ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4537/24 Справа № 932/2934/23 Суддя у 1-й інстанції - Михальченко А. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору та поновлення дії трудового договору,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Служби автомобільних доріг у Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору та поновлення дії трудового договору.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалися на те, що з 01 березня 2017 року вона перебуває у трудових відносинах зі Службою автомобільних доріг у Донецькій області та займає посаду провідного юрисконсульта юридичного відділу. 24 лютого 2022 року Служба автомобільних доріг у Донецькій області повідомила усіх співробітників про те, що у зв`язку зі збройною агресією проти України вони мають отримати трудові книжки, залишити робочі місця і залишатися вдома до нових розпоряджень. 23 березня 2022 року, в робочій групі у месенджері Viber, голова комісії з реорганізації Служби автомобільних доріг у Донецькій області ОСОБА_2 повідомив про те, що співробітників Служби автомобільних доріг у Донецькій області переведено на режим дистанційної роботи, який передбачає наявність інформаційно-комунікаційних технологій у працівників. 25 січня 2023 року вона отримала поштове відправлення від Служби автомобільних доріг у Донецькій області, у якому містилась копія наказу Про призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією проти України №32-к/тр від 31 березня 2022 року, яким дію її трудового договору призупинено з 01 квітня 2022 року. Позивач вважає, що вказаний наказ порушує її право на працю, є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки відповідач у наказі зазначає, що його видано на підставі ст.13 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, але всупереч вимогам вказаної статті, в наказі не зазначені ні інформація про причини призупинення, тобто в чому саме полягає неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки, ні спосіб обміну інформацією з нею, ні строк призупинення дії трудового договору, не зазначено також її реєстраційного номера облікової картки платника податків та умов відновлення дії трудового договору. Також зазначила, що Служба автомобільних доріг у Донецькій області перебуває у стані припинення і її було включено до комісії з реорганізації. На теперішній час Служба автомобільних доріг у Донецькій області фактично знаходиться у м. Дніпрі та продовжує здійснювати господарську діяльність, що підтверджується інформацією з системи ProZorro, але їй не було запропоновано ні продовжити роботу за фактичним місцезнаходженням Служби автомобільних доріг у Донецькій області, а ні дистанційно, не оголошено також простій не з вини працівника у зв`язку з відсутністю організаційних і технічних умов для діяльності Служби автомобільних доріг у Донецькій області, як було оголошено іншим працівникам. Також зазначила, що частина співробітників продовжує працювати в умовах воєнного стану дистанційно або за новим місцезнаходженням Служби автомобільних доріг у Донецькій області. Позивач вказує, що вона неодноразово повідомляла керівництву Служби автомобільних доріг у Донецькій області своє місцезнаходження і наявність у неї технічної можливості працювати (наявність ноутбуку, месенджерів, електронної пошти, Інтернету, тощо). Крім того, під час карантинних обмежень вона працювала дистанційно. У той же час, начальник юридичного відділу Служби автомобільних доріг у Донецькій області ОСОБА_3 весь час призупинення дії її трудового договору продовжує працювати, хоча посадові обов`язки начальника юридичного відділу та провідного юрисконсульта юридичного відділу Служби автомобільних доріг у Донецькій області є практично ідентичними, що також свідчить про те, що існує можливість виконання нею своїх посадових обов`язків в умовах воєнного стану. Під час призупинення дії трудового договору вона також виконувала свої посадові обов`язки, а саме готувала проекти документів по судових справах. Зауважила також, що для провідного юрисконсульта Служби автомобільних доріг у Донецькій області є достатньо об`єму роботи, про що свідчить кількість судових справ де Служба автомобільних доріг у Донецькій області є учасником справи. Вона могла би брати участь у судових засіданнях дистанційно. ОСОБА_1 , вважає, що вона як працівник має бажання та може виконувати роботу, а Служба автомобільних доріг у Донецькій області може надати таку роботу, то підстави для призупинення дії трудового договору відсутні. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати незаконним та скасувати наказ Служби автомобільних доріг у Донецькій області № 32-к/тр від 31 березня 2022 року Про призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією проти України, поновити з 01 квітня 2022 року дію її трудового договору; стягнути з відповідача судові витрати у справі.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2023 року справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Донецькій області про визнання протиправним наказу - передано на розгляд до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська - за територіальною підсудністю (т.1 а.с.58, 59).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору та поновлення дії трудового договору відмовлено.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2024 року виправлено описку по тексту вступної та резолютивної частин, а також повного тексту рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 лютого 2024 року ухвалені по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору та поновлення дії трудового договору. Вважати правильним по тексту вступної та резолютивної частин, а також повного тексту рішення найменування відповідача як Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій області у відповідних відмінках (т.1 а.с.187).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 05 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій області просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду від 05 лютого 2024 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Звернувшись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 просила суд визнати незаконним та скасувати наказ Служби автомобільних доріг у Донецькій області №32-к/тр від 31 березня 2022 року Про призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією проти України, поновити з 01 квітня 2022 року дію її трудового договору, посилаючись на те, що з 01 березня 2017 року вона перебуває у трудових відносинах з відповідачем. 24 лютого 2022 року Служба автомобільних доріг у Донецькій області повідомила усіх співробітників про те, що у зв`язку зі збройною агресією проти України вони мають отримати трудові книжки, залишити робочі місця і залишатися вдома до нових розпоряджень. 25 січня 2023 року вона отримала поштове відправлення від Служби автомобільних доріг у Донецькій області, у якому містилась копія наказу Про призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією проти України №32-к/тр від 31 березня 2022 року, яким дію її трудового договору призупинено з 01 квітня 2022 року. Позивач вважає, що вказаний наказ порушує її право на працю, є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки відповідач у наказі зазначає, що його видано на підставі ст.13 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, але всупереч вимогам вказаної статті, в наказі не зазначені а ні інформація про причини призупинення, тобто в чому саме полягає неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки, а ні спосіб обміну інформацією з нею, а ні строк призупинення дії трудового договору, не зазначено також її реєстраційного номера облікової картки платника податків та умов відновлення дії трудового договору. На теперішній час Служба автомобільних доріг у Донецькій області фактично знаходиться у м. Дніпрі та продовжує здійснювати господарську діяльність, що підтверджується інформацією з системи ProZorro, але їй не було запропоновано а ні продовжити роботу за фактичним місцезнаходженням Служби автомобільних доріг у Донецькій області, а ні дистанційно, не оголошено також простій не з вини працівника у зв`язку з відсутністю організаційних і технічних умов для діяльності Служби автомобільних доріг у Донецькій області, як було оголошено іншим працівникам. Також зазначила, що частина співробітників продовжила працювати в умовах воєнного стану дистанційно або за новим місцезнаходженням Служби автомобільних доріг у Донецькій області. Позивач вказує, вона неодноразово повідомляла керівництву Служби автомобільних доріг у Донецькій області своє місцезнаходження і наявність у неї технічної можливості працювати (наявність ноутбуку, месенджерів, електронної пошти, Інтернету, тощо).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції посилався на законність оскарженого наказу № 32-к/тр від 31 березня 2022 року Про призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією проти України та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені статтями 43-46 Конституції України.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 43 Конституції України - кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.

