Справа № 463/8498/23
Провадження № 2/463/367/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді - Леньо С. І.

з участю секретаря - Онишкевича О.І.

представників позивача ОСОБА_1 , Сосули О.О.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Люкс-Експрес» до ОСОБА_2 , треті особи Акціонерне товариство «Прокредит Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега», Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» про витребування майна з чужого незаконного володіння-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ПП «ЛЮКС ЕКСПРЕС» приміщення складів площею 922,3 кв.м. за адресою м. Львів, вул. Богданівська, 11-Б.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ПП «ЛЮКС ЕКСПРЕС» є власником приміщень складів площею 922,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , які на підставі відповідного договору від 26.06.2006 були передані в іпотеку ЗАТ «ПроКредит Банк» в якості забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_4 . В подальшому, АТ «ПроКредит Банк», який є правонаступником ЗАТ «ПроКредит Банк», відступив права вимоги за основним зобов`язанням та за договором іпотеки ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА», а ті, в свою чергу, відступили зазначені права ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», яке як новий іпотекодержатель відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку» від свого імені уклало договір купівлі-продажу від 04.10.2022, відповідно до якого відчужило спірні приміщення на користь ОСОБА_5 . На відповідний запит позивача ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» не надала копій документів, що підтверджують перехід права вимоги, а тому, вважає, що такий перехід права вимоги не відбувся. Крім того сума заборгованості, яка передана за правом вимоги не відповідає дійсній сумі боргу. Договір купівлі-продажу укладено щодо майна, яке є предметом іпотеки та виступає як забезпечення виконання зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті, і тому у період воєнного стану він не міг укладатись без згоди іпотекодавця. Також, під час звернення стягнення на предмет іпотеки стягувач не надав всіх необхідних документів, і зокрема відомостей про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів. В окремо поданій заяві про доповнення підстав позову також зазначає, що ОСОБА_2 уклав договір комісії з ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА», відповідно до якого доручив останній купити у АТ «ПроКредитБанк» права вимоги, а згодом, відчужити їх на користь ТОВ «Профіт Файненс», яке в свою чергу уклало з ним договір купівлі-продажу. Відповідно, усі ці правочини ОСОБА_2 уклав сам з собою, і вони містять ознаки удаваності задля обходу законодавчо визначеної заборони купівлі факторингових вимог фізичними особами. Вказане в сукупності свідчить про те, що майно вибуло з власності ПП «ЛЮКС ЕКСПРЕС» протиправно і з метою захисту своїх прав останній звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач не погодився та в особі повноважного представника подав відзив на позовну заяву. Зазначає, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем нерухомого майна, яке не може бути безпідставно витребуване в нього. Позивач не надав доказів відносно суми боргу, яка існує на його думку і одночасно, підтверджує суму боргу, яка встановлена рішенням суду, а сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не позбавляє боржника права висловлювати заперечення щодо розміру заборгованості. Відповідачу також невідомо, чи повідомляли первісні кредитори боржника про відступлення права вимоги, проте наслідком такого неповідомлення є виключно визнання правомірною сплати заборгованості первісному кредитору. Заперечує також поширення мораторію на продажу предмета іпотеки, оскільки такий встановлено виключно щодо майна, яке належить фізичним особам. Факт переходу права вимоги від АТ «ПроКредиБанк» до ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Крім того, ОСОБА_2 набув право вимоги на підставі договору-купівлі-продажу, а не на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку», внаслідок чого наявність звіту про оцінку майна не є обов`язковим. Також зазначає, що ОСОБА_2 не набував права вимоги за кредитними договорами. Просить в позові відмовити.

У відповіді на відзив представник позивача наводить аргументи, аналогічні мотивам заяви про доповнення підстав позову та зазначає, що представник відповідача взагалі жодним чином не мотивував свого висновку про те, що ОСОБА_2 не набував права вимоги за кредитними договорами.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких в силу вимог частини першої статті 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору не було подано.

Інформація про рух справи та процесуальні дії, вчинені судом в процесі її розгляду.

Позовна заява поступила суду 27.09.2023.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 20.10.2023 (а.с.130 т.1) відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду за правилами загального позовного провадження. Визначено строк та черговість для подання заяв по суті справи.

