Справа № 524/3071/24
Провадження №2/524/1609/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2024 року Автозаводський районний суд м Кременчука в складі: головуючого судді Рибалки Ю.В., розглянувши в м Кременчуці в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до АТ «СЕНС БАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 , звернувся в інтересах ОСОБА_2 , до суду з позовом до АТ «СЕНС БАНК» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначає, що 09.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 17017, згідно якого стягнуто з нього на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором у сумі 38985,95 грн. На підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження №66620001. Посилаючись на вказані обставини, а також, щодо порушення приватним нотаріусом ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», відсутня безспірна заборгованість просить визнати виконавчий напис, зареєстровані в реєстрі за №17017 від 09.07.2021 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 22.03.2024 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчука відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.

Ухвалою суду від 25.03.2024 року вжито заходи по забезпеченню позову.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками відповідачу направлено засобами рекомендованого поштового зв`язку та отримано.

08.04.2024 відповідачем подано до суду додаткові пояснення у справі, відповідно до яких, відповідач просить позов не задовольняти в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, суд приходить до наступного висновку.

Частинами 1 і 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Судом встановлено, що 09.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 17017 згідно якого стягнуто з нього на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором у сумі 38985,95 грн. На підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження №66620001.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами пов`язані із стягненням з позивача на користь відповідача сум заборгованості, стягнення яких здійснено на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Позивач не погодився із існуванням заборгованості і відповідно обґрунтованістю вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 1.1, 3.1, 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Безспірний борг це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора - заставодержателя вважається безспірною.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19).

Зважаючи на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог до ОСОБА_2 та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат", що є підставою для визнання виконавчого напису від 09.07.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №17017, таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного.

У позовній заяві позивач просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 5 299,00 грн., що підтверджуються: Договором про надання правової допомоги №10032024 від 10.02.2024 року, актом приймання-передачі наданих правових послуг №2003 від 20.03.2024 року, рахунком №20/03 від 10.02.2024 року, платіжною інструкцією №@2PL843416 від 20.03.2024, платіжною інструкцією №@2PL848290 від 20.03.2024;

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 ст.137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 ст.137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 ст.137 ЦПК України).

З викладеного вбачається, що суд вправі зменшувати розмір витрат на правову допомогу, але лише в разі заявлення іншою стороною клопотання про їх неспівмірність. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 (справа №907/357/16).

Представник АТ «СЕНС БАНК» надав додаткові пояснення суду, щодо заперечення стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони, або публічним інтересом до справи та необґрунтованим відносно складності справи про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Суд, вивчивши додаткові пояснення представника АТ «СЕНС БАНК», вважає їх безпідставними, оскільки позивачем обґрунтовані витрати на правничу допомогу як в позовній заяві, так і доданими до позовної заяви доказами про понесення витрат на отримання правничої допомоги.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає співмірним розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 5299,00 грн., адже суд не може й не повинен ставати на бік однієї зі сторін провадження, порушуючи принципи диспозитивності та безсторонності.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судові витрати по справі на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

У відповідності з п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 1816,80 гривень покладається на відповідача.

Керуючисьст.ст.1,3,5,7,9-13,81,89,141,142,263-265,273,354-355 ЦПК України,суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Акціонерного Товариства «СЕНС БАНК» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17017 від 09.07.2021 згідно якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного Товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором у сумі 38985,95 грн.

Стягнути з Акціонерного Товариства «СЕНС БАНК» на користь ОСОБА_2 судові витрати: за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 605,60 гривень, за подання позовної зави в розмірі 1211,20 грн., на загальну суму 1816,80 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 5299,00 грн.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_2 , паспорт: серія НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» місцезнаходження м Київ вул. Велика Васильківська, 100.

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, юридична адреса: пр-т. Григоренка, буд.15, прим.3, м. Київ, 02068.

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, юридична адреса: вул. Троїцька, 89-А, м. Кременчук, Полтавська обл., 39600.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В. Рибалка