Справа № 186/4/24
Провадження № 2/185/1779/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 травня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., розглянувши у відкритому, заочному судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних
В С Т А Н О В И В
02.01.2024 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просив суд:
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.
Відповідач двічі поспіль в судове засідання не з`явилися, судом було ухвалено розглянути справу в заочному судовому засіданні.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, судом встановлені наступні обставини.
Відповідно до змісту ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 29 червня 2021 року у справі № 2/1203/1220/2011 (провадження №6/409/93/21) задоволено заяву ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР» про заміну сторони (стягувана) у виконавчих листах, а саме - замінено стягувана ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР».
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Зазначена Ухвала підтверджує що з 2019 року правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» у зобов`язанні за Кредитним договором (розмір якого було встановлено та підтверджено Заочним рішенням Артемівського районного суду м. Луганська у справі № 2/1203/1220/2011 від 22.02.2011) с ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР» та до нього перейшли всі права і обов`язки які існували на дату переходу прав вимог тому відповідно до положень Цивільного кодексу України до товариства перейшло право у разі не виконання боржником зобов`язання на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові відповідно до ст.625 ЦКУ.
Відповідно до частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене факт отримання відповідачем кредиту, порушення ним умов договору, наявність рішення суду на підтвердження розміру заборгованості та факт переходу прав вимог за кредитним Договором до ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР» судом встановлено.
Щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних
Відповідачем рішення суду не виконано, заборгованість за Кредитним договором перед Товариством не сплачено.
Розмір заборгованості Відповідача перед Товариством за Кредитним договором, підтверджений рішенням Артемівського районного суду м. Луганська у справі № 2/1203/1220/2011 від 22.02.2011, складає 151 509,84 грн.
Стаття 625 Цивільного кодексу України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а саме:
1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Попри дії попереднього стягувача та дії Товариства щодо забезпечення виконання Рішення Артемівського районного суду м. Луганська у справі № 2/1203/1220/2011 від 22.02.2011, стягнути в примусовому порядку з Відповідача суму заборгованості за Кредитним договором у розмірі 151 509.84 грн. не вдалось. Відповідач рішення суду не виконує.
Правову позицію з приводу нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних у подібних ситуаціях Верховний Суд виклав у Постанові від 28 вересня 2021 року у справі № 759/4755/19, зокрема в цій постанові зазначено, що заборгованість за Кредитним договором захищена у судовому (примусовому) порядку. Факт того, що Кредитором пропущено строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання не має правового значення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) зазначено: «чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, навіть за умови відмови суду у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржницю від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України. Отже, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у Кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦПК України, за весь час прострочення, оскільки таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат та 3 процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання і до моменту його фактичного виконання та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову».
Щодо нарахування 3% річних
За змістом статей 625, 1212 Цивільного кодексу України положення статті 625 Цивільного кодексу України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, а тому в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей- нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.
У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання (пункт 17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 1 1.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц). Тому наслідки порушення грошового зобов`язання не можуть залежати від того, з яких підстав виникло грошове зобов`язання: з позадоговірних чи договірних відносин, або з якого саме договору.
Якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокові погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2. ст.625 ЦКУ).
Три проценти річних (ст. 625 ЦКУ) від простроченої суми боргу за Кредитним договором, яка підтверджена Рішенням Артемівського районного суду м. Луганська у справі № 2/1203/1220/2011 від 22.02.2011, становить 13 647,93 грн. та складається з:
149,03 грн. (3% за період з 20.12.2020 по 31.12.2020) = 151 509.84 грн. (сума заборгованості підтверджена рішенням суду) х 3% х 12 (кількість днів прострочення у періоді) : 366 (кількість днів у році);
13 498,90 грн. (3% за період з 01.01.2021 по 20.12.2023) = 151 509,84 грн. (сума заборгованості підтверджена рішенням суду) х 3% х 1084 (кількість днів прострочення у періоді): 365 (кількість днів у році).
Отже загальна сума інфляційних втрат та 3% річних від суми несплаченої заборгованості за Кредитним договором, яка підтверджена Рішенням Артемівського районного суду м. Луганська у справі № 2/1203/1220/201 1 від 22.02.201 1, становить: 68 704,30 грн.+ 13 647,93 грн. = 82 352,23 грн. (вісімдесят дві тисячі триста п`ятдесят дві гривні 23 коп.).
Відповідно до висновку Верховного Суду викладеному у постанові від 01.06.2021 у справі № 910/9544/19 - невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
За таких обставин позов слід задовольнити повністю.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем витрати на сплату судового збору в сумі 2 684,00 грн. (а.с.1) слід стягнути з відповідача.
Керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: В. О. Головін