Справа № 758/3542/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання - Карпишиної К.С.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про захист честі, гідності та ділової репутації, у якій просить суд: визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача інформацію, розміщену відповідачем в мережі «Telegram» у групі «ОТГ» інформацію про те, що «Видно моя думка для вас дуже небезпечна, що як цепні пси вз`їлися на мене. Що в мене суботу 10.02, взломали телеграм і в усіх від мого імені просили по 16 тис грн.!!! Звідусіль звонять і виконавця називають і кого? Як не странно чоловіка щербакової, який нібито виконує подібні замовлення!!!! І я виявляється в цьому списку, за останній місяць, не перша (безліч інших односельчан)»; зобов`язати відповідача видалити недостовірну інформацію та спростувати її в мережі «Telegram» у групі « ОТГ »; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Зазначає, що у лютому 2024 року в мережі «Telegram» у групі « ОТГ » відповідач розмістила неправдиву інформацію, про те, що позивач приймає замовлення на взламування аккаунтів у мережі «Telegram», у тому числі позивач нібито взламав аккаунт відповідача, та від імені власниці «в усіх» вимагав гроші у розмірі 16 000 грн. Зокрема, відповідачка у тексті повідомлення зазначає таке: «Видно моя думка для вас дуже небезпечна, що як цепні пси вз`їлися на мене. Що в мене суботу 10.02, взломали телеграм і в усіх від мого імені просили по 16 тис грн.!!! Звідусіль звонять і виконавця називають і кого? Як не странно чоловіка щербакової, який нібито виконує подібні замовлення!!!! І я виявляється в цьому списку, за останній місяць, не перша (безліч інших односельчан)». Однак зазначене не відповідає дійсності та не підтверджується жодним відповідним доказом. Оскільки вимагання коштів є кримінальним правопорушенням, відповідач могла звернутися до поліції із відповідною заявою щодо позивача. Позивач не є учасником групи « ОТГ », де була поширена вказана інформація. До вказаної групи «ОТГ» наразі приєднано більше ніж 1 200 учасників, більшість із яких є жителями села Горенка та знає позивача особисто, оскільки він завжди займав активну громадську позицію. Зазначена інформація є недостовірною, порушує особисті майнові права позивача на повагу до честі та гідності, на недоторканість ділової репутації, у зв`язку з чим вказані права підлягають судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача видалити недостовірну інформацію та спростувати її у той самий спосіб, що вона була опублікована та поширена. Крім того, враховуючи те, що публічно поширена відповідачем в соціальній мережі публікація, яка містить недостовірні відомості призвело до психологічної напруги та душевних хвилювань, просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідача подав відзив, який містить заперечення на позов. Зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки судження, висловлені відповідачем шляхом повідомлень у групі є оціночними і були лише припущенням, що згідно зі статтею 30 Закону України «Про інформацію» є підставою звільнення від відповідальності. Бажання людей мати уявлення та отримувати інформацію про прозорість роботи громадських організацій та їх учасників є нормальним, а обов`язком громадської організації, відповідно до статті 23 Закону України «Про громадські об`єднання» є подача та оприлюднення звітів про цільове використання наданих їм коштів відповідно до закону.

Ухвалою суду від 03 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні відповідач та його представник щодо позовних вимог заперечили у повному обсязі та просили суд у позові відмовити повністю.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, що підтверджується розпискою про повідомлення про наступне судове засідання, надіслав на адресу суду заяву про відкладення судового засідання.

Оскільки доказів поважності причин неявки у судове засідання представником позивача не подано, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились.

Заслухавши пояснення сторони відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 4 Закону України «Про інформацію» передбачено, що суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень, а об`єктом інформаційних відносин є інформація.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про інформацію» кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Право на інформацію охороняється законом. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію (стаття 7 Закону України «Про інформацію»).

Згідно із статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 32 Конституції України встановлено, зокрема, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації, повинен забезпечуватись баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Положеннями ч.1 статті 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Приписами статті 297 ЦК України регламентовано, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до статті 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Статтею 277 ЦК України встановлено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Таким чином, розглядаючи справи, предметом позову в яких є спростування недостовірної інформації, суди повинні враховувати, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі «Інтернет» чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Верховний Суд у випадку поширення інформації через соціальні мережі не вказує на необхідність залучення власника веб-сайту як співвідповідача (постанови Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 760/2753/17, від 13 квітня 2020 року у справі №303/3794/18-ц).

Крім того, щодо визначення належного відповідача у разі поширення інформації в мережі Інтернет, яку позивач просить спростувати, сформовано сталу судову практику, у тому числі щодо фіксації (збір, надання) доказів, їх допустимість та достовірність, експертизи у сфері телекомунікаційних систем, дослідження змісту веб-сторінок, оцінки електронних доказів (копій) (зокрема, постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі №905/902/20, провадження № 12-52 гс 21, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі №927/791/18).

На підтвердження факту поширення оспорюваної інформації позивач надав до матеріалів справи скриншот (знімок екрану) повідомлення з месенджера Telegram (Телеграм) група «ОТГ», згідно якої розміщено допис відповідача з негативним контекстом, який, на думку позивача, завдає шкоди його діловій репутації (арк.спр.16-18).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.07.2022 у справі № 904/6902/20, за своїми характеристиками телеграм-канал може вважатися засобом масової інформації, доступ до якого можливий за наявності підключення до мережі Інтернет за відповідним посиланням з використанням смартфону, планшету, ноутбуку, персонального комп`ютеру тощо.

Так, телеграм-канал, як і ЗМІ, орієнтований на одночасне передавання інформації великим групам людей, охоплює засіб передавання, зберігання та відтворення інформації, такий як Інтернет.

Враховуючи викладене, процес розміщення інформації (лише за наявності доступу до мережі Інтернет) та особа, яка є відповідальною за таке розміщення (власник та/або адміністратор), є схожим до розміщення інформації на веб-сайті у мережі Інтернет.

Відповідач у судовому засіданні не заперечувала, що розмістила такий допис на телеграм-каналі у групі «ОТГ», разом з тим зазначила, що такий одразу було видалено адміністратором цієї групи, а тому надати такий доказ для огляду у судовому засіданні вона не може.

Позивачем надано до матеріалів справи роздруківку скриншоту лише оскаржуваного повідомлення відповідача.

Що передувало такому допису, та які були подальші коментарі у телеграм-каналі у групі «ОТГ», стосовно опублікованого, суду не надано.

Разом з тим суд зазначає, що з наданого скриншоту неможливо встановити, чи відповідає розміщений у вказаному телеграм каналі допис відповідача допису, який відповідач дійсно публікував у цей день.

Також суд звертає увагу, що чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, тому що вони, як і думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, не можуть бути предметом судового захисту, оскільки, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів, не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а особи, які є публічними фігурами, мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики (див. постанови Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі №761/33563/20 (провадження № 61-9907св22) та від 05 квітня 2023 року у справі №760/23818/20 (провадження № 61-2235св22).

Вирішуючи питання про визнання інформації недостовірною та її спростування, Верховний Суд неодноразово наголошував, що у кожному конкретному випадку необхідно встановити характер поширеної інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. При цьому підлягає врахуванню зміст та контекст поширеної інформації, її значення для суспільної дискусії, важливість посади, яку обіймає особа, відносно якої поширена інформація, достовірність інформації, наслідки її поширення, а також судам слід розрізняти критику діяльності та стверджувальні висловлювання щодо вчинення кримінальних правопорушень. У випадку встановлення, що інформація, про спростування якої ініційовано питання у справі, містить ознаки оціночних суджень, викладена у формі провокативної риторики з використанням характерних для оціночних суджень мовностилістичних засобів, така інформація вважається суб`єктивною думкою розповсюджувачів, яку не можна перевірити щодо відповідності дійсності та спростувати. Вказана практика у спірних правовідносинах є сталою.

Хоча поширена автором оспорюваної публікації інформація могла непокоїти позивача, а форма її викладу могла бути розцінена ним як провокативна та така, що порушує його особисті немайнові права, однак по своїй суті поширена інформація є власною оцінкою (інтерпретацією) певних подій та обставин та не містить фактичних тверджень про вчинення позивачем кримінального або іншого правопорушення.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію, викладену в оспорюваній публікації.

Враховуючи те, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про визнання інформації недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, у задоволенні цих вимог також слід відмовити.

Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 141, 264, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації - відмовити.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_3 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний суддею 28.05.2024.

Суддя О. І. Якимець