Одночасно з позовною заявою позивач подав до суду клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 23.10.2023 таку заяву задоволено та в порядку забезпечення позовних вимог заборонено будь-яким особам (державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів), будь-яким органам (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), державним виконавцям, приватним виконавцям, будь-яким юридичним та фізичним особам здійснювати будьякі дії (в тому числі, реєстраційні) щодо продажу, відчуження будь-яким іншим способом (в тому числі шляхом дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, припинення будь-яких обтяжень, передачу в іпотеку тощо), будь-якого іншого обтяження, скасування записів, поновлення записів, відкриття розділів стосовно приміщення складів площею 922,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

Надалі, за відповідним клопотанням представників позивача та відповідача суд залучив до участі в справі АТ «ПроКредитБанк», ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» та ТОВ «Профіт Файненс» як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, про що було постановлено відповідну ухвалу від 05.12.2023.

Іншою ухвалою від 05.12.2023 суд відмовив в задоволенні клопотання представника відповідача про забезпечення судових витрат у справі.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яку останній повторив в п. 22 справи «Осіпов проти України» (заява № 795/09, рішення від 08.10.2020), стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27.10.2016, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента.

Суд забезпечив сторонам можливість ефективно представляти свою справу в суді. Справа слухалась у відкритому судовому засіданні, а сторони повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи.

Перед тим як розпочати розгляд справи по суті суд провів підготовче засідання, в межах якого були виконані завдання підготовчого провадження. Крім того, суд розглянув абсолютно усі клопотання учасників справи, попередньо надавши можливість протилежній стороні висловитись з приводу таких клопотань.

Підготовче провадження закрито ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 28.02.2024. Справа призначена до судового розгляду по суті.

Відтак, суд у відповідності до вимог частини п`ятої статті 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу частин другої, третьої та четвертої статті 83 ЦПК України, вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи.

Суд у відповідності до вимог частини сьомої статті 81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків.

Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (частина третя статті 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції.

Узагальнена позиція учасників справи.

Повноважні представники позивача в судовому засіданні під час виступу із вступним словом позовні вимоги підтримали. Дали пояснення, аналогічні вищенаведеним та просять позов задоволити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні під час виступу із вступним словом проти обґрунтованості позову заперечили з підстав, викладених у відзиві. Просять в позові відмовити.

Треті особи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили.

Оскільки суд забезпечив можливість учасникам справи представити свою позицію, а строки для подання доказів завершились, суд вважає за можливе заслухати справу у відсутності осіб які не з`явились на підставі зібраних доказів, обсяг яких є достатнім для ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Позиція суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Фактичні обставини справи.

Сторони, як вбачається, не долучили до матеріалів справи абсолютно усіх договорів, укладених в межах спірних правовідносин. Проте, відносно спірних приміщень між сторонами тривав господарський спір у справі № 914/2944/22, предметом якого було визнання недійним договорів про відступлення прав вимоги і договору купівлі-продажу від 04.10.2022, і в межах цієї справи господарські суди встановили такі обставини, які в силу вимог частини четвертої статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, та які, як вбачається, сторонами не оспорюються.

25.05.2006 між ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є АТ «ПроКредит Банк», та ОСОБА_4 укладено Рамкову угоду № 0410 (а.с.67-68 т.1), відповідно до якої банк зобов`язався на положеннях та умовах цієї угоди відкрити позичальнику кредитну лінію загальною сумою за договорами 250 000 доларів США, ліміт строку кредитування 240 календарних місяців, максимальний розмір відсотків 40% річних. Видача кредитів на підставі Рамкової угоди та визначення їх умов здійснювалась шляхом укладення договорів надання (траншу) овердрафту, кредитної лінії, які є невід`ємною частиною Рамкової угоди. За умовами п.п. 2.1., 8.2. Рамкової угоди, позичальник зобов`язався належно виконувати усі умови, необхідні для отримання кредиту, своєчасно та належно здійснювати погашення грошових зобов`язань, а також належно виконувати усі інші зобов`язання, що передбачені цим договором. Також було обумовлено, що кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту в разі прострочення погашення грошових зобов`язань за цим договором більш ніж на 3 банківські дні.

25.05.2006 між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_4 укладено договір траншу № 3.12925/0410 (кредитний договір), згідного з умовами якого останній отримав грошові кошти в розмірі 100 000,00 доларів США зі сплатою 14,5% річних, строком користування 84 місяці та зобов`язався повернути наданий кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом, а також комісії на умовах та в строки, передбачені цим договором.

26.06.2006 між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_4 укладено договір траншу № 3.12925/0410-ДТ-1, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти в розмірі 20 000,00 доларів США зі сплатою 14,5% річних, строком користування 84 місяці та зобов`язався повернути наданий кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом, а також комісії на умовах та в строки, передбачені цим договором.

13.03.2008 між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір траншу № 3.20955/0410, згідного з умовами якого останній отримав грошові кошти в розмірі 102 000,00 доларів США зі сплатою 13% річних, строком користування 120 місяців та зобов`язався повернути наданий кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом, а також комісії на умовах та в строки, передбачені цим договором.

На забезпечення виконання зобов`язання між ЗАТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_4 та ПП «Люкс-Експрес» укладено договір іпотеки № 0325-Д33 від 26.06.2006 (а.с.63-66 т.1), посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кривицьким С.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №2624.

За вказаним договором іпотеки банку передано нежитлове приміщення приміщення складів НЗ в літ. К-1: від 4 по 10, площею 922,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1.3. зазначеного договору іпотека за ним забезпечує повне виконання ОСОБА_4 зобов`язань, що виникають із Рамкової угоди № 0410 від 25.05.2006, договору про надання траншу № 3.12925 від 25.05.2006 та інших договорів про надання траншу, графіків повернення кредиту і сплати відсотків, договорів про надання овердрафту, інших договорів, які є невід`ємною частиною рамкової угоди (далі кредитний договір), укладеного між ОСОБА_4 та банком, за умовами якого ОСОБА_4 зобов`язується перед банком повернути наданий йому кредит з максимальним лімітом заборгованості в розмірі 250 000,00 доларів США, сплатити відсотки за його користування в розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, а також неустойку та інші штрафні санкції.

У договорі № 2 від 13.03.2008 про внесення змін та доповнень до договору іпотеки №0325-Д33 від 26.06.2006 сторони погодили, що договір іпотеки забезпечує виконання іпотекодавцем зобов`язань перед іпотекодержателем, що виникають із Рамкової угоди № 0410 від 25.05.2006, викладеній у новій редакції відповідно до договору № 1 від 13.03.2008 про внесення змін та доповнень до Рамкової угоди, з врахуванням усіх діючих та майбутніх змін та доповнень до неї, договорів про надання траншу, договорів про надання овердрафту та усіх інших договорів, які укладені та будуть укладені на підставі Рамкової угоди та є чи будуть її невід`ємною частиною щодо погашення кредиту, отриманого чи який буде отриманий в межах ліміту кредитування, а також виконання усіх інших грошових зобов`язань, що виникають на підставі кредитного договору.

03.04.2013 ПАТ «ПроКредит Банк» звернулось до ОСОБА_4 з письмовими вимогами про повне дострокове погашення кредиту за договорами траншу №3.12925 від 25.05.2006 № 3.20955 від 13.03.2008 протягом 5 банківських днів з моменту відправлення даних вимог.

Крім того, ПАТ «ПроКредит Банк» звернулось 03.04.2013 до ПП «Люкс-Експрес» з письмовим повідомленням про виникнення заборгованості, яким повідомило іпотекодавця про заборгованість ОСОБА_4 за договорами траншу № 3.12925 від 25.05.2006 і № 3.20955 від 13.03.2008 та запропонувало погасити таку протягом 5 календарних днів.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/4594/13 від 17.06.2015 (а.с.73-78 т.1) стягнуто на користь ПАТ «ПроКредитБанк» з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 як солідарного з ОСОБА_4 боржника, ПП «Люкс-Експрес» як солідарного з ОСОБА_4 боржника, заборгованість в розмірі 7 601 158,10 грн, з яких:

за договором про надання траншу № 3.12925/0410 від 25.05.2006, договором про надання траншу № 3.12925/0410-ДТ-1 від 22.06.2006 789 376,56 грн заборгованості за капіталом; 24 986,25 грн заборгованості за відсотками згідно з графіком; 191 785,08 грн заборгованість за відсотками за фактичне користування кредитом; 1 771 751,31 грн пені;

за договором про надання траншу № 3.20925/0410 від 13.03.2008 1 381 920,55 грн заборгованість за капіталом, 120 902,89 грн заборгованість за відсотками згідно з графіком; 296 172,23 грн заборгованість за відсотками за фактичне користування кредитом, 3 024 263,23 грн пені.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області у справі № 461/4594/13 від 29.12.2015 (а.с.69-72 т.1) змінено рішення Галицького районного суду м. Львова від 17.06.2015 в частині задоволення позовних вимог ПАТ «ПроКредит Банк» про стягнення загальної суми заборгованості в межах Рамкової угоди № 0410 від 25.05.2006 та пені до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ПП «Люкс-експрес» і постановлено нове рішення, відповідно до якого:

стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 як солідарного з ОСОБА_4 боржника, ПП "»Люкс-експрес» як солідарного з ОСОБА_4 боржника, на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованість в загальній сумі 3 037 941,56 грн в межах Рамкової годи № 0410 від 25.05.2006;

стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 як солідарного з ОСОБА_4 боржника, ПП «Люкс-експрес» як солідарного з ОСОБА_4 боржника, на користь ПАТ «ПроКредитБанк»: пеню за договором траншу № 3.12925/0410 від 25.05.2006 та за договором №3.12925/0410-Д-1 від 22.06.2006 в розмірі 48 645,56 грн; за договором траншу №3.20955/0410 від 13.03.2008 стягнуто пеню в розмірі 169 166,19 грн. Загальний розмір пені, що підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» становить 217 711,5 грн.

У іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ураховуючи те, що вказані рішення позичальником не виконані, заборгованість за кредитними договорами не погашена, АТ «ПроКредит Банк» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до ПП «Люкс-Експрес» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за Рамковою угодою № 0410 від 25.05.2006 та договором про надання траншу № 3.12925 від 25.05.2006 (процентів за неправомірне користування кредитом за період з 30.12.2015 по 03.04.2018 у сумі 327 228,73 грн і пені за період з 03.10.2017 по 03.04.2018 у сумі 980 057,52 грн) та договором про надання траншу №3.20955 від 13.03.2008 (процентів за неправомірне користування кредитом за період з 30.12.2015 по 03.04.2018 у сумі 714 471,82 грн і пені за період з 03.10.2017 по 03.04.2018 у сумі 2 222 161,72 грн).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.09.2018 у справі №914/651/18 вказані вимоги задоволені частково.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 рішення Господарського суду Львівської області від 11.09.2018 скасовано; в задоволенні позову ПАТ «ПроКредит Банк» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив, зокрема, з того, що ПАТ «ПроКредит Банк» звернулось до Господарського суду Львівської області 03.04.2018 з пропуском трирічного строку позовної давності. Крім того, оскільки банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, який визначений договором іпотеки як позасудовий, відповідно, для реалізації якого необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя (враховуючи, що договором іпотеки не передбачено іншого порядку), такий позов не може бути задоволений судом.

Водночас, ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29.12.2015 у справі №461/4594/13 скасовано рішення Галицького районного суду м.Львова від 17.06.2015 в частині позовних вимог ПАТ «ПроКредит Банк» до ПП «Люкс-Експрес», що виникли з договорів Рамкової угоди № 0325, а саме: з договору про надання траншу №3.12926/0325 від 26.06.2006; з договору про надання траншу № 3.16417/0325 від 06.03.2007; з договору про надання траншу №3.17423/0325 від 16.06.2007; з договору про надання траншу № 3.19188/0325 від 19.10.2007. Провадження у справі в цій частині позовних вимог закрито.

Так, у вказаній ухвалі суд встановив наступне:

27.02.2006 між ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк», та ПП «Люкс-експрес» укладено Рамкову угоду № 0325 (а.с.54-55 т.1), згідно з якою банк зобов`язався на відповідних умовах цієї угоди відкрити позичальнику кредитну лінію загальною сумою за договорами 800 000 доларів США із встановленням ліміту строку кредитування 180 календарних місяців та максимальний розмір процентів 40 % річних.

Видача кредитів на підставі Рамкової угоди та визначення їх умов здійснювалися шляхом укладення договорів надання (траншу) овердрафту, кредитної лінії, які є невід`ємною частиною Рамкової угоди.

За умовами п.п. 2.1, 8.2. Рамкової угоди позичальник зобов`язався належно виконувати всі умови, необхідні для отримання кредиту, своєчасно та належно здійснювати погашення грошових зобов`язань, належно виконувати інші зобов`язання, що передбачені цим договором.

Сторони також узгодили, що кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту в разі прострочення погашення грошових зобов`язань за цим договором більш ніж на три банківські дні.

26.06.2006 між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ПП «Люкс-експрес» укладено договір траншу № 3.12926/0325 (кредитний договір), відповідно до якого останнє отримало грошові кошти в розмірі 125 000,00 доларів США зі сплатою 14,5% річних, строком користування 84 місяці та зобов`язалося повернути наданий кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом, а також комісії на умовах та в строки, передбачені цим договором.

06.03.2007 між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ПП «Люкс-експрес» укладено договір траншу № 3.16417/0325, згідно з яким останнє отримало грошові кошти в розмірі 50 000,00 доларів США зі сплатою 13,5% річних, строком користування 60 місяців та зобов`язалося повернути наданий кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом, а також комісії на умовах та в строки, передбачені цим договором.

16.06.2007 між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ПП «Люкс-експрес» укладено договір траншу № 3.17423/0325, відповідно до якого останнє отримало грошові кошти в розмірі 252 500,00 доларів США із сплатою 16% річних, строком користування 60 місяців та зобов`язалося повернути наданий кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом, а також комісії на умовах та в строки, передбачені цим договором.

19.10.2007 між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ПП «Люкс-експрес» укладено договір траншу № 3.19188/0325, згідно з яким останнє отримало грошові кошти в розмірі 300 300,00 доларів США із сплатою 13,5% річних, строком користування 120 місяців та зобов`язалося повернути наданий кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом, а також комісії на умовах та в строки, передбачені договором.

На забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаною Рамковою угодою та договорами траншу 01.07.2009 між ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є АТ «ПроКредит Банк», та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 0325-ДП8, відповідно до якого поручитель прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання ПП «Люкс-експрес» зобов`язань перед банком, що виникають з Рамкових угод та кредитних договорів, в повному обсязі взятих зобов`язань, як солідарний із позичальником боржник.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25.07.2022 відстрочено на один рік з дня постановлення цієї ухвали виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 17.06.2015 у справі № 461/4594/13-ц (зміненого рішенням Апеляційного суду Львівської області від 29.12.2015) про стягнення на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості.

Постановою Львівського апеляційного суду від 07.11.2022 скасовано ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 25.07.2022 та відмовлено у відстроченні виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 17.06.2015.

28.07.2022 АТ «ПроКредит Банк» (первісний кредитор) та ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги б/н (Рамкова угода № 0325 від 27.02.2006) (а.с.56-62 т.1).

Згідно з п. 2.1. договору первісний кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитними договорами (укладеними AT «ПроКредит Банк» з ПП «ЛЮКС-ЕКСПРЕС» Рамковою угодою № 0325 від 27.02.2006 та договором про надання траншу № 3.12926/0325 від 26.06.2006) та за договором забезпечення (у тому числі за договором іпотеки № 0325-ДЗЗ від 26.06.2006).

Відповідно до п. 2.2. договору заборгованість за кредитом становить 1 629,86 дол. США, що станом на 28.07.2022 за курсом НБУ еквівалентно 59 601,70 грн.

Вартість прав вимоги за договором становить 36 568,60 грн (п. 3.1. договору).

Платіжним дорученням № 150 від 28.07.2022 ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» перерахувало АТ «ПроКредит Банк» 36 568,60 грн з призначенням платежу «оплата за договором про відступлення права вимоги від 28.07.2022 (боржник ТОВ «Люкс Експрес»)».

28.07.2022 АТ «ПроКредит Банк» (первісний кредитор) та ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги б/н (Рамкова угода № 0410 від 25.05.2006) (а.с.205-208 т.2).

Згідно з п. 2.1. договору первісний кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитними договорами (укладеними AT «ПроКредит Банк» з ОСОБА_4 Рамковою угодою № 0410 від 25.05.2006, договорами про надання траншу № 3.12925/0410 від 25.05.2006, №3.12925/0410-ДТ-1 від 22.06.2006 та №3.20955/0410 від 13.03.2008) і за договором забезпечення (у тому числі договором іпотеки № 0325-ДЗЗ від 26.06.2006).

Відповідно до п. 2.2. договору заборгованість за кредитом становить 132 050,48 дол. США, що станом на 28.07.2022 за курсом НБУ еквівалентно 4 828 901,18 грн; заборгованість за відсотками згідно з графіком 8 076,74 дол. США, що станом на 28.07.2022 за курсом НБУ еквівалентно 295 355,07 грн.

Платіжним дорученням № 149 від 28.07.2022 (а.с.204 т.2) ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» перерахувало АТ «ПроКредит Банк» 1 791 861,40 грн з призначенням платежу «оплата за договором про відступлення права вимоги від 28.07.2022 (боржник Удут)».

28.07.2022 АТ «ПроКредит Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» уклали договір № 1 про відступлення права вимоги за договорами поруки №0410-ДП4 від 01.07.2009 та № 0410-ДПЗ від 13.03.2008, боржник ОСОБА_4 (а.с.210 т.2).

28.07.2022 АТ «ПроКредит Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» уклали договір № 1 про відступлення права вимоги за договором поруки № 0325-ДП від 01.07.2009, боржник ПП «Люкс Експрес» (а.с.211 т.2).

28.07.2022 АТ «ПроКредит Банк» (первісний іпотекодержатель) та ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» (новий іпотекодержатель) уклали договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, який засвідчений нотаріально та зареєстрований в реєстрі за № 700 (а.с.231-232 т.2).

Відповідно до п. 1.1. наведеного договору у зв`язку з укладенням первісним іпотекодержателем та новим іпотекодержателем договору про відступлення права вимоги від 28.07.2022 за Рамковою угодою № 0410 від 25.05.2006, договорами про надання траншу № 3.12925/0410 від 25.05.2006, №3.12925/0410-ДТ-1 від 22.06.2006, №3.20955/0410 від 13.03.2008, Рамковою угодою № 0325 від 27.02.2006, договором про надання траншу № 3.12926/0325 від 26.06.2006, первісний іпотекодержатель відступає, а новий іпотекодержатель набуває прав первісного іпотекодержателя, належних йому згідно з договором іпотеки № 0325-ДЗЗ від 26.06.2006 (який укладений між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ПП «Люк-Експрес»») та договором іпотеки від 16.06.2007.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 28.07.2022 (а.с.24т.1) приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Тишківська Р. І. зареєструвала ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» іпотекодержателем нерухомого майна приміщення складів площею 922,3 кв .м за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер рішення №64328474.

26.09.2022 ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» (первісний кредитор) та ТОВ «Профіт Файненс» (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги (Рамкова угода № 0410 від 25.05.2006, божник ОСОБА_4 (а.с.213-216 т.2).

26.09.2022 ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» (первісний кредитор) та ТОВ «Профіт Файненс» (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги (Рамкова угода № 0325 від 27.02.2006, божник ПП «ЛЮКС ЕКСПРЕС» (а.с.217-220 т.2).

26.09.2022 ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» (первісний кредитор) та ТОВ «Профіт Файненс» (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги за договорами поруки (Договір поруки № 0325-ДП8 від 01.07.2009, божник ПП «ЛЮКС ЕКСПРЕС» (а.с.229 т.2).

26.09.2022 ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» (первісний кредитор) та ТОВ «Профіт Файненс» (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги за договорами поруки (Договір поруки № 0410-ДП4 від 01.07.2009, божник ОСОБА_4 (а.с.230 т.2).

26.09.2022 ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» (первісний іпотекодержатель) та ТОВ «Профіт Файненс» (новий іпотекодержатель) уклали договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, який засвідчений нотаріально та зареєстрований в реєстрі за № 1006 (а.с.233-235 т.2).

Відповідно до п. 1.1. зазначеного договору у зв`язку з укладенням первісним іпотекодержателем та новим іпотекодержателем договору про відступлення права вимоги від 26.09.2022 за Рамковою угодою № 0410 від 25.05.2006, договорами про надання траншу № 3.12925/0410 від 25.05.2006, №3.12925/0410-ДТ-1 від 22.06.2006, №3.20955/0410 від 13.03.2008, Рамковою угодою № 0325 від 27.02.2006, договором про надання траншу № 3.12926/0325 від 26.06.2006, первісний іпотекодержатель відступає, а новий іпотекодержатель набуває прав первісного іпотекодержателя, належних йому згідно з договором іпотеки № 0325-ДЗЗ від 26.06.2006 (який укладений між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ПП «Люк-Експрес») та договором іпотеки від 16.06.2007.

Згідно з Інформацією з Державного реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.25-26 т.1) 26.09.2022 приватний нотаріус Тишківська Р. І. рішенням № 64934500 від 26.09.2022 зареєструвала ТОВ «Профіт Файненс» іпотекодержателем нерухомого майна, що належить ПП "Люк-Експрес", а саме приміщень складів площею 922,3 кв. м у м. Львові на вул. Богданівська, 11б;

04.10.2022 приватний нотаріус Барбуляк Х. М. рішенням № 65023528 зареєструвала припинення права власності ПП «Люк-Експрес» на вказане майно та в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України "Про іпотеку", зареєструвала ОСОБА_2 його новим власником.