Згідно із вказаними вище Указами Президента України, воєнний стан введено на всій території України.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

15 березня 2022 року прийнято Закон України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, який визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України Про правовий режим воєнного стану.

Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану.

Статтею 1 Закону України від 15 березня 2022 року Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану передбачено, що цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України Про правовий режим воєнного стану.

Частинами першою та другою статті 1 Закон України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану (в редакції на час винесення оспорюваного наказу) встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно із пунктом 2 розділу Прикінцеві положення Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану главу XIX Прикінцеві положення Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України Про правовий режим воєнного стану, діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану

З огляду на вищевикладене положення Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Частиною 1 статті 13 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану визначено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що про призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Згідно із частиною 3 статті 13 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Таким чином, Закон України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану надав право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин, та не виплачувати у період призупинення заробітну плату, гарантійні та компенсаційні виплати працівникам.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, таке право роботодавця настає за певних умов. Такими умовами призупинення трудового договору з працівником є абсолютна неможливість через збройну агресію: роботодавцем надати роботу, а працівником - виконувати її. До того ж побудова цієї норми закону вказує на те, що законодавець передбачив одночасне настання як неможливості роботодавцем надати роботу, так і неможливість виконувати цю роботу працівником.

Спеціальна норма права передбачає право сторін призупинити дію трудового договору за умови наявності військової агресії проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. При цьому, роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати роботу працівнику, а працівник не може виконати роботу. Лише наявність правової норми яка передбачає право сторін призупинити дію трудового договору не є достатньою. Для сторін мають наступити відповідні наслідки за наявності