Провадження № 2/201/622/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

08 травня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

09.10.2023 ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Юрочкіна Ю.В. (діє на підставі ордеру від 05.10.2023 а.с. 15) звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 (третя особа ПрАТ «Українська страхова компанія» «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП (а.с. 1-10).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 13.11.2023 відкрите провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 114).

Ухвалою судді від 07.11.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (а.с. 109-110).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що 29.01.2023 о 23 годині 15 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , керуючи т/з «Ford Focus», д.н. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним для інших учасників руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з т/з «Сааб» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який слідував в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а пасажир т/з «Ford Focus» - ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, чим ОСОБА_2 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2023 по справі № 201/3351/23, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 31.05.2023 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування строком на шість місяців.

Згідно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Сааб» д/н НОМЕР_3 ТЕ, належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 .

Згідно довідки НПУ про ДТП - т/з «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 (відповідач у справі).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «SAAB», д.р.н. НОМЕР_2 (автомобіля позивачки) забезпечена в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-211088608, згідно із яким страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 320000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 гри., розмір франшизи - 3 200,00 грн.

Відповідно до Звіту №2915 від 08.07.2023, складеного ФОП ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «SAAB», д.р.н. НОМЕР_2 , складає 501 013,72 грн. При цьому ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу на момент ДТП, складає 220 625,37 грн.

Згідно з п. 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньотранспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди».

Згідно зі звітом №2916 від 08.07.2023 ФОП ОСОБА_5 вартість пошкодженого транспортного засобу після ДТП, складає 38 143,93 грн.

Відповідно до товарного чеку № 646 від 29.01.2023 витрати на евакуацію пошкодженого транспортного засобу склали 3600,00 грн.

Розрахунок суми страхового відшкодування проведено за формулою: 220625,37 грн. - 38143,93 грн. + 3600,00 гри. - 3200,00 грн. = 182881,44 грн.

14.07.2023 ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» на користь позивачки ОСОБА_1 виплачене страхове відшкодування в розмірі 156800,00 грн. з відрахуванням вартості франшизи (3200,00 грн.) за договором страхування №ЕР- 210963315.

Таким чином, різниця між завданою позивачу матеріальною шкодою та отриманим страховим відшкодуванням становить: 220625,37 грн. (повна вартість транспортного засобу) 156800 грн. (страхове відшкодування) 38143,93 грн. (залишкова вартість транспортного засобу внаслідок повного знищення «Тotal») = 25681,44 гривні.

Також, оскільки відповідач не визнавав своєї провини у справі про адміністративне правопорушення, позивач вимушена була нести додаткові витрати за зберігання автомобіля у м. Дніпрі на СТО до розгляду справи Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська і Дніпровським апеляційним судом у період з 03.02.2023 до 28.05.2023. Додаткові збитки позивача внаслідок завданої матеріальної шкоди, зокрема за транспортування евакуатором автомобіля позивача спочатку зі штраф майданчика до СТО, де проводився його огляд та зберігання з метою можливого ремонту та очікування розгляду справи судами, а потім зі СТО до місця зберігання у с. Семенівку за місцем проживання родичів позивача, внаслідок закінчення розгляду справи судами та встановлення працівниками СТО обставин неможливості ремонту, становлять 13400 грн., що складається з: 3600 грн. витрати на евакуатор з місця ДТП до штраф майданчику НПУ (акт № 646 від 29.01.2023р. ФОП ОСОБА_6 , квитанція Монобанк від 03.02.2023; 3000 грн. витрати на евакуатор зі штраф майданчика до СТО (акт № 679 від 03.02.2023 ФОП ОСОБА_6 , квитанція №679 від 03.02.2023); 1000 грн. витрати за огляд автомобіля та його зберігання на СТО у ТОВ «Династія-Дніпро», квитанція Монобанк від 03.02.2023); 5800 грн. - витрати на евакуатор зі СТО до с. Семенівка (акт № 688 від 28.05.2023 ФОП ОСОБА_6 , квитанція №688 від 28.05.2023).

