Справа № 570/1799/24
Номер провадження 2/570/794/2024
УХВАЛА

"29" травня 2024 р.

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне (в підготовчому судовому засіданні)цивільну справу за позовом АТ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про витребування майна та стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

До суду була поданий позов про витребування майна та стягнення заборгованості з відповідача на підставі договору фінансового лізингу.

28.05.2024 р. від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України (за відсутності предмета спору) та повернення судового збору, оскільки відповідач погасив заборгованість перед банком у добровільному порядку.

У судове засідання представник позивача не з`явився. Згідно наявних матеріалів справи, просили справу розглядати без їх участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася.

Розглянувши заяву представника позивача про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України (за відсутності предмета спору) та повернення судового збору суд вважає, що немає підстав для її задоволення.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому необхідно надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» у контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають передбачені законом процесуальні можливості припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначено, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, можливо лише в судовому засіданні, а не при проведенні підготовчого судового засідання, оскільки згідно зі статтею 200 ЦПК України, а саме її ч. 4, закриття провадження можливо на цій стадії процесу з двох підстав, це: відмова від позову, визнання позову та укладення мирової угоди, визначених статтями 206, 207 ЦПК України.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19, від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц, провадження № 61-1807св20, ухвалах Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справа № 520/2224/19-ц, провадження № 61-4067св21, від 13 липня 2022 року у справі № 761/28514/15, провадження № 61-3747св21.

Ураховуючи, що на час звернення з позовом до суду та станом на час відкриття провадження у справі зобов`язання за договором не були виконані (чи припинені), тобто предмет спору існував, то відсутні підстави для закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Аналогічна позиція висловлена і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду у справі № 755/12807/19 від 12.07.2023 року.

За наведеного немає підстав для закриття провадження у справі.

За положеннями статті 7 Закону України «Про судовий збір», с плачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За наведеного немає підстав для повернення судового збору.

Суд вважає за доцільне запропонувати представнику позивача визначитися з правовою позицією та повідомити про неї суд, а розгляд справи відкласти на іншу дату.

Керуючись ст. 260 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника позивача про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України (за відсутності предмета спору) та повернення судового збору відмовити.

Відкласти розгляд справи на 24 липня 2024 року на 11 год.

Запропонувати представнику позивача визначитися з правовою позицією у справі та повідомити про неї суд до часу слухання справи.

В судове засідання викликати представника позивача та викликати відповідача.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Красовський О.О.