Підстава для державної реєстрації договір купівлі-продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені, відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку», серія та номер 1319, виданий 04.10.2022, видавник Барбуляк Х. М., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу; власник ОСОБА_2 (а.с.6-9 т.2).

Також відомо, що 28.07.2022 між ОСОБА_2 (комітент) та ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» (комісіонер) укладено договір комісії № 29/07 (а.с.201-202 т.2), відповідно до якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені правочини щодо набуття у АТ «ПроКредит Банк» права вимоги, що становить 1 828 000 грн.

На підставі відповідного розпорядження комітента ( ОСОБА_2 ) від 26.09.2022, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.212 т.2) комісіонер (ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА») відчужило права вимоги, які попередньо набуті у АТ «ПроКредит Банк». Як зазначено вище на користь ТОВ «Профіт Файненс».

Вважаючи, що перехід права вимоги не відбувся позивач звернувся до суду з цим позовом.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права.

У частині першій статті 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно з частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом частини першої статті 321 вказаного Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За змістом частини першої статті 4 Закону України 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон № 2664-III) факторинг вважається фінансовою послугою.

У пункті 5 частини першої статті 1 Закону № 2664-III зазначено, що фінансова послуга це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Вимоги до договору про надання фінансових послуг передбачені в статті 6 Закону № 2664-III.

Так, за змістом частини першої статті 6 Закону № 2664-III договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання для фізичної особи, найменування та місцезнаходження для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Крім того, відповідно до пункту 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів-суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.09.2018 у справі № 909/968/16 (пункт 106) зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляд різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону № 2664-III.

Крім того, у постанові від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 (пункт 48) Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

Як вже зазначалося раніше, відповідно до абзацу 1 частини першої статті 1077 ЦК України договір факторингу передбачає, зокрема те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника).

Звідси за договором факторингу фактором має надаватися фінансова послуга, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (пункт 6 частини першої статті 4 Закону № 2664-III), тобто грошові кошти мають передаватися клієнту у розпорядження, і клієнт має сплатити фактору за відповідну послуги з фінансування (надання позики або кредиту).

При цьому така плата за надану фактором послугу може бути, як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.09.2018 у справі № 909/968/16 (пункт 61), встановлена у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається, у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної в договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану фактором фінансову послугу.

Натомість грошова вимога, що передається клієнтом фактору, може відступатися клієнтом фактору у зв`язку з її продажем останньому (частина перша статті 1084 ЦК України) або з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, оскільки за змістом частини другої статті 1084 ЦК України фактор має право у разі невиконання клієнтом зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленої грошової вимоги до боржника.

Таким чином, договір факторингу є змішаним договором, який обов`язково поєднує у собі елементи договору позики або кредитного договору та елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги.

Виходячи з цього, правочин який не відповідає ознакам, притаманним договору факторингу, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16 (пункт 106).

При цьому, якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші умови договору притаманні як договору відступлення права вимоги, так і договору факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату, тобто позики або кредиту) попередньому кредитору, відсутні і підстави вважати такий правочин договором факторингу, а не договором відступлення права вимоги.

Саме до таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.08.2023 у справі № 910/8115/19 (910/13492/21).

Тому, Велика Палата Верховного Суду в пунктах 6.26, 6.27 постанови від 08.11.2023 у справі № 206/4841/20 вкотре наголосила на сформульованій правовій позиції, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 Цивільного кодексу України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор банк або інша фінансова установа.

Це ж саме стосується переуступки права іпотеки, у тому випадку, коли вона забезпечує виконання кредитних зобов`язань.

У справі яка розглядається договори про відступлення прав вимоги укладені між фінансовими установами, а саме спочатку між АТ «ПроКредит Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА», а потім між ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС».

Доказів про повернення кредитної заборгованості сторона позивача не надала, а відтак, ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», як новий іпотекодержатель вправі був відчужити предмет іпотеки від свого імені на користь іншої особи в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

В такому випадку право власності набуто відповідачем правомірно і в силу цієї презумпції предмет іпотеки не може бути у нього витребувано на підставі статті 387 ЦК України, оскільки приписи цієї норми стосуються виключно майна, яким особа заволоділа незаконно.