Окрім того, позивачці заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює у 10000,00 грн., яка полягає в тому, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, позивачка втратила своє майно, понесла додаткові витрати на транспортування знищеного автомобіля, на відчула стресові-нервові потрясіння для брата ОСОБА_3 , який керував автомобілем в момент ДТП, очікувала страхового відшкодування, був порушений звичний для сім`ї ОСОБА_1 уклад життя. Сім`я позивачки позбавлена можливості користуватися транспортним засобом, вимушена користуватися найманим та громадським транспортом.

На підставі викладеного, просила стягнути з ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 25681,44 грн., матеріальні збитки 13400,00 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн., а також компенсувати судові витрати по справі.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Разом із тим, 13.0.2024, 04.03.2024 та 08.05.2024 від представника відповідача адвоката Чебикіна С.В. (діє на підставі ордера від 06.02.2024 а.с.) надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказі, визнання явки позивачки обов`язковою, пояснення на позовну заяву (а.с. 132 137, 158 161), з яких видно, що відповідач не згоден із позовом та у яких він зазначив, що з Єдиного державного реєстру МВС стосовно транспортного засобу встановлено, що на ім`я позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 29.06.2022 зареєстрований транспортний засіб Nissan Qashqai, 2010 року випуску (а.с. 134), що вказує на те, що позивачка має ще один транспортний засіб, тому її доводи на обґрунтування моральної шкоди про те, що вона змушена пересуватися громадським транспортом є необґрунтованими.

З державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів за VIN-кодом: НОМЕР_4 встановлено, що 15.12.2023 транспортний засіб «SAAB» моделі 9-3, 2007 року випуску, який зареєстрований на ім`я позивачки, перереєстрований при видачі індивідуального номерного знаку (а.с. 138). 14.02.2024 за зазначеним VIN-кодом автомобіля встановлено, що 30.08.2023 на спеціалізованому сайті «AUTO.RIA» (https://auto.ria.com/uk/auto_saab_9_3_3504 508 9.html) створене оголошення про продаж автомобіля SAAB моделі 9-3, 2007 року випуску, у пошкодженому стані за ціною 2500,00 доларів США з його фотознімками. Згодом це оголошення видалене у зв`язку з продажем автомобіля (а.с. 139 - 141).

Проте за документами, які долучені до матеріалів справи, колір автомобіля «SAAB» 9-3 зелений, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 13.02.2024 його колір - чорний, а за фотознімками з сайту «AUTO.RIA» колір автомобіля - сірий перламутр, тому виникає питання - чи дійсно саме цей автомобіль «SAAB» 9-3 пошкоджений у ДТП 29.01.2023, слід з`ясувати чим пояснюються різні кольори одного автомобіля. Приймаючи до уваги те, що на сьогодні у власності позивачки відсутній автомобіль «SAAB» 9-3, то слід переконатись, чи дійсно він відчужений. З огляду на те, що індивідуальний номерний знак є лише додатком до державного номерного знаку транспортного засобу, який виготовляється за індивідуальним замовленням власника і встановлювати його на знищений транспортний засіб є сумнівним. З часу створення на сайті «AUTO.RIA» оголошення про продаж до відчуження автомобіля минуло три з половиною місяці, то в якому стані відчужений автомобіль - у пошкодженому чи відновленому. З`ясування цих обставин має значення для повноти і всебічності розгляду справи, і можливе за участі позивачки у судовому засіданні.

