СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/384/24
ун. № 2-5540/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 рокуСвятошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шум Л.М.

за участю секретаря - Мовчана О.В.

розглянувши у відкритому судовому в м. Києві заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю " Консалт Солюшенс" - Коваленка Сергія Олеговича про заміну сторони її правонаступником у виконавчих документах та поновлення пропущеного строку для пред"явлення виконавчих документів до виконання, суд -

ВСТАНОВИВ:

29.05.2024 року представник заявника звернувся до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником у виконавчих документах та поновлення пропущеного строку для пред"явлення виконавчих документів до виконання, про просив суд, винести відповідну ухвалу.

Представник заявника та заінтересовані особи по справі в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про день та час розгляду заяви.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви з наступних підстав.

Як було встановлено в судовому засіданні, 01 березня 2012 року рішенням Святошинським районним судом м. Києва у справі № 2-5540/11 позов Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -задоволено;

Вирішено стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь Публічного акціонерного товариства СЕБ Банк, місцезнаходження: 01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, 10, ідентифікаційний код 14351016, заборгованість за договором про відкриття карткового рахунку, надання й використання платіжної картки з кредитною лінією від 05 вересня 2007 року, в сумі 39234,79 грн., сплачений судовий збір у сумі 392,35 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.00 коп.

Згідно Статуту Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», затвердженого Рішенням Загальних зборів акціонерів Банку від 14 квітня 2016 року, ПАТ «Фідобанк» став правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного банку «Факторіал-Банк» та Публічного акціонерного банку «СЕБ Банк».

Вказане підтверджується відповіддю ПАТ «Фідобанк» за вих.№ 03-434 від 07.05.2021 року.

Надалі, 19.01.2021 року було проведено електронний аукціон № UA-EA-2020-12-23- 000001-b за лотом № GL1N019277 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 7 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 220 кредитних договорів, що забезпечені заставою та 267 без заставних кредитних договорів. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» , що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-EA2020-12-23-000001-b.

03.02.2021 року між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк», попередній кредитор, ПАТ «Фідобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», новий кредитор) укладено договір № GL1N019277_205/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрованим в реєстріза № 28, за змістом пункту 1 якого банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом -Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

За змістом пункту 2 Договору за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.

За змістом пункту 303 Додатку № 1 до Договору № GL1N01277_205/1 про відступлення прав вимоги від 03.02.2021 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за Договором про відкриття карткового рахунку, надання й використання платіжної картки з кредитною лінією № НОМЕР_2 від 05.09.2007 року.

ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «Фідобанк» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 1 805 235,04 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 55 від 28.01.2021 року.

Відповідно до ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки права вимоги відносяться до майна та є об`єктом права власності кредитора згідно зі ст. 190 ЦК України, вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з комплексного аналізу ст. 512, 513, 514, 516 та 517 ЦК України можна зробити висновок про те, що заміна кредитора в зобов`язанні, в тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов`язання на боці кредитора.

Оскільки процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією, то ч. 5 ст. 15 Закон України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 20 листопада 2013 року, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувана.

Також, вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, які призвели до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 20 листопада 2013 року зазначила: «Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.»

Як вже зазначалося, в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 20.11.2013 року, при перегляді ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.06.2013 року, встановлено, що заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява ТОВ "Консалт Солюшенс" про заміну стягувача у виконавчому листі заснована на законі, а тому підлягає задоволенню.

Як вже було зазначено, рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі № 2-5540/2011 позов Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено у повному обсязі.

Дане рішення набрало законної сили, а отже, є обов`язковим до виконання, відповідно до статті 1291 Конституції України.

Згідно з частиною 2 статті 368 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення), за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

TOB «Консалт Солюшенс», яке є правонаступником ПАТ «Фідобанк», оригіналів виконавчих документів № 2-5540/11, від Стягувача не отримало, про що свідчить пункт 303 з витягу з Акту прийому-передачі оригіналів документів до договорів від 03.02.2021 року .

Не отримавши від попереднього кредитора оригіналів виконавчих листів, представник TOB «Консалт Солюшенс» звернувся з адвокатським запитом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому запитувалась інформація про те, чи перебували на виконанні у відділах державної виконавчої служби у місті Київ та Київської області виконавчі листи № 2-5540/11 видані Святошинським районний судом м. Києва щодо боржника ОСОБА_1 .

