Справа № 127/7211/24
Провадження № 2/127/890/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 рокумісто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бойко В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат з оплати комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат з оплати комунальних послуг.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Так, 1/3 частка даної квартири належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.05.1996 р., виданого на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 24.05.1996 р. № 982. Це свідоцтво видане на її дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 », яке при реєстрації було змінено на « ОСОБА_4 ». На підставі договору дарування частини квартири від 14.12.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Грабовенською Т.А. і зареєстрованого в реєстрі №3363 позивачу належить 1/6 частки квартири, а власником іншої 1/2 частини квартири є брат позивача ОСОБА_2 .

Позивач самостійно оплачує комунальні послуги протягом періоду з березня 2021 року по січень 2024 року в розмірі 94 749,80 грн. Відповідач жодного разу не оплатив комунальні послуги та в добровільному порядку не бажає цього робити. Крім того у даній квартирі проживає чин позивачки ОСОБА_5 . Враховуючи, що позивач самостійно оплачувала комунальні послуги протягом вказаного періоду часу, а відповідач як співвласник квартири має також нести витрати з утримання належного йому на праві власності майна, просила стягнути з відповідача на свою користь вартість 1/3 частки понесених нею витрат по оплаті житлово-комунальних послуг, що становить 31 583,27 грн., а також судові витрати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2024 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. На адресу суду повернувся конверт із ухвалою суду від 13.03.2024 року, що направлявся відповідачу із відміткою «адресат відсутнійза вказаною адресою».

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачка є співвласником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.05.1996 р., виданого на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 24.05.1996 р. № 982 (а.с. 11)

Також, 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 належить позивачці на підставі договору дарування частини квартири від 14.12.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Грабовенською Т.А. і зареєстрованого в реєстрі № 3363 (а.с.12).

Відповідач є співвласником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно до Довідки №533 від 18.01.2024 року виданої ТОВ «ЖЕО» за адресою: АДРЕСА_2 проживають: ОСОБА_1 (дата прибуття 22.05.1997 року), ОСОБА_5 (дата прибуття 29.01.2000 року) та ОСОБА_2 (дата прибуття 31.03.2021 року) (а.с.14).

Згідно Акту №60 комісією було складено даний акт про те, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані тапроживають: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Також за вказаною адресою проживає без реєстрації ОСОБА_2 (а.с.15).

Також, відповідно до Акту №696 від 02.11.2023 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрований, однак не проживає з 2015 року (а.с.16). Вказане також підтверджується Актами №289 від 11.05.2023 року, №668 від 15.11.2022 року, №231 від 11.05.2022 року, №704 від 03.11.2021 року, №288 від 06.05.2021 року (а.с.18-26).

Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2021 року у цивільній справі №127/8281/21 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат з оплати житлово-комунальних послуг задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 , місце проживання : АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , місце проживання : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , у відшкодування витрат з оплати житлово-комунальних послуг за період з березня 2018 р. по лютий 2021 р. включно в розмірі 17 521,98 грн. В решті позовних вимог відмовлено (а.с.30-31).

Також, згідно постанови Вінницького апеляційного суду від 28.09.2021 року у цивільній справі №127/8281/21 апеляційні скарги ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.07.2021 року та на додаткове рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.08.2021 року залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 серпня 2021року залишено без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 липня 2021 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 серпня 2021 року залишено без змін (а.с.32-34).

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 ст. 544 ЦК України).

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Згідно із ст. 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 9 Закону, якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ст. 10 Закону).

Як убачається із матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача 1/3 частину витрат з оплати комунальних послуг за період з березня 2021 року по січень 2024 року в розмірі 31 583,27 грн.

Також судом встановлено, що у помешкані також проживає син позивачки ОСОБА_5 .

Позивачкою надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого всього за надані житлово-комунальні послуги за період з березня 2021 року по січень 2024 року включно було сплачено 94 749,80 грн., у тому числі: 16 842,13 грн. за березень-листопад 2021 року, 37 699,99 грн. за грудень 2021 року грудень 2022 року, 35 148,67 грн. за січень грудень 2023 року, 5 059,01 грн. за січень 2024 року. Крім того, позивачкою надано єдині рахунки за надані житлово-комунальні послуги та відповідні квитанції про оплату. Даний розрахунок та квитанції про оплату житлово-комунальних послуг судом прийнято до уваги та перевірено. Доказів протилежного стороною відповідача суду не надано. (а.с.35-81).

Відповідно до ч.3 ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено судом сторони є співвласниками спірної квартири, користуються житлово-комунальними послугами і відповідно до закону зобов`язані оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом. Разом із тим, враховуючи проживання у цій квартирі повнолітнього сина позивача ОСОБА_5 та його користування послугами, при розрахунку вартості витрат спожитих житлово-комунальних послуг такі витрати враховуються відповідно до кількості мешканців.

Отже, сума оплати за житлово-комунальні послуги, з урахуванням викладеного вище, має бути розділена відповідно до кількості осіб, проживаючих у квартирі. З огляду на сплату позивачем грошових коштів за надані житлово-комунальні послуги, частка витрат, що припадає на відповідача складає 1/3, відповідно грошова сума, яка підлягає стягненню складає 31 583,27 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, і відповідно з відповідача підлягають стягненню витрати на житлово-комунальні послуги у розмірі 31 583,27 грн.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та відповідно з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 317, 319, 322, 360, 383 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у відшкодування витрат з оплати житлово-комунальних послуг за період з березня 2021 року по січень 2024 включно в розмірі 31 583 (тридцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят три) гривні 27 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у відшкодування витрат із сплати судового збору 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст судоовго рішення складено 27.05.2024 року.

Суддя: