УХВАЛА

20 травня 2024 року

м. Київ

справа № 753/260/23

провадження № 61-6407ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 березня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року АТ «Українська залізниця» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів на суму 18 226,99 грн.

Дарницький районний суд м. Києва рішенням від 26 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 березня 2024 року, позов задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Українська залізниця» безпідставно набуті кошти у розмірі 18 046,44 грн. У задоволенні іншої частини вимог відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

У квітні 2024 року АТ «Українська залізниця» подало касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 березня 2024 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на такі обставини.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

22 листопада 2023 року Конституційний Суд України у рішенні у справі № 10-р(II)/2023 визнав пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України таким, що відповідає Конституції України (є конституційним).

Конституційний Суд України керувався тим, що у касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених ЦПК України (абзац четвертий пункту 7.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Ціна позову у цій справі заявлена у розмірі 18 226,99 грн, тобто не перевищує суму двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2024 року був встановлений у розмірі 3 028,00 грн (3 028,00 х 250 = 757 000,00).

Відповідно до переліку, визначеного в частині першій статті 258 ЦПК України, ухвала суду є різновидом судового рішення.

Отже, зазначене судове рішення у цій справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Заявник зауважує, що касаційна скарга стосується питання, яке має значення для формування єдиної правозастосовної практики, оскільки висновки щодо застосування норм права у спірних правовідносинах на переконання заявника сприятимуть формуванню єдиної правозастосовної практики. Також заявник мотивує потребу в касаційному перегляді тим, що справа має для нього як податкового агента виняткове значення, оскільки результат її розгляду вплине на подальші відносини позивача як роботодавця зі своїми працівниками щодо стягнення коштів в рахунок погашення податків і зборів.

Проте, такі доводи суд не бере до уваги, оскільки заявник не довів суперечність у правових висновках Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, яка була застосована судами у спірних правовідносинах, водночас мотиви потреби у касаційному перегляді судових рішень зводяться до обґрунтування підстави касаційного оскарження з переліку, визначеного у частині другій статті 389 ЦПК України, що не є безумовною підставою для відкриття касаційного провадження у справі. Не доводять потребу в касаційному перегляді й посилання на виняткове значення справи для заявника, оскільки зводяться до надання суб`єктивної оцінки статусу справи та до бажання добитися повторного перегляду справи, яка була предметом дослідження судів попередніх інстанцій.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі потребує належних, фундаментальних обґрунтувань.

З врахуванням наведених доводів, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не доведені, а колегія суддів наявність таких винятків не встановила.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу rаtione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.

З урахуванням того, що заявник подав касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 березня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров