_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/3596/24
Провадження № 2/947/1982/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі - Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2024 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 10.11.2007 року Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 597, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилась дитина, однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду із позовом. Спор з приводу проживання дитини відсутній. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не існує. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 10000 грн.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2024 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 14.02.2024 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Субботіна Л.В. до судового засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала письмову заяву, якою позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, просила розглянути справу за її відсутності та не розглядати вимоги щодо стягнення правничої допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Суд вважає докази, які є в матеріалах справи повними та достатніми для розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /до шлюбу - « ОСОБА_1 »/ 10.11.2007 року уклали шлюб, який зареєстрований третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси , актовий запис № 597, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 10.11.2007 року /а.с.5/.

Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилась дитина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається із копії свідоцтва про народження, яке видано 17.05.2011 року серія НОМЕР_2 , батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.6/.

Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з січня 2024 року, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, матеріальних претензій не існує.

Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та інше).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В позові міститься вимога про стягнення з відповідача правничої допомоги у розмірі 10000 грн., однак 28.05.2024 року позивачем подана до канцелярії заява, якою вона просить не розглядати вимоги щодо стягнення правничої допомоги.

Враховуючи викладене та у порядку ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1211,20 грн., відповідно до квитанції від 24.01.2024 року.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 211, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 / до шлюбу - « ОСОБА_1 »/ та ОСОБА_2 , зареєстрований 10.11.2007 року третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 597, які від шлюбу мають дитину - розірвати.

Шлюб між ОСОБА_1 / до шлюбу - « ОСОБА_1 »/ та ОСОБА_2 , вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_4 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.05.2024 року.

Суддя Гниличенко М. В.