У поясненнях вказав, відповідач не визнає вимоги в частині стягнення 13400,00 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків, понесених після ДТП; 10000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди і вважає необґрунтованими витрати в розмірі 7200,00 грн. на правничу допомогу. До відшкодування в сумі 13400,00 грн. входить 3600,00 грн. витрат на евакуатор з місця ДТП до штрафмайданчику. Вона врахована у страховому відшкодуванні, що підтверджується розрахунком суми страхового відшкодування ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 13.07.2023 (а.с. 71) і відповіддю страховика на адвокатський запит від 20.09.2023 (а.с. 75-76). Також до цього відшкодування входить 3000,00 грн. витрат на евакуатор зі штрафмайданчику до СТО, 1000,00 грн. за огляд автомобіля та його зберігання на СТО, 5800,00 грн. на евакуатор з СТО до с. Семенівка. Позивачка пояснила тим, що ці додаткові витрати вона вимушена нести у зв`язку з тим, відповідач не визнав вини у справі про адміністративне правопорушення, тому вона чекала розгляду справи про адміністративне правопорушення у період з 03.02.2023 до 28.05.2023. Проте з позовної заяви не вбачається, що доставлення автомобіля після ДТП до штрафмайданчику було обов`язковим. Позивачка могла відразу його доставити в інше більш зручне місце. Те, що відповідач не визнав вини у вчиненні ДТП не відповідає дійсності і спростовується постановою Дніпровського апеляційного суду від 31.05.2023 у справі № 201/3351/23, з якої видно, що відповідач визнав свою вину, апеляційна скарга була подана у зв`язку із непогодженням із видом стягнення.

Позивачка проживає у м. Кам`янському Дніпропетровської області, тому доставлення автомобіля на місцем проживання її родичів у с. Семенівка - є рішенням самої позивачки, а не вимушеною необхідністю. У матеріалах справи відсутні докази того, що саме позивачка понесла ці додаткові витрати. В матеріалах справи є копія платіжного документа за послуги евакуатором на суму 3500,00 грн., яка сплачена ОСОБА_3 03.02.2023 (а.с. 74); копія платіжного документа за послуги збереження автомобіля на суму 1000,00 грн., яка сплачена ОСОБА_3 03.02.2023 (а.с. 77).

Оскільки згідно із товарним чеком № 646 плата за евакуатор з місця вчинення ДТП була здійснена 29.01.2023 (а.с. 35), а позивачки не було на місці вчинення ДТП, яка відбулась о 23:15 год., то 3600,00 грн. сплачені на місці ОСОБА_3 . У зв`язку з цим не виключно, що 5800,00 грн. за доставку автомобіля евакуатором з СТО до с. Семенівка за товарним чеком № 688 від 28.05.2023 (а.с. 80) сплачені також ОСОБА_3 . В будь-якому випадку за товарними чеками № 646 від 29.01.2023 та № 688 від 28.05.2023 неможливо ідентифікувати особу, яка сплатила кошти - ОСОБА_3 чи позивачка.

ОСОБА_3 є братом позивачки, про що вона сама зазначила у своєму позові. За адміністративною справою саме ОСОБА_3 керував автомобілем при вчиненні ДТП і був визнаний потерпілим. Приймаючи до уваги те, що підтверджені додаткові платежі здійснені ОСОБА_3 , можна допустити, що автомобіль знаходився у його повному володінні, хоча зареєстрований на позивачку.

Звернув увагу на суперечливі обставини. Так, один і той самий автомобіль «SAAB» моделі 9-3 має три різі кольори: за документами, копії яких долучені до матеріалів справи, його колір - зелений, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 13.02.2024 його колір - чорний, а за фотознімками з сайту «AUTO.RIA» колір автомобіля - сірий перламутр. Відтак є сумніви, чи дійсно це той самий автомобіль, пошкоджений у ДТП, яка мала місце 29.01.2023. Доказів зміни його кольору позивачкою до суду не надано.

Згідно із цим Витягом, при перереєстрації автомобіля «SAAB» 9-3 на іншого власника 15.12.2023 виданий індивідуальний номерний знак. Маловірогідним є те, що купуючи авто, яке знищено (фактично для розборки), новому власнику знадобилося отримання такого номеру. Відтак є підстави вважати, що автомобіль був проданий позивачкою у технічно справному стані. Тим більше, що з часу створення на сайті «AUTO.RIA» оголошення про продаж до відчуження автомобіля минуло три з половиною місяці, тобто, часу для цього було достатньо.

Остання перереєстрація автомобіля «SAAB» 9-3 здійснена 15.12.2023 ТСЦ МВС № 1248, який знаходиться у АДРЕСА_2 ), що також може свідчити про те, що цей автомобіль після повного відновлення (вже чорного кольору і з індивідуальним номерним знаком) поїхав своїм ходом.

За таких обставин, автомобіль «SAAB» 9-3 був відновлений за кошти страхової компанії, а за показаннями потерпілого ОСОБА_3 , які викладені в постанові Дніпровського апеляційного суду від 31.05.2023 у справі № 201/3351/23, він не мав претензій до відповідача. Отже, позивачка у повному обсязі отримала відшкодування майнової шкоди.

Вважав розмір моральної шкоди 10000,00 грн. необґрунтованим, оскільки потерпілий ОСОБА_3 не мав претензій до відповідача у зв`язку з тим, що страхова компанія нарахувала суму збитків більшу, ніж вартість автомобіля. Позивачка має у власності інший автомобіль, яким може користуватися.

Вважав необґрунтованими витрати на правничу допомогу, зокрема, на три консультації за нормами права (600,00 грн.), укладення договору про надання правової допомоги, оформлення ордеру та копії свідоцтва адвоката чогось коштувало (400,00 грн.), представництво інтересів клієнта в суді, у той час як адвокат подав клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні без виклику сторін (800,00 грн.). Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачка і її представник адвокат Юрочкін Ю.В. у судове засідання не заявилися, про дату місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Разом із позовом представник позивачки адвокат Юрочкін Ю.В. подавав заяву про розгляд справи без повідомлення сторін. (а.с. 84-85). 12.12.2023 від адвоката Юрочкіна Ю.В. надходила заява про розгляд справи без його участі, у якій він позовні вимоги підтримав (а.с. 119). 08.05.2024 від адвоката Юрочкіна Ю.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на лікарняному, однак доказів перебування на лікарняному представником не надано. 08.05.2024 працівниками суду складений акт про те, що дана заява не підписана ЕЦП (а.с. 164 165).

Розглядаючи указане клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні огляду на таке. Так, 08.05.2024 працівниками суду складений акт про те, що дана заява не підписана ЕЦП (а.с. 165). Жодних доказів на підтвердження поважних причин неприбуття до суду і для відкладення розгляду справи представником позивача не надано.

Судом прийняті до уваги завдання та основні засади цивільного судочинства зазначені в ст. 2 ЦПК України, де серед інших зазначено про своєчасний розгляд цивільних справ (розгляд у розумні строки), а також ураховується, що вирішення судом питань, пов`язаних з розглядом справи за критерієм малозначності спору передбачає широкі дискреційні повноваження суду (судді).

Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно із ч. 3 цієї статті якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Представник відповідача адвокат Чебикін С.В. 08.05.2024 через канцелярію суду подав заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, підтримав надані пояснення на позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 157)

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 29.01.2023 о 23 годині 15 хвилин за адресою: м. Дніпро, вул. Н. Перемоги, в районі будинку 118, сталося ДТП, за обставинами якого ОСОБА_2 , керуючи т/з «Ford Focus», д.н. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним для інших учасників руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з т/з «Сааб» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який слідував в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а пасажир т/з «Ford Focus» - ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, чим ОСОБА_2 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2023 по справі № 201/3351/23, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 31.05.2023 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування строком на шість місяців (а.с. 22 24).

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , транспортний засіб «Сааб», д/н НОМЕР_2 , належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 (а.с. 27-28).

Згідно довідки Національної поліції України про ДТП, транспортний засіб «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 (а.с. 17 - 20).

Як видно з листа ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 13.07.2023 № 25-1 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно із договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-210963315 (а.с. 72).

Відповідно до складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_5 на замовлення ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звіту №2915 від 08.07.2023, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «SAAB», р.н. НОМЕР_2 , складає 501013,72 грн., при цьому ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу на момент ДТП - 220625,37 грн. Вартість утилізації пошкодженого транспортного засобу після ДТП - 38143,93 грн. (а.с. 36 42).

Відповідно до товарного чеку № 646 від 29.01.2023 витрати на евакуацію пошкодженого транспортного засобу становлять 3600,00 грн. (а.с. 35).

14.07.2023 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі договору страхування №ЕР- 210963315 у межах ліміту відповідальності сплатила позивачці ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 156800,00 грн. (без урахування вартості франшизи 3200,00 грн.) (а.с. 71, 72).

Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, має власник (ч. 3 ст. 386 ЦК України) та/або особа, яка має речове право на чуже майно (ст. 396 ЦК України).

Згідно зі ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 cт. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом норм ст. 1166 ЦК України юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди.

При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. У свою чергу, останній має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2023 по справі № 201/3351/23, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 31.05.2023 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування строком на шість місяців (а.с. 22 24).

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95 цс 20).

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 204/5314/18 (провадження № 61-17280св20), від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18 (провадження № 61-4879 св 21).

Системний аналіз п. 32.7 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст. 988, ст.ст.1166, 1187, 1194 ЦК України, дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

З урахуванням викладеного, різниця між завданою позивачу матеріальною шкодою та отриманим страховим відшкодуванням, яка становить 25681,44 грн. (220625,37 грн. (повна вартість транспортного засобу) 156800 грн. (страхове відшкодування) 38143,93 грн. (залишкова вартість транспортного засобу внаслідок повного знищення транспортного засобу), підлягає стягненню з відповідача.

Заперечуючи проти позову представник відповідача вказував на те, що позивачка можливо здійснила відчуження автомобіля, якому заподіяна шкода, однак він був іншого кольору, тому просив її явку у судове засідання визнати обв`язкою для надання пояснень.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Представник відповідача не обґрунтував, яким чином пояснення позивачки стосовно відчуження або невідчуження автомобіля вплинуть на розмір визначення матеріальної шкоди.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Відповідач не звертався до суду із клопотанням про призначення відповідної експертизи для встановлення матеріального збитку, і не надав самостійно висновок експерта. який може бути належним, достовірним і допустимим доказом розміру збитків.

Стосовно вимоги позивачки про відшкодування з відповідача витрат на евакуацію в сумі 3600,00 грн., то відповідно до наданого самою позивачкою розрахунку суми страхового відшкодування ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 13.07.2023 (а.с. 71), ця сума вже врахована у страховому відшкодуванні, що також видно з відповіді ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на адвокатський запит від 20.09.2023 № 125 (а.с. 75-76).

Тому у задоволенні вимоги про стягнення витрат на евакуацію в сумі 3600,00 грн. слід відмовити.

Кошти в сумі 1000,00 грн. за огляд автомобіля та його зберігання на СТО згідно із квитанцією «Монобанк» від 03.02.2023, сплачені на користь ТОВ «Дінастія-Дніпро» не позивачкою, а ОСОБА_3 (а.с. 77).

Кошти в сумі 3000,00 грн. за евакуатор зі штрафмайданчику до СТО на підставі акта № 679 від 03.02.2023, підписаного між ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_6 , також згідно із квитанцією «Монобанк» від 03.02.2023, сплачені на користь ФОП ОСОБА_6 не позивачкою, а ОСОБА_3 (а.с. 74).

А на підтвердження витрат на суму 5800,00 грн. на евакуацію транспортного засобу з СТО до с. Семенівка, позивачкою до позову наданий акт № 688 від 28.05.2023, замовником у якому вказана ОСОБА_1 , підписаний «Гавриш» із ФОП ОСОБА_6 і товарний чек № 388 від 28.05.2023 на суму 5800,00 грн. без зазначення прізвища платника (а.с. 80).

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому ці витрати не можуть бути узяті до уваги судом, як здійснені позивачкою.

Щодо вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На обґрунтування заподіяння моральної шкоди, позивачка вказала, що зазнала душевних хвилювань через пошкодження її майна.

Водночас, суд не приймає доводи позивачки про стресове потрясіння, яке зазнав її брат ОСОБА_3 , що керував автомобілем під час ДТП, оскільки моральна шкода це шкода, заподіяна особистому немайновому праву, у даному випадку, заявлена до стягнення моральна шкода, що полягала у душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, а не у зв`язку із протиправними діями, заподіяними її близьким, рідним або членам сім`ї.

Та обставина, що позивачка за даними Єдиного державного реєстру МВС має у власності ще один засіб, не нівелює факт заподіяння їй моральної шкоди внаслідок пошкодження її майна. Тому відповідні пояснення відповідача не можуть оцінюватися як підстави для відмови у відшкодування моральної шкоди.

Позивачка розмір моральної шкоди оцінила у 10000 грн.

У частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачці були спричинені моральні страждання, які полягали у стражданням з приводу пошкодження належного їй майна. Однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди оцінені ним суб`єктивно і є завищеними, у зв`язку з чим вважає за необхідним задовольнити їх на суму 300,00 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов задоволено частково, то їх слід розподілити наступним чином.

При подачі позову позивачкою сплачений судовий збір відповідно до ставки, встановленої ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням подання позову в електронній формі - із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору - в сумі 858,88 грн. за позовні вимоги майнового характеру (а.с. 86), що є мінімальною ставкою судового збору, а тому підлягає відшкодування із відповідача у повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення оплати за отримання правничої допомоги з відповідача, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1вищевказаного Закону).

Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього ж Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.05.2021р. по справі №910/7586/19 час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.

На підтвердження надання правової допомоги представником позивачки адвокатом Юрочкіним Ю.В. надано суду свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю, ордер від 05.10.2023, договір про надання правової допомоги від 11.09.2023 № 11/08/23 (а.с. 11 16), пунктом 4.1. якого визначено, що між сторонами узгоджена сума в розмірі 7200,00 грн., залишок узгодженої суми зазначається у додаткових угодах.

06.10.2023 між сторонами складений акт виконаних робіт за договором, згідно із яким надані такі послуги: загальна консультація з норм права за запитом клієнта 600,00 грн. (1,5 год.); укладення договору про надання правової допомоги, у т.ч.: 400,00 грн. (1 год.); збір та вивчення доказів, правовий аналіз документів 1200,00 грн. (3 год.); підготовка процесуальних документів (в т.ч. підготовка адвокатських запитів, позову, заяв, клопотань, пояснень, тощо) 4200,00 грн. (10,5 год.); представництво інтересів клієнта в суді, у тому числі допомогою засобів електронного зв`язку («Електронний суд») 800,00 грн. (2 год.), всього 7200,00 грн. (18 год.) (а.с. 83, 155).

При вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу суд не бере до уваги витрати на укладення договору 400,00 грн., оскільки такі витрати не є видом адвокатських послуг у розумінні ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також витрати у сумі 800,00 грн. на представництво інтересів клієнта в суді, у тому числі допомогою засобів електронного зв`язку («Електронний суд»), оскільки представник позивачки не брав участь у судових засіданнях, подавав суду заяви про розгляд справи без його участі.

Відтак, для вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу суд бере до уваги витрати у загальній сумі 6000,00 грн.

Суддя вважає, що ці витрати на надання професійної правничої допомоги підтверджені належними доказами, є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), тому відхиляє клопотання відповідача у відповідній частині про їх необґрунтованість.

Загальна сума позовних вимог майнового характеру, заявлена до стягнення 49081,44 грн., з який судом задоволено 25981,44 грн. (на 53%).

З урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмір 3180,00 грн., виходячи з того, що загальний розмір стягнутої суми за рішенням суду становить 53,00% від загальної суми заявлених вимог майнового характеру (6000 грн.* 53,00% /100%).

Загальний розмір судових витрат, який слід стягнути з відповідача на користь позивачки становить 4038,88 грн. (858,88 грн. (судовий збір) + 3180,00 грн. (витрати на правову допомогу).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої наслідками дорожньо-транспортної пригоди 25681,44 грн., на відшкодування моральної шкоди 300,00 грн., а всього 25981,44 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) судові витрати в розмірі 4038,88 грн., з яких 858,88 грн. судовий збір, 3180,00 грн. витрати на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 13 травня 2024 року.

Суддя О.С. Наумова