Справа№938/481/24
Провадження № 2/938/201/24
УХВАЛА

про передачу справи на розгляд іншого суду

28 травня 2024 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши матеріали

позовної заяви: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ОСОБА_2 ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області,

про встановлення факту батьківства та внесення відомостей до актового запису про народження,

в с т а н о в и в:

до Верховинського районного суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області про встановлення факту батьківства померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , по відношенню до доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внесення відомостей до актового запису про народження, та внесення відомостей до актового запису про народження ОСОБА_5 , а саме зазначення батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2024, для розгляду даної справи визначено суддю Джуса Р.В.

Статтями 2, 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховою радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (п.24 рішення від 20.07.2006; заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Відповідно до норм ЦПК України, законодавцем передбачено загальну підсудність справ за місцезнаходженням відповідача /ст.27 ЦПК/, альтернативну підсудність за вибором позивача /ст.28 ЦПК/ та виключну підсудність /ст. 30 ЦПК/.

Так, відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Однак у статті 28 ЦПК України, законодавцем передбачено випадки, коли позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно положень процесуального закону підсудна справа.

Зокрема відповідно до частини першої ст.28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Отже позови про визнання батьківства відповідача, можуть пред`являтись до суду, як за зареєстрованим місцем відповідача, так із за зареєстрованим місцем позивача. Право вибору належить позивачу. Однак, вказане правило застосовується тільки за умови, що предметом спору є визнання батьківства відповідача у справі, а не батьківства третьої особи.

Як вбачається із позовної заяви, позивачка просить встановити факт батьківства померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який відповідно не є відповідачем у справі.

Натомість відповідачем у справі вказано ОСОБА_2 , який, як зазначено в позовній заяві є сином померлого ОСОБА_3 .

Отже, предметом даного спору є встановлення факту батьківства особи, яка не є відповідачем у справі, а отже, в даному випадку не може бути застосоване правило альтернативної підсудності визначене частиною першою ст.28 ЦПК України, та слід застосовувати загальні правила підсудності визначені частиною першою ст.27 ЦПК України.

Відповідно до положень ст.187 ЦПК України, законодавець визначив, що в разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч.8 ст.187 ЦПК України).

На виконання вимог ст.187 ЦПК України, з метою визначення підсудності вказаної справи, судом було направлено запит до органів реєстрації місця перебування та місця проживання особи, з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до відповіді Управління ДМС України в Рівненській області від 27.05.2024 №5688/4847, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку встановленому ст.31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин, враховуючи, що відповідач не має зареєстрованого місця проживання чи перебування на території, на яку поширюється юрисдикція (підсудність) Верховинського районного суду Івано-Франківської області, вважаю за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України передати дану цивільну справу на розгляд до Радивилівського районного суду Рівненської області, як до суду, територіальна юрисдикція (підсудність) якого поширюється на адресу реєстрації місця проживання відповідача.

Відповідно до ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись статями 27, 28, 30, 31, 32, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області про встановлення факту батьківства померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , по відношенню до доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внесення відомостей до актового запису про народження, та внесення відомостей до актового запису про народження ОСОБА_5 , а саме зазначення батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати за підсудністю до Радивилівського районного суду Рівненської області (вул. Івана Франка вул.8, м.Радивилів, Рівненська, 35500).

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи, з підстав зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а вразі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Роман ДЖУС