Провадження № 2-о/537/24/2024
Справа № 537/5595/23
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2024 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневича В.І., за участю секретаря судового засідання Бакай М.С., за участі представника заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , поданої в інтересах ОСОБА_2 , за участі заінтересованих осіб: приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Нижник О.П., Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років,

встановив:

Заявник ОСОБА_2 та її представник адвокат Горбенко Т.В. звернулися до суду з заявою, згідно якої просили суд ухвалити рішення, яким встановити факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , більше п`яти років однією сім`єю, починаючи з 2015 року.

В обґрунтуванні заяви вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , 1967 року народження.

Однією сім`єю з ОСОБА_3 заявниця ОСОБА_2 проживала з 2015 року, вважала його своїм чоловіком та членом своєї сім`ї, а тому після отримання інформації про його смерть надала кошти для здійснення його поховання та згодом, як член сім`ї померлого, звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Нижник О.П. із заявою про прийняття спадщини, та за її зверненням було проведено реєстрацію спадкової справи. 15 вересня 2023 року приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Нижник О.П. була винесена постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії. Підставою якої зазначено неможливість встановити та підтвердити родинний зв`язок між спадкодавцем, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Оскільки після смерті спадкодавця відсутні спадкоємці іншої черги за законом, то саме як спадкоємиця четвертої черги ОСОБА_2 звернулася із заявою про прийняття спадщини. Спадкове майно, на яке вона претендує, складається з 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 .

Власниками зазначеного домогосподарства за даними архівного обліку є ОСОБА_4 , мати померлого та ОСОБА_5 - брат померлого, та ОСОБА_3 по 1/3 частині кожен.

ОСОБА_5 , (брат померлого), помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , чи приймав хто небудь спадщину після його смерті невідомо, мати ОСОБА_3 ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після її смерті, 05.09.2022 року ОСОБА_3 звернувся із заявою про прийняття спадщини до Другої кременчуцької державної нотаріальної контори, і згідно його звернення було зареєстровано спадкову справу 69643466, що підтверджується наявним в розпорядженні заявниці Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері йому не видавалося, оскільки він помер до спливу шестимісячного строку, а саме 02 листопада 2022 року.

Починаючи з липня 2015 року ОСОБА_2 та померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 стали проживати разом як члени однієї сім`ї та підтримували такі стосунки по день смерті ОСОБА_3 .

За час сумісного проживання мали спільний бюджет, здійснювали необхідні дії, направлені на забезпечення життєдіяльності.

Сім`я проживала періодично в с. Успенка Олександрійського району, або в АДРЕСА_1 по провулку Технічному.

В 2019 році, з метою покращення фінансового стану сім`ї, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 виїхали до Угорщини, де разом працювали. Зароблені кошти були вкладені, в тому числі, в проведення ремонтних робіт в житловому будинку АДРЕСА_1 , на придбання побутової техніки, тощо.

На початку 2022 року ОСОБА_3 приїхав до м. Кременчук, оскільки його мати ОСОБА_4 потребувала догляду. Через початок повномасштабної війни, після смерті матері, він не мав змоги виїхати до Угорщини для подальшого працевлаштування, а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Оскільки у померлого ОСОБА_3 не залишилося близьких родичів, а ОСОБА_2 перебувала на той час в Угорщині, то вона надала кошти для здійснення поховання товаришу померлого ОСОБА_6 , який і займався організацією поховання.

Той факт, що заявниця ОСОБА_2 та померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 проживали як одна сім`я підтверджується наявністю у неї свідоцтв про смерть членів родини, технічної документації на будинок АДРЕСА_1 , витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі про реєстрацію спадкової справи після смерті матері ОСОБА_3 ОСОБА_4 . Тобто, ОСОБА_2 мала доступ до всієї інформації, що могла зробити лише за наявності згоди на це з боку члена родини ОСОБА_3 . Як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_3 з того моменту, як почали проживати однією сімє`ю, не перебували в шлюбі з іншими особами, сприймалися оточуючими, як члени однієї родини.

Тому заявник звернулася з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем.

Даний факт, іншої можливості підтвердити, окрім, як встановити його в судовому порядку, не має. А тому прохала суд задовольнити її заяву.

Ухвалою суду від 20.12.2023 року заяву ОСОБА_1 поданої в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 15.02.2024 року заяву ОСОБА_1 поданої в інтересах ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи: Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Горбенко Т.В. заявлені вимоги підтримала та прохали їх задовольнити з підстав викладених у заяві.

Заінтересована особа - Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явилися. Надіслали відзив на позов та надали заяву про слухання справи за відсутності їх представника. У відзиві прохали відмовити у задоволенні заяви за відсутності доказів на підтвердження факту проживання заявника разом з спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років.