З відповіді УЗПВР у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.05.2024 року за вих.№24739/3.2-24/ вх.28633/3-24 стало відомо, що на виконанні у підпорядкованих відділах державної служби міста Києва та Київської області виконавчі листи N° 2-5540/11 не перебувають та до відділів на виконання не надходили.

При цьому, з матеріалів кредитної справи боржника ОСОБА_1 , які були передані до TOB «Консалт Солюшенс» вбачається, що попередній стягувачем - ПАТ «СЕБ Банк» після ухвалення рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.03.2012 року було направлено заяву до суду про видачу копії рішення суду та виконавчих листів по справі № 2-5540/11 від 22.05.2012 року за вих.№11- 4/3048.

Надалі, не отримавши зазначених документів від суду, позивач 14.11.2012 року повторно подав до Святошинського районного суду м. Києва заяву про отримання копії рішення суду та виконавчих листів по справі № 2-5540/11.

Судом встановлено, що представник TOB «Консалт Солюшенс надіслав до Святошинського районного суду м. Києва адвокатський запит № Н/303/16/05/24/ НДР-А від 16.05.2024 року, в якому просив надати інформацію щодо того, чи видавались Публічному акціонерному товариству «СЕБ БАНК» виконавчі документи у справі № 2-5540/11, щодо боржника ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що з відповіді Святошинського районного суду м. Києва від 23.05.2024 року за вих. №01/712/24 вбачається, що на примусове виконання рішення суду від 01.03.2012 року по справі № 2-5540/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "СЕБ Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, виконавчий лист не видавався.

З вищезазначеного вбачається, що попередній стягувач - ПАТ «СЕБ Банк» виконавчих листів на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.03.2012 року по справі № 2-5540/11 від суду не отримував.

Таким чином, причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є такими, що об`єктивно не залежали та не могли залежати від волі стягувача, та пов`язані з тим, що ПАТ «СЕБ Банк» не отримував від суду виконавчих документів № 2-5540/11 за заявами про їх видачу.

При цьому, як вже було зазначено, попереднім стягувачем було вжито всіх залежних від нього заходів щодо виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання за кредитним договором, в межах строку позовної давності подано до суду позовну заяву про стягнення заборгованості, а в подальшому, в межах строку пред`явлення виконавчих документів до виконання двічі подано до суду заяву про видачу виконавчих документів у справі N° 2-5540/11.

Вказані обставини мають беззаперечно трактуватися на користь стягувача, який не має потерпати від дій державних органів та має беззаперечне право на примусове виконання судового рішення, яке набрало законної сили та не оскаржувалось.

Таким чином, пропущення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не залежало від волевиявлення Стягувача та пов`язане з тим, що Святошинський районний суд м. Києва не видав ПАТ «СЕБ Банк» виконавчих документів N° 2-5540/11 за його заявами (від 22.05.2012 року та від 14.11.2012 року), що позбавило останнього можливості вчасно пред`явити вказаний виконавчий документ до виконання.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України», по. 15729/07, від 05.07.2012).

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що «...право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, мас розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6».

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Іванов проти України», заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі «Продан проти Молдови» суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

В рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-УІ судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 18 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18- рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11- рп/2012).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

За змістом частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За змістом частини першої статті 433 Цивільного процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно частини другої статті 433 Цивільного процесуального кодексу України заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 442, 443 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю " Консалт Солюшенс" - Коваленка Сергія Олеговича про заміну сторони її правонаступником у виконавчих документах та поновлення пропущеного строку для пред"явлення виконавчих документів до виконання - задовольнити.

Замінити сторону стягувача - Публічне акціонерне товариство «СЕБ Банк» () його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (65048, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308, ) у виконавчих документах № 2- 5540/11, виданих Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованості по кредитному договору в розмірі 39 234,79 грн., сплаченого судового збору у сумі 392,35 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн.;

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, 36, оф. 308, ) строк для пред`явлення до виконання виконавчих документів № 2-5540/11, виданих Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованості по кредитному договору в розмірі 39 234,79 грн., сплаченого судового збору у сумі 392,35 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Л.М. Шум