НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 квітня 2024 рокуСправа № 322/365/24

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Подріз В.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом:ОСОБА_1
до:Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області
про:визнання права власності на майно в порядку спадкування.

21 лютого 2024 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 26.02.2024 було відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 .

До складу спадкового майна ввійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

В ході вивчення правовстановлюючих документів на спадкове майно, 06.02.2024 приватний нотаріус Моргунов О.О. своєю постановою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки в наданій копії договору купівлі-продажу відсутній номер будинку та назва вулиці.

За технічним паспортом житловий будинок був збудований у 1968 році, відповідно до виписки з погосподарської книги по Терсянській сільській раді, даний будинок належав спочатку ОСОБА_3 , а потім його придбала мати позивача у 1982 році, отже, позивач вважає, що право власності на житловий будинок у спадкодавця виникло і набуто в установленому законом порядку, а відтак входить до складу спадщини.

Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст.ст. 386, 392, 1223, 1261, 1268, 1278 ЦК України, позивач просив задовольнити позов та підтримав заявлені вимоги у судовому засіданні.

Відповідач 06.03.2024 подав до суду письмову заяву, в якій зазначив про відсутність заперечень проти задоволення позову, та просив розглянути справу за відсутності його представника, а також покласти судові витрати на позивача. Відзиву у встановлений судом строк відповідач до суду не подав.

Ухвалою суду від 20.03.2024 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 11.04.2024 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення позивача та дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 08.02.1962.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 20.07.2022.

З матеріалів спадкової справи № 118/2022 (№ спадкової справи у Спадковому реєстрі: 69997295) випливає, що позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Моргунова О.О. від 06.02.2024 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 19.02.2024 № 760 житловий будинок, який належав ОСОБА_3 , мав адресу: АДРЕСА_2 (згідно з даними погосподарської книги). 09 грудня 1982 року зазначений будинок придбала ОСОБА_2 . У 2001 році було змінено нумерацію будинку з АДРЕСА_3 (згідно з даними погосподарської книги). У 2008 році було змінено назву АДРЕСА_2 на ОСОБА_4 .

Згідно з договором купівлі-продажу будинку від 09.12.1982, ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 житловий будинок, що знаходиться в с. Заливне Новомиколаївського району Запорізької області, що належав продавцю на підставі запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Терсянської сільської ради № 651.

Засвідчена копія сторінки погосподарської книги Терсянської сільської ради з особистим рахунком № НОМЕР_3 ОСОБА_3 по 1982 рік позивачем додана до позовної заяви.

Отже, вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують те, що за договором купівлі-продажу будинку від 09.12.1982 ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Належність правовстановлюючих документів на спадкове майно встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Отже, наданими позивачем доказами, в тому числі записами у погосподарських книгах Терсянської сільської ради, підтверджується те, що ОСОБА_2 була власником житлового будинку АДРЕСА_1 , а відтак право на цей будинок входить до складу спадщини, що відкрилася після її смерті.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 20.02.2024, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 1221,20 грн. Разом з цим, у позовній заяві позивач не порушував питання про стягнення з відповідача судових витрат, у судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання відповідача про покладення судових витрат на позивача, а відтак, виходячи з закріпленого у ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності, суд дійшов висновку про можливість покладення судового збору на позивача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 258, 259, 263 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Реквізити учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

- відповідач: Новомиколаївська селищна рада Запорізького району Запорізької області, вул. Українська, 34, смт. Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області, 70101, ідентифікаційний код 20509622.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2024 року.

Суддя С.С. Гасанбеков