Справа №423/1437/21 2-о/760/386/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Отруби В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Попаснянського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту родинних відносин.

Ухвалою Попаснянського районного суду Луганської області від 08 червня 2021 року вищевказану заяву передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 липня 2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 липня 2021 року вищевказану заяву було залишено без руху.

На виконання зазначеної ухвали, 26 липня 2022 року, заявник надав до суду заяву в новій редакції, привівши її у відповідність до норм чинного законодавства.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27 липня 2022 року відкрито провадження за вказаною заявою та призначено в порядку окремого провадження.

Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним, про поважність причин неявки суду невідомо.

Суд, вивчивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, згідно якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Частиною сьомою статті 81 ЦПК України визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виходячи зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на захист жодним чином не допускає обмеження держави у виборі правових засобів і їх реалізації в ході розгляду його справи, оскільки у своїх доводах Суд виходить з теорії «рівності зброї», тобто зрівнювання сторін не за кількісними ознаками наданих повноважень, а за процесуальним статусом в ході усього процесу, в тому числі і в суді (постанова у справі «Рожков проти РФ» від 31 жовтня 2013 року). Сам принцип «рівності зброї» передбачає, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази таким чином, щоб вона не була поставлена в значно менш вигідне становище, ніж інша сторона.

У рішеннях у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 року та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 року визначено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, а також, що витребування спадкової справи має юридичне значення для повного та об`єктивного встановлення обставин справи, підтвердження або спростування доводів учасників справи, суд приходить до висновку, про витребування спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою запобігання подальшому затягуванню розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись статтями 81, 83, 84, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Витребувати у Дев`ятої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Дев`яту київську державну нотаріальну контору у строк до 18 квітня 2024 року надати витребувані докази.

Роз`яснити особам, у яких витребовуються судом докази, що відповідно до вимог статті 84 ЦПК України, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. М. Ішуніна