Справа № 367/3466/24
Провадження №2/367/3705/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

23 травня 2024 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Одарюка М.П.,

за участю секретаря судового засідання Довгополої І.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі засідань в м. Ірпені цивільну справу № 367/3466/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 36 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м. Визнати за позивачкою право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 36 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м. Судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначила, що з 14 січня 2014 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб. На момент звернення до суду з позовом, шлюб не розірвано, справа про розірвання шлюбу знаходиться в провадженні Ірпінського міського суду Київської області. За час шлюбу придбана квартира АДРЕСА_1 . Спірна квартира зареєстрована на відповідача. Вказане майно є набутим в період зареєстрованого шлюбу і має статус спільного сумісного майна подружжя. За вказаних обставин позивач звернулася до суду зданим позовом.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача надала суду письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач надав суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою, в якій зазначав про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

14 січня 2014 року між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ( а.с.12).

За час спільного життя у шлюбі набуте спільне майно: квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.08.2018 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.01.2024 року ( а.с.13,14).

Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 01 квітня 2024 року, житлова нерухомість, квартира в багатоповерховій житловій будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , оціночна вартість становить 1 851 537,94 грн ( а.с.15,16).

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, - є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 61 ч.1 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, а, ч.1ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1 і 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

За нормами ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Аналіз згаданих норм дає підстави для висновку про те, що ці положення виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації у першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Отже, у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє ОСОБА_3 , не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації.

Згода на виплату грошової компенсації, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом ч. 4 ст. 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом ч. 2 ст. 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки в неподільній речі

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне визнати квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на частину спірної квартири.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем при подачі позову до суду було сплачено 9 257,69 грн. судового збору за подання позовної заяви, а отже з державного бюджету підлягає поверненню позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та з відповідача на користь позивача суд стягує судовий збір у розмірі 50% сплачено позивачем судового збору за подання позовної заяви до суду.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

У х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 36 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м. спільною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 36 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4628 (чотири тисячі шістсот двадцять вісім) гривень 85 коп.

Повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, в розмірі 4628 (чотири тисячі шістсот двадцять вісім) грн. 85 коп., відповідно до квитанції ID: 6304-8472-8249-6314 від 11 квітня 2024 року.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ;

-Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя М.П. Одарюк