З цих же підстав до спірних правовідносин не може бути застосоване правило, передбачене пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України, оскільки спірне майно придбане за відплатним договором в особи, яка мала право його відчужувати.

Також не заслуговують на увагу аргументи позивача щодо збільшення новим кредитором розміру заборгованості яка встановлена рішенням суду у справі № 461/4594/13-ц, оскільки як зазначила Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 910/12525/20 (постанова від 15.09.2022) сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позичальника безумовного обов`язку сплатити борг саме в такому розмірі, який зазначено в оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора боржник не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору.

Тому заперечення позивача щодо розміру заборгованості не впливають на висновки суду про правомірність набуття відповідачем права власності на майно.

Аргументи позивача про те, що перехід права вимоги не відбувся через відсутність доказів оплати права вимоги спростовуються встановленими вище обставинами, і зокрема платіжним дорученням № 150 від 28.07.2022, згідно якого ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» перерахувало АТ «ПроКредит Банк» 36 568,60 грн. з призначенням платежу «оплата за договором про відступлення права вимоги від 28.07.2022 (боржник ТОВ «Люкс Експрес»)» та платіжним дорученням № 149 від 28.07.2022 (а.с.204 т.2), згідно якого ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» перерахувало АТ «ПроКредит Банк» 1 791 861,40 грн з призначенням платежу «оплата за договором про відступлення права вимоги від 28.07.2022 (боржник Удут)».

Так само, не має правового значення факт неповідомлення позивача про зміну кредитора в зобов`язанні, оскільки наслідком такого неповідомлення може бути визнання правомірним сплати заборгованості первісному кредитору (постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 26.03.2020 у справі № 522/21219/14-ц).

Відповідно до статей 1011, 1012 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії.

Комітент може бути зобов`язаний утримуватися від укладення договору комісії з іншими особами.

Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Як уже зазначалось вище, за умовами договору комісії та на підставі розпорядження відповідача ТОВ «Факторингова компанія «ОМЕГА» відчужила набуті права вимога за кредитними договорами та договором іпотеки на користь іншої фінансової установи ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», а подальша реалізація останнім права на відчуження предмета іпотеки будь-якій іншій особі в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», не може свідчити про незаконність набуття відповідачем спірних приміщень, оскільки ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» набув права вимоги на підставі відповідного договору про відступлення права вимоги, а відповідач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу.

Більше того, предметом даного спору не є визнання правочину удаваним, що виключає можливість кваліфікації укладеного договору про відступлення права вимоги як такого, що укладений з метою обходу законодавчо визначеної заборони купівлі фізичною особою права вимоги за договором факторингу.

Відповідно до пункту 5-2 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку», у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Як вірно зазначив представник відповідача, вказаною нормою заборонено відчуження предмета іпотеки, яке належить фізичним особам, тоді як власником спірних приміщень та іпотекодавцем була юридична особа ПП «ЛЮКС ЕКСПРЕС».

Таким чином позов є безпідставним та не підлягає до задоволення.

У зв`язку з відмовою в позові відповідно до частини дев`ятої статті 158 ЦПК України підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 23.10.2023.

Щодо судових витрат.

У зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем судові витрати в силу вимог пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 3, 6, 11, 15, 16, 202, 203, 204, 317, 319, 321, 328, 386, 387, 388, 512, 513, 514, 517, 1011, 1012, 1054, 1077, 1078, 1079, 1084 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

В позові Приватного підприємства «Люкс-Експрес» до ОСОБА_2 , треті особи Акціонерне товариство «Прокредит Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега», Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» про витребування майна, а саме приміщення складів площею 922,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , з чужого незаконного володіння - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2023 року у виді заборони будь-яким особам (державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів), будь-яким органам (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), державним виконавцям,приватним виконавцям, будь-яким юридичним та фізичним особам здійснювати будь-які дії (в тому числі, реєстраційні) щодо продажу, відчуження будь-яким іншим способом (в тому числі шляхом дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, припинення будь-яких обтяжень, передачу в іпотеку тощо), будь-якого іншого обтяження, скасування записів, поновлення записів, відкриття розділів стосовно приміщення складів площею 922,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

Дані стягувача: Приватного підприємства «Люкс-Експрес» (м.Львів, вул. Івана Франка,84/23, ).

Дані боржника: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 27.05.2024.

Суддя: Леньо С. І.