Заінтересована особа - приватний нотаріус Олександрійського районного нотаріального округу Нижник О.П. надала клопотання про розгляд справи за її відсутності за наявними в справі матеріалами.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні суду показав, що він проживав поряд з померлим ОСОБА_3 .. Знайомий з ОСОБА_2 приблизно 3 роки, вона проживала разом з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Померлий був його товаришем з дитинства. Він проживав зі своєю матір`ю по АДРЕСА_1 , а з 2015 року працював приблизно 3 роки в Угорщині там і проживав з ОСОБА_2 .. Чи проживали разом в м. Кременчуці як сім`я, йому невідомо. Коли помер ОСОБА_3 вона дала на похорони 10 тис грн. але на похорон не приїжджала, а приїхала на 9 днів. Іншої сім`ї у нього не було. Коли стало питання поставити пам`ятник матері, треба були гроші, ОСОБА_2 відмовилась. Тому він ставив пам`ятник за свій рахунок.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні суду показав, що він проживав поряд з ОСОБА_3 та його матір`ю, сусід, знав його близько 20 років. ОСОБА_2 знає близько півроку, коли вона приїхала на поминки до ОСОБА_3 . Зі слів ОСОБА_3 знав, що він працював з нею в Угорщині приблизно 3-4 роки, з 2020 по 2022рр., стосунки у них були дружелюбні. Я часто бував в будинку ОСОБА_3 на прохання допомоги матері при її житті, то про ОСОБА_2 не говорили та її там не бачив.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні суду показав, що живе по сусідству, де проживав ОСОБА_3 та його матір. ОСОБА_2 знаю близько 2 років тому, т.я. вона з ОСОБА_9 приходили додому. Разом їздили в Угорщину, працювали разом на одному підприємстві та проживали разом. Які були у них відносини не знає. Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 давала гроші на пам`ятник в сумі 10 тис грн., приїздила на поминки.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , 1967 року народження.

ОСОБА_2 після отримання інформації про смерть ОСОБА_3 надала кошти для здійснення його поховання та згодом, звернулася із заявою про прийняття спадщини після померлого до приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Нижник О.П. та за її зверненням було проведено реєстрацію спадкової справи. 15 вересня 2023 року приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Нижник О.П. була винесена постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії. Підставою якої зазначено неможливість встановити та підтвердити родинний зв`язок між спадкодавцем, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав на підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18) та постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17 (провадження № 14-610цс18).

Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено що 15 вересня 2023 року приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Нижник О.П. була винесена постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії. Підставою якої зазначено неможливість встановити та підтвердити родинний зв`язок між спадкодавцем, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Допитані в судовому засіданні свідки вказують, що ОСОБА_2 не проживала за адресою реєстрації разом із спадкодавцем.

Однак, виходячи зі змісту заяви, заявник фактично намагається довести те, що вона є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1270 ЦК України).

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що «у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини».

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Тлумачення статей 1268, 1269 ЦК України свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Верховний Суд у своїх постановах зауважує, що якщо особа (спадкоємець) не проживала постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено належними доказами, то сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем не може свідчити, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, про своєчасність прийняття спадщини, оскільки не є беззаперечним доказом постійного проживання особи на момент смерті із спадкодавцем.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного подружжя сім`єю без наявності інших ознак сім`ї.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

При застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю.

Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність заявником тверджень щодо проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 році однією сім`єю більш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини.

Також, надані позивачем фотокартки не можуть свідчити про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

В матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази того, що померлий ОСОБА_3 проживав разом з заявницею за місцем її реєстрації, там же отримував поштову кореспонденцію (газети, листи, тощо), отримував медичне обслуговування в медичних закладах. Також відсутні докази того, що заявник проживала за місцем реєстрації померлого, отримувала поштову кореспонденцію (газети, листи, тощо), отримувала медичне обслуговування в медичних закладах. При цьому в судовому засіданні свідками зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали в різних будинках.

Звертаючись з даним позовом заявником не надано належних та достовірних доказів про те, що протягом п`яти років (або будь-який період) вона з померлим вела спільне господарство, що у них був спільний бюджет, що вони разом здійснювали покупки, утримували житло, сплачували вартість отриманих комунальних послуг тощо.

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність за місцем роботи, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не вказують на те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю (див. постанову Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15-ц).

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 129/2115/15-ц зазначено, що для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат; вказані обставини судом не встановлено, а показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту проживання заявника та ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю більш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, тому в заяві ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років, слід відмовити.

Керуючись ст. 315, 316, 318, 319 ЦПК України,1216,1217,1218,1220,1221, 1258, 1259, 1264, 1268, 1269 ЦК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 , за участі заінтересованих осіб: приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Нижник О.П., Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.І. Хіневич

Повний текст рішення складено 05.06.2024 року.