07.03.2024 Єдиний унікальний номер 205/8933/23
Єдиний унікальний номер судової справи 205/8933/23
Номер провадження 2/205/307/24
07 березня 2024 року
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Зибалової П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу № 205/8933/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Тимофєєва Анна Олегівна, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
29.08.2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Тимофєєва Анна Олегівна, про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2023 року підготовче засідання по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи заперечень не надала.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засіданні повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак, про причини неявки суд не повідомив.
Від третьої особи: приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Тимофєєвої А.О. надійшла заява, у якій просила розглядати справу за її відсутності.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.
У ході судового розгляду встановлено, що 13.08.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Тимофєєвою А.О., зареєстрований у реєстрі за № 1477 (а.с.10). Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав у власність від позивача 4 000 доларів США, що на день укладання договору за офіційним курсом Національного банку України складає 107 080 грн., та зобов`язався повернути грошові кошти до 13.08.2022 року (включно) зі сплатою процентів в розмірі 4 відсотків.
Підпунктом 1.4. договору іпотеки визначено, що вартість предмету іпотеки за домовленістю сторін становить 4 000 доларів США, що на день укладення договору за офіційним курсом Національного банку України складає 107 080 грн.
Підпунктом 4.1.2. вказаного договору визначено, що іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором та договором позики грошей, у забезпечення якого укладається даний договір.
Відповідно до п.п. 4.2.-4.3. договору звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса чи інших, передбачених договором або законодавством України, засобів, право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю.
06.03.2023 року ОСОБА_1 направив відповідачу вимогу про усунення порушення основного зобов`язання за договором позики від 13.08.2021 року, відповідно до якої грошові кошти за договором не повернуто в повному обсязі. Зазначену вимогу ОСОБА_2 отримав 07.04.2023 року, що підтверджується листом АТ «Укрпошта» (а.с.13-15).
Відповідно до змісту позову ОСОБА_2 вимогу не виконав, кошти не повернув у повному обсязі, що останнім не спростовано.
Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Як встановлено судом, відповідач отримав грошові кошти від позивача в розмірі 107 080 грн., що на момент укладення договору позики було еквівалентно 4 000 доларів США, але в зазначений у договорі строк до 13.08.2022 року не повернув.
Отже, всупереч вимогам законодавства та положенням укладеного між сторонами договору позики, позичальник ОСОБА_2 не надав належних та допустимих доказів виконання своїх зобов`язань перед позикодавцем. Відповідач не повернув отриману в борг грошову суму у передбачені договором строки, а тому суд доходить висновку, про наявність у ОСОБА_2 боргового зобов`язання перед позивачем у розмірі 107 080 грн. (4 000 доларів США).
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.
Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.
Відповідно до ст. 12 вказаного закону в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Згідно зі ст. 37 Закону України іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
При цьому пунктом 5-2 розділу VI Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37. Однак земельна ділянка була передана в іпотеку за Договором іпотеки від 13.08.2021 року та не стосується споживчого кредитування.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 2 147,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про іпотеку», ст.ст. 12, 13, 19, 79-82, 141, 247, 258 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Тимофєєва Анна Олегівна, про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
Визнати припиненим договір іпотеки, укладений 13.08.2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Тимофєєвою Анною Олегівною, зареєстрований в реєстрі за № 1478.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 2 147,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.Г. Остапенко