КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження № 22-ц/824/4990/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Київ

Справа № 761/14192/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2023 року, ухвалене у складі судді Пономаренко Н.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

У квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 лютого 2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб. Сторони мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначала, що спільне з відповідачем життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, що суперечить її уявленням про сім`ю, між ними втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного. На даний момент спільне господарство ними ведеться. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її законним інтересам, які мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а вона не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Вказує, що шлюб з відповідачем носить формальний характер, тому спільне проживання з відповідачем і примирення неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача, та вважає, що не має сенсу зберегти даний шлюб та надавати строк на примирення.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 11 лютого 2017 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 181.

Не погоджуючись з заочним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в який просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що після звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу сторони вирішили примиритись, але не встигли довести до відома суду цю інформацію. Відтак, не погоджується із вказаним судовим рішенням, оскільки має намір зберегти сім`ю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 подала заяву про відмову від позову та про закриття провадження у справі на підставі ст. 255 ЦПК України.

Відповідача ОСОБА_3 підтримав заяву про закриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Статтею 373 ЦПК України визначено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши це у заяві по суті справи, або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 2 ст. 373 ЦПК України, якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову та відмова прийнята судом.

Позивач ОСОБА_1 скористалася своїми правами, передбаченими положеннями ч. 1 ст. 206, п. 4 ч. 1 ст. 255, 373 ЦПК України, як позивач, звернулася до суду з заявою про відмову від позову.

Підстав до відмови у прийнятті поданої заяви колегія суддів не вбачає.

За змістом заяви, наслідки закриття провадження у справі ОСОБА_1 роз`яснені та зрозумілі.

Враховуючи вищенаведене, заяву слід задовольнити, прийнявши відмову від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Вбачаючи наявність підстав для прийняття відмови від поданого у справі позову, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визнання нечинним рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 255, 367, 368, 374 - 377, 381 - 383 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2023 року - визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 30 травня 2024 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.