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) у праві керування транспортними засобами як до АСВП, так і до Єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України для виконання.

26.10.2023 року на особистому прийомі у Вільнянському ВДВС стягувачем ОСОБА_1 отримано 2 (дві) відповідні відповіді (в редакції від 20.10.2023 року) на заяви від 10.10.2023 року та від 16.10.2023року за підписом виконуючої обов`язки начальника ВДВС - Біченко Л.П. та копія розрахунку заборгованості ОСОБА_4 по аліментам станом на 01.10.2023 року, розмір якої (на думку ст.держвиконавця ОСОБА_6 ) дорівнює 58862 (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят дві) гривні 62 копійки.

Скаржник звернувся до суду на дії та бездіяльність державного виконавця.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №160/6885/19

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі 3813/4640/17.

У постанові Касаційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі №342/158/17 суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Відповідно до ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

В поданій скарзі скаржник не порушує перед судом питання відносно визначення розміру заборгованості за аліментами. При цьому скарга сформульована, зокрема, вимогою зобов`язання державного виконавця здійснити новий розрахунок.

Скаржник перед судом не порушує питання, в чому, на його думку є неправильним розрахунок наданий стягувачу на його запит державним виконавцем, а наводить свій розрахунок без порівняльного аналізу відносно розрахунку виконавця.

Суд зауважує, що предметом оскарження за ст.447 ЦПК України є самостійно визначені предмети, а саме:

- рішення виконавця;

- дія (дії) виконавця;

- бездіяльність виконавця.

Форма відновлення порушеного права визначається відповідно до предмета оскарження, а саме:

відносно рішення державного виконавця шляхом скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини);

відносно дії (дій) державного виконавця шляхом зобов`язання зупинити дію та/або усунути наслідки здійсненої дії;

відносно бездіяльності державного виконавця шляхом зобов`язання вчинити відповідні дії визначені нормативно-правовим(и) актом(ами). (ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Скаржник у поданій до суду скарзі, на переконання суду, помилково посилається на оскарження дій державного виконавця при складенні розрахунку заборгованості, не оскаржуючи його результат розрахунок заборгованості (Пункт 1,2 прохальної частини скарги); відмову державного виконавця у застосуванні до боржника штрафу та тимчасового обмеження у керуванні транспортним засобом, скаржник визначає, одночасно дією та бездіяльністю.

Суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги, оскільки форма відновлення порушеного права визначена скаржником не відповідає вищезазначеним формам відносно предмета оскарження.

Суд зауважує, що суд обмежений самостійно виходити за межі вимог скарги та самостійно ініціювати за наслідками розгляду скарги питання, які не порушуються скаржником.

На переконання суду, у разі спору відносно розміру заборгованості за аліментами, скаржник має надати до суду розрахунок державного виконавця та обґрунтування неправильності такого розрахунку.

Питання застосування до боржника штрафу та тимчасового обмеження у керуванні транспортним засобом, за наявності спору про розмір заборгованості за аліментам у стягувача, на переконання суду є передчасним, оскільки правова невизначеність відносно розміру аліментів за наявності спору, унеможливлює вирішення зазначеного питання. Застосування до боржника штрафу та тимчасового обмеження у керуванні транспортним засобом безпосередньо залежить від розміру заборгованості.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги та відмову в її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 447-451, 259-261, 352 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

День складення повного судового рішення 27.05.2024.

Суддя : Євген Миколайович Капітонов

27.05.2024