Справа № 317/530/24
Провадження № 2-о/317/32/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Каряки Д.О.,

при секретарі Щербини В.Г.,

з участю представника заявника - адвоката Бабенко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шершун Наталія Василівна, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , її та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом останніх не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті останнього.

В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву та пояснила, що ОСОБА_1 познайомилась з ОСОБА_2 , з яким з 2016 року спільно проживала однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Вказану квартиру заявник ОСОБА_1 орендувала на підставі Договору оренди №08/16 від 03.08.2016 р., укладеним зі ОСОБА_3 . У цей період вони разом вели спільне господарство, мали спільний побут, несли спільні витрати на придбання майна повсякденного вжитку. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. У вересні 2023 р. представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Бабич В.А. звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шершун Н.К. з метою оформлення свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , однак приватним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини та не подання документів, які би підтверджували факт родинних чи інших відносин зі спадкодавцем, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Відтак, для встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 заявник звернулася до суду із даною заявою.

Заінтересована особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шершун Н.В. у судове засідання не з`явилась, надіслала до суду письмові пояснення в яких вона залишила розгляд справи на розсуд суду та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності (а.с.63).

Суд, заслухавши представника заявника, свідків та вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до приписів частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом встановлено, що згідно з Договором оренди №08/16 від 03.08.2016 р., укладеним між ОСОБА_3 за ОСОБА_1 - заявником по справі, Корхова орендувала у ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Строк дії договору до 03.06.2019 р. (а.с.11-12).

Відповідно до Додаткової угоди №1 до договору оренди № 08/16 від 03.08.2016 р. термін дії договору оренди продовжено до 04.04.2022 р. (а.с.14).

Відповідно до Додаткової угоди №2 до договору оренди № 08/16 від 03.08.2016 р. термін дії договору оренди продовжено до 05.04.2023 р. (а.с.15).

Відповідно до акту від 20.09.2023 р., сусіди заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з 03.08.2016 р. до 09.11.2022 р., за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Відповідно до довідки №27/09/1 від 27.09.2023 р., виданої головою ОСББ «МАЛА 3», підтверджено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 03.08.2016 р. до 09.11.2022 р., за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 09 листопада 2022 року, актовий запис № 3115, виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.9).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.09.2023 р. вих. № 239/02-31 заявнику ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини та не подання документів, які би підтверджували факт родинних чи інших відносин зі спадкодавцем, необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с.18).

Як вбачається зі спадкової справи №13/2023, копія якої була витребувана судом та долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2 . У заяві про прийняття спадщини ОСОБА_1 вказала, що вона є єдиною спадкоємицею за законом, інших спадкоємців не має. До складу спадкового майна входить частка у статутному капіталі ТОВ «ЛОГІСТІК-2015». Відповідною постановою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шершун Н.К. було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини та не подання документів, які би підтверджували факт родинних чи інших відносин зі спадкодавцем, необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с.27-50).

Судом досліджено докази проживання заявника ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 однією сім`єю у вказаний період, зокрема, договір оренди № 08/16 від 03.08.2016 р., акт прийому-передачі на в`їзд до договору оренди № 08/16 від 03.08.2016 р. та додаткові угоди до вказаного договору оренди від 04.06.2019 р. та від 05.04.2022 р., акт фактичного проживання від 20.09.2023 р., довідка ОСББ «МАЛА-3», якими підтверджено факт проживання заявника з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 саме з 03.08.2016 р. і до дня смерті ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_2 (дня відкриття спадщини). Крім вказаних доказів, факт проживання заявника з померлим ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження у показаннях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .

У своїх поясненнях заявник ОСОБА_1 зазначила, що вона разом з ОСОБА_2 , з 2016 року спільно проживала однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Вказану квартиру заявник ОСОБА_1 орендувала на підставі Договору оренди №08/16 від 03.08.2016 р., укладеним з ОСОБА_3 . У цей період вони разом вели спільне господарство, мали спільний побут, несли спільні витрати на придбання майна повсякденного вжитку.

Факт спільного проживання заявника ОСОБА_1 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , які пояснили, що вони знайомі з ОСОБА_1 та покійним ОСОБА_2 . Їм відомо, що вони з 2016 року проживали разом однією сім`єю та вели спільний побут за адресою: АДРЕСА_1 по день смерті ОСОБА_2 . Крім того, свідок ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 в нього винаймала квартиру з 2016 року, знає ОСОБА_2 , який проживав разом в ОСОБА_1 , вони проживали однією сім`єю та вели спільний побут.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зі змісту частини 2 статті 315 ЦПК України вбачається, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї") визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом).

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 07.02.2018 по справі №127/1765/16).

Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем. Так, місцем проживання фізичної особи за ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Отже, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця 4-ї черги за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням того, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини проживання підтверджуються іншими належними і допустимими доказами (правова позиція викладена у Постановах Верховного суду від 10.01.2019 у справі №484/747/17 та від 04.05.2022 у справі №372/4235/19).

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

На підставі вищенаведеного, враховуючи, що вказані обставини не можуть бути встановлені у інший спосіб, зазначений факт має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати права як спадкоємця, оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що зібрані докази є належними та допустимими, які у своїй сукупності є достатніми для встановлення факту проживання заявника зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а відтак, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 258-259, 263-265, 293, 315-316,354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт спільного постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: у період з 03.08.2016 р. і до 08.11.2022 р. (на час відкриття спадщини).

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.О. Каряка