УХВАЛА

29 травня 2024 року

м. Київ

справа № 522/10087/23

провадження № 61-7777ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 березня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації, орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Міністерство Юстиції України, про визнання незаконним утримання дітей, зобов`язання повернути дітей,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації, орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Міністерство Юстиції України, про визнання незаконним утримання дітей, зобов`язання повернути дітей.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2023 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 40 000,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 26 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2023 року залишено без змін.

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2023 року, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.

ОСОБА_1 порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію постанови Одеського апеляційного суду від 26 березня 2024 рокуотримано ним лише 26 квітня 2024 року через систему «Електронний суд».

Пунктом 2 частини четвертої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Письмових доказів на підтвердження отримання повного тексту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції 26 квітня 2024 року заявником не надано, що позбавляє суд касаційної інстанції можливості об`єктивно вирішити питання щодо поновлення строку на оскарження судових рішень.

За відсутності достовірних доказів, доводи, наведені заявником, не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених процесуальним законом, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.

Вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги закріплені у статті 392 ЦПК України.

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам, визначеним пунктами 4 і 6 частини другою статті 392 ЦПК України, у яких зазначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується, клопотання особи, яка подає скаргу.

За приписами статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

У вступній частині касаційної скарги заявник зазначає, що касаційна скарга подана на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 березня 2024 року.

Відповідно до змісту касаційної скарги заявник не погоджується з рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2023 року та постановою Одеського апеляційного суду від 26 березня 2024 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2023 року - без змін.Однак вимог щодо скасування постанови Одеського апеляційного суду від 26 березня 2024 року прохальна частина касаційної скарги не містить.

Зважаючи на викладене вище, заявнику слід уточнити касаційну скаргу, зокрема її прохальну частину (з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 409 ЦПК України) та надіслати належним чином оформлену уточнену касаційну скаргу на адресу Верховного Суду.

Також подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

ОСОБА_1 не сплачено судовий збір за подання касаційної скарги і зазначено, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Позов про визнання незаконним утримання матір`ю дітей, зобов`язання повернути дітей в Україну з Канади хоча і стосується інтересів дітей, водночас свідчить про те, що заявлені позовні вимоги значною мірою спрямовані на захист прав й інтересів саме позивача, зокрема на контакт з дітьми, на вирішення спору між батьками щодо місця проживання дітей, а тому посилання заявника на звільнення від сплати судового збору з вказаних підстав є необґрунтованим.

Таким чином, касаційна скарга підлягає оплаті судовим збором у встановленому порядку і розмірі.

Зважаючи на те, що позовну заяву подано у травні 2023 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня 2023 року.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня

2023 року становив 2 684,00 грн.

Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1 073,60 грн (2 684,00 грн*0,4) (редакція Закону України «Про судовий збір» на момент подання позовної заяви).

Згідно з статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Ураховуючи наведене, розмір судового збору за подання касаційної скарги у цій справі за дві вимоги немайнового характеру (про визнання незаконним утримання дітей, зобов`язання повернути дітей) становить 4 294,40 грн ((1 073,60 грн*2)*200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у

м. Києві/Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Не усунення недоліків касаційної скарги є підставою для її повернення.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 березня 2024 рокузалишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 14 червня 2024 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников