Справа № 638/6181/23
Провадження № 2/638/1239/24
РІШЕННЯ

Іменем України

24 травня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Тимченка А.М.,

за участю секретаря судового засідання Кондратюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому просила суд встановити їй додатковий строк - два місяці, для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізюм, Харківської області померла її матір - ОСОБА_2 . Після її смерті залишилась спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок і земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинка, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 належні спадкодавцю. Чоловік спадкодавиці - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалась.

При зверненні до нотаріуса з приводу відкриття спадкової справи і видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене майно після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватний нотаріус повідомила позивачу, що нею пропущено строк для прийняття спадщини, тому видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом нотаріус не має можливості. Роз`яснено необхідність звернутися до суду для вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Позивач зазначає, що дійсно своєчасно не зміг звернутись з заявою до нотаріуса для отримання спадщини, оскільки у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, м. Ізюм, Харківської області було окупованим у період з березня по вересень 2022 року. Після деокупації міста в ході досудового розслідування було призначено судово-медичну експертизу тіла матері. В рамках кримінального провадження проведено молекулярно-генетичну експертизу за результатами якої встановлено спорідненість. Було видано лікарське свідоцтво про смерть і свідоцтво про смерть матері позивач отримала 11 травня 202 року, тобто уже після закінчення строку для прийняття спадщини.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 червня 2023 року прийнято до провадження позовну заяву, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву, який має відповідати вимогам ст. 178, 191 ЦПК України п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2023 року витребувано у приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Стрельцової Олени Олександрівни (місцезнаходження: Харківська область, м. Ізюм, вул. Соборна, буд. 53):

- Інформаційну довідку із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційну довідки із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , сформовані станом на дату отримання цієї ухвали;

- належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (у разі наявності);

- належним чином завірену копію заповіту, складеного за життя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (у разі наявності).

29 листопада 2023 року витребувані докази надійшли до суду.

Ухвалою суду від 27 листопада 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 18 березня 2024 року цивільну справу прийнято до провадження головуючого судді Тимченка А.М. та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, в яке викликано сторін.

У встановлений ухвалою суду від 21 червня 2023 року строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

В судове засідання сторони не з`явилися, позивачем до позовної заяви долучено заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач про судове засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується:

- Свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де в графі « ОСОБА_5 » зазначено « ОСОБА_2 »;

- Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 7 від 08.10.2014, з якого вбачається, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис № 433, ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_7 »;

- Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 08 липня 1987 року;

- Свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 , відповідно до якого ОСОБА_8 08 червня 1991 року уклала шлюб із ОСОБА_9 , актовий запис № 215, та змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізюм, Харківської області, у віці 87 років померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 11 травня 2023 року складено відповідний актовий запис № 08, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , виданого 11 травня 2023 року Балаклійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Після його смерті відкрилася спадщина на усі права та обов`язки померлого.

Чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до відкриття спадщини.

ОСОБА_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 74722806 від 14 листопада 2023 року, у Спадковому реєстрі відсутні відомості щодо відкритих спадкових справи після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

05 червня року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцової О.О. із заявою про оформлення спадщини.

Листом від 07 червня 2023 року № 328-02/14 приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцова О.О. повідомила заявнику, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом немає можливості, оскільки позивачем пропущено строк для прийняття спадщини. Роз`яснено про необхідність звернення до суду для вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до приписів Цивільного кодексу України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з Інформаційним листом Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс 12, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_2 , оскільки відсутні спадкоємці, які проживали разом зі спадкодавцем та прийняли спадщину після її смерті. Інших спадкоємців, окрім позивача, які у встановлений законом строк прийняли спадщину після смерті ОСОБА_11 , немає.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцової О.О. для оформлення спадщини, однак заяву про прийняття спадщини не було зареєстровано у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Судом встановлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини сплинув 12 вересня 2022 року.

Оцінюючи причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд враховує наступне.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, Ізюмська міська територіальна громада, на території якої проживала спадкодавиця, проживає позивач та знаходиться спадкове майно, з 24.02.2022 до 01.04.2022 та з 08.09.2022 до 11.09.2022 перебувала в зоні активних бойових дій, з 01.04.2022 до 08.09.2022 перебувала в тимчасовій окупації, з 11 вересня 2022 року відноситься до територій можливих бойових дій.

Смерть ОСОБА_2 настала в період тимчасової окупації м. Ізюм, Харківської області.

Пунктом 20 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом двох років з дня його припинення або скасування у випадку, якщо смерть фізичної особи зареєстрована пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи або дня, з якого її оголошено померлою, строки, встановлені статтями 1269, 1270, 1271, 1272, 1273, 1276, 1277, 1283, 1298 цього Кодексу, обчислюються з дня державної реєстрації смерті особи. При цьому часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця або день, з якого спадкодавця оголошено померлим, незалежно від часу державної реєстрації смерті.

В судовому засіданні встановлено, що державна реєстрація смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території, відбулась 11 травня 2023 року, тобто пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи.

Таким чином, строк на прийняття спадщини, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, підлягає обчисленню з дня державної реєстрації смерті особи, тобто з 11 травня 2023 року, а тому позивач, яка звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у червні 2023 року є такою, що не пропустила строк для прийняття спадщини.

Доводи позивача про те, що після деокупації міста Ізюм, під час досудового розслідування було призначено судово-медичну експертизу тіла її матері, проведено молекулярно-генетичну експертизу, за результатами якої встановлено спорідненість, на підставі чого лише 11 травня 2023 року видано лікарське свідоцтво про смерть, є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в матеріалах справи. Так згідно Свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , актовий запис про його її смерть складено 11 травня 2023 року за № 08.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивач до проведення у кримінальному провадженні судово-медичної експертизи, молекулярно-генетичної експертизи, не мала об`єктивної можливості отримати медичну довідку, необхідну для отримання Свідоцтва про смерть.

Таким чином ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про смерть спадкодавця після закінчення строку для прийняття спадщини. При цьому досліджені в судовому засіданні докази свідчать про неможливість з об`єктивних причин, зокрема проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні, у строк до 11.05.2023 року отримати Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 01 березня 2023 року у справі № 522/21238/19 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця унеможливила вчасне звернення спадкоємця до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому є поважною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18.

За таких обставин, враховуючи п. 20 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, правову позицію Верховного Суду у справі № 592/18695/18, суд визнає поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після матері ОСОБА_2 , оскільки відсутність актового запису про смерть та свідоцтва про смерть останньої, були безумовними перешкодами для подачі заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк.

Норми європейського законодавства щодо прав людини встановлюють, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці Європейського суду з прав людини на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»).

Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позбавлення позивача права на спадщину буде занадто надмірним тягарем, що не є пропорційним меті законодавчого обмеження строку подання заяви про прийняття спадщини, відтак, буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №761/42165/17-ц від 28 жовтня 2019 року.

З урахуванням викладених обставин, суд визнає поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 у зв`язку з чим надає додатковий строк для прийняття спадщини після її смерті.

Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 та встановлює їй додатковий строку у два місяці для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 4, 12, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач Ізюмська міська рада Харківської області, , адреса: пл. Центральна, 1, м. Ізюм, Харківська область, 64309.

Суддя А.М. Тимченко