П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2024 року м. Київ

Справа №758/15977/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/6651/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва, постановлену під головуванням судді Будзан Л.Д. 02 січня 2024 року в м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач належним чином не виконала вимоги ухвали Подільського районного суду м. Києва від 29 грудня 2023 року про залишення позовної заяви без руху, та не сплатила судовий збір.

Не погодилась з вказаним судовим рішення позивач, нею подана апеляційна скарга, в якій вона посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає про неврахування судом першої інстанції зазначених нею у позовній заяві та заяві, поданій на виконання вимог ухвали суду від 29 грудня 2023 року про залишення позовної заяви без руху, законних підстав для звільнення її від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому, вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що кожний мешканець житлового будинку є споживачем житлово-комунальних послуг, спір між сторонами виник з приводу порушення умов договору з обслуговування будинків та споруд, а тому дані правовідносини регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Таким чином вказує, що судом першої інстанції був помилково зроблений висновок про те, що застосування зазначеного вище Закону можливе лише по питаннях, що передують укладенню договору, після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс», в якому просила:

- визнати незаконною бездіяльність Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» щодо неотримання доступу з 2020 року по теперішній час до внутрішньобудинкових систем опалення, розташованих в місцях загального користування в під'їзді №5 будинку АДРЕСА_1 ;

- визнати незаконною бездіяльність Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» щодо неотримання доступу з 2020 року по теперішній час ремонтних робіт по відновленню роботи внутрішньобудинкових систем опалення в місцях загального користування в під'їзді №5 будинку АДРЕСА_1 ;

- зобов'язати Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» отримати доступ до внутрішньобудинкових систем опалення місць загального користування, здійснити обслуговування, ремонтні роботи опалювальних приладів та трубопроводів, довести до працюючого стану комунальної послуги з опалення місць загального користування під'їзду АДРЕСА_2 ;

- зобов'язати Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» проінформувати письмово споживача ОСОБА_1 про терміни поновлення комунальної послуги з опалення місць загального користування під'їзду АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалась на положення ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У позовних вимогах і в тексті позовної заяви позивач просила про звільнення її від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» /а.с.1-4/.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29 грудня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки жодна з перелічених підстав у ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» не пов'язана з предметом пред'явленого позову. Тому суд першої інстанції зазначив, що позивач має сплатити судовий збір у розмірі 2147,20 грн та надати документ, що підтверджує сплату судового збору /а.с.22-23/.

На виконання вимог ухвали суду позивачем 01 січня 2024 року була подана заява, в якій вона вказувала на те, що її позовні вимоги ґрунтуються на положеннях Закону України «Про захист прав споживачів» та в силу вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», вона звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, як споживач, оскільки нею було укладено договір з КП «Житло-Сервіс» «Про надання послуг з утримання будинків і споруд для прибудинкових територій», після чого набула статусу споживача житлово-комунальних послуг. Правовідносини, що виникли між сторонами на підставі надання позивачу послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Вказувала, що ненадання або надання не в повному обсязі послуг, передбачених договором порушує право споживача одержувати безперебійно, своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з умовами укладеного договору.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії повернуто позивачу з підстав, передбачених ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач належним чином не виконав вимоги ухвали Подільського районного суду м. Києва від 29 грудня 2023 року, не усунула недоліки та не сплатила судовий збір /а.с.31,32/.

Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 175 ЦПК України встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

За змістом ст. 1 цього Закону споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22); продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надається для задоволення суспільних потреб (п. 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п. 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (п. 3).

Пунктами 13, 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об'єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі №761/24881/16-ц вказала на наступне.

Частина 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», який є спеціальним законом саме в цій сфері захисту прав споживачів, звільняє споживачів від сплати судового збору за подання позову на захист своїх порушених прав.

У ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред'явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 посилається на положення Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Вказує, що їй на праві власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

13 травня 2011 року між нею та КП «Житло-Сервіс» було укладено договір «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», після укладення якого вона набула статусу споживача житлово-комунальних послуг, а відповідач набув стутусу суб'єкта господарювання, що надає послуги.

Зазначає, що починаючи з 2020 року з початком опалювального сезону в під'їзді АДРЕСА_2 відсутнє опалення на сходах та коридорах будинку, у зв'язку з чим значно зменшувалась температура у квартирах. Відповідач не здійснив жодних заходів щодо припинення виявлених правопорушень та поновлення комунальної послуги з опалення МЗК. Таким чином, позивач звернулась до суду за захистом її порушених прав, у зв`язку з неналежним виконанням КП «Житло-Сервіс» умов укладеного договору, а тому позивач, як споживач житлово-комунальних послуг звільненена від сплати судового збору на підставі ч.3 ст. 22 «Про захист прав споживачів».

У даній справі спірні правовідносини виникли на підставі надання позивачу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які регулюються, зокрема, нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не було доведено пред`явлення позову про захист прав споживачів відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» є помилковим.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 02 січня 2024 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук