Провадження 2/127/5233/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
позов зареєстрований 19.12.2023 року і мотивований тим, що в серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення (Правобережне) ДСП ВМР із заявою про призначення державної соціальної допомоги на дитину-інваліда віком до 18 років. До заяви відповідач додав медичний висновок № 38 від 02.07.2010 року, дійсний до 02.07.2015 року. Відповідач був попереджений та зобов`язувався повідомляти про зміну обставин, які впливають на визначення права та розмір допомоги.
На підставі наданих документів та ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства фінансів України Димпалову В.М. було призначено державну соціальну допомогу на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період з 01.08.2013 року по 30.11.2013 року та з 01.12.2013 року по 01.07.2015 року.
11.06.2015 року позивач надіслав відповідачу лист № 2175 про припинення виплати допомоги на дитину у зв`язку з закінченням терміну дії медичного висновку та повідомив, що у разі продовження терміну інвалідності необхідно звернутись до позивача для продовження виплати допомоги на наступний термін.
12.06.2015 року ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою про призначення державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років і надав медичний висновок № 47 від 27.05.2015 року, дійсний до 27.05.2020 року. При цьому, відповідно до заяви від 12.06.2015 року він зобов`язався повідомляти в 5-денний термін про зміну обставин, які впливають на визначення права та розмір допомоги.
В період з 01.06.2020 року по 29.02.2021 року ОСОБА_1 автоматично призначена та виплачена державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю в сумі 20 300, 40 грн. відповідно до п.2.1 ст. 18 Прикінцевих положень ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», п.1 Постанови КМУ від 08.04.2020 року № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги»,
27.04.2021 року відповідач звернувся до Управління соціального захисту населення (Правобережне) і в заяві повідомив, що медичний висновок його доньки ОСОБА_2 був дійсний до 27.05.2020 року і продовження цього висновку не було.
Одночасно відповідач зобов`язався повернути надміру виплачені кошти в сумі 20 300,40 грн.
В період з 09.09.2021 року по 24.11.2023 року частину надміру сплачений коштів в сумі 4 300, 00 грн. відповідач сплатив.
З метою досудового врегулювання спору позивач неодноразово надсилав на адресу відповідача листи (від 20.03.2023 року, від 02.03.2023 року) щодо повернення залишку коштів, однак, станом на 14.12.2023 року відповідач добровільно не повернув надміру виплачені йому кошти державної допомоги в сумі 16 000,40 грн., що стало підставою для звернення до суду із позовом.
Зазначаючи правовою підставою ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», Порядок надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, Постанову КМУ від 08.04.2020 року № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги»,ст. ст. 1166, 1212 Цивільного кодексу України позивач просив задоволити позов у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради надміру виплачені кошти в сумі 16 000,40 грн. та судові витрати судовий збір.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала відповідно до викладених обставин. Просила позов задоволити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Зауважила, що станом на 09.05.2024 року надміру виплачені відповідачу кошти в розмірі 16 000, 40 грн. відповідачем не повернуті. Наголосила, що довідка була дійсна до 28.05.2020 року, проте в період карантину виплата соціальної допомоги була проведена автоматично, без надання даних щодо продовження інвалідності, тому виникла переплата. Виплата допомоги була зупинена на підставі заяви відповідача в лютому 2021 року.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся повісткою, надісланою рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації проживання та за адресою фактичного проживання. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
Закон України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» відповідно до Конституції України гарантує особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України та їх соціальну захищеність шляхом встановлення державної соціальної допомоги на рівні прожиткового мінімуму.
Згідно ст. 1 вказаного Закону, право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років.
Порядком надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства фінансів України 30.04.2002 року № 226/293/169, що був чинний до 11.06.2021 року, були визначені умови призначення та порядок надання і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю віком до 18 років.
Судом встановлено, що в серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення (Правобережне) ДСП ВМР із заявою про призначення державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До заяви відповідач додав медичний висновок № 38 від 02.07.2010 року, дійсний до 02.07.2015 року. Відповідач був попереджений та зобов`язався повідомляти про зміну обставин, які впливають на визначення права та розмір допомоги.
На підставі наданих документів та ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства фінансів України 30.04.2002 року № 226/293/169 ОСОБА_1 було призначено державну соціальну допомогу на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період з 01.08.2013 року по 30.11.2013 року та з 01.12.2013 року по 01.07.2015 року.
11.06.2015 року позивач надіслав відповідачу лист № 2175 від 11.06.2015 року про припинення виплати допомоги на дитину у зв`язку з закінченням терміну дії медичного висновку та повідомив, що у разі продовження терміну інвалідності необхідно звернутись до позивача для продовження виплати допомоги на наступний термін.
12.06.2015 року ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою про призначення державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років і надав медичний висновок № 47 від 27.05.2015 року, дійсний до 27.05.2020 року. При цьому, відповідно до заяви від 12.06.2015 року він зобов`язався повідомити в 5-денний термін про зміну обставин, які впливають на визначення права та розмір допомоги.
На підставі п.2.1 ст. 18 Прикінцевих положень ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», п.1 Постанови КМУ від 08.04.2020 року № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги», у разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), передбачених карантином, встановленим КМУ строку переогляду особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю виплата держаної допомоги не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої державної соціальної допомоги на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю з дитинства або дитини з інвалідністю.
Отже, з 01.06.2020 року позивачем продовжено строк виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю на дитину ОСОБА_2 без надання доказів про проходження переогляду.
В період з 01.06.2020 року по 29.02.2021 року ОСОБА_1 виплачена державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю в сумі 20 300,40 грн.
27.04.2021 року відповідач подав заяву до Управління соціального захисту населення (Правобережне) про те, що медичний висновок його доньки ОСОБА_2 був дійсний до 27.05.2020 року і продовження цього висновку не було.
Одночасно відповідач повідомив, що з розміром надміру виплачених коштів в сумі 20 300, 40 грн. ознайомлений та зобов`язався сплачувати.
В період з 09.09.2021 року по 24.11.2023 року частину надміру сплачених коштів в сумі 4 300 грн. відповідач повернув, решта суми 16 000,40 грн. станом на 14.12.2023 року залишилась не сплаченою.
Між сторонами виникли правовідносини з приводу набуття коштів без достатньої правової підстави, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми ЦК України.
Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В судовому засіданні встановлено, що в результаті переплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю (допомога призначена автоматично), за період з 01.06.2020 по 28.02.2021 року відповідачем безпідставно було отримано 20 300,40 грн.
Частину коштів - 4 300 грн. відповідач повернув і сплатив 09.09.2021 1 000 грн., 19.11.2021 1 000 грн., 20.12.2021 року 1 000 грн., 19.01.2022 1 000 грн., 25.08.2022 50, 00 грн., 24.11.2022 50, 00 грн., 29.08.2023 100, 00 грн., 24.11.2023 100, 00 грн.
Станом на день ухвалення судового рішення у даній справі залишок коштів в сумі 16 000,40 грн. (20 300, 40 4 300 = 16 000,40 грн.) відповідач не повернув, тому з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради слід стягнути надміру виплачену суму в розмірі 16 000,40 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати 2 684 грн. судового збору, сплата якого підтверджена платіжною інструкцією № 786 від 21.04.2023 року.
Керуючись ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», ст.ст. 1166, 1212 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року).

Повне судове рішення складене 17 травня 2024 року.

Суддя: