Справа №359/4417/24
Провадження № 2/359/2149/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 14 лютого 1998 року вона уклала шлюб з ОСОБА_1 . Від шлюбу сторони не мають дітей. Позивач посилається на те, що вона не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому позивач просить суд розірвати шлюб.

ОСОБА_2 не з`явилась у судове засідання та в резолютивній частині позову просила розглянути справу у її відсутність.

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнає позов та не заперечує проти розірвання шлюбу.

Заслухавши відповідача та дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд встановив такі обставини.

14 лютого 1998 року ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_1 шлюб, зареєстрований у Княжицькій сільській раді Броварського району Київської області, про що був складений відповідний актовий запис за №3. Після реєстрації шлюбу позивачу було присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ». Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 14 лютого 1998 року (а.с.3).

Спірні правовідносини регулюються главою 3 «Загальні положення» та главою 11 «Припинення шлюбу» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки» СК України.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

Встановлено, що ОСОБА_2 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем та не бажає вживати заходи, спрямовані на примирення. Ці обставини свідчать про те, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, примушування її до шлюбу не допускається. ОСОБА_1 також не заперечує проти розірвання шлюбу.

З огляду на це суд висновує, що шлюб, укладений між ОСОБА_2 та відповідачем, належить розірвати.

Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_2 сплатила судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.2а). Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.ст.263-265, ч.1 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 14 лютого 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у Княжицькій сільській раді Броварського району Київської області, про що був складений відповідний актовий запис за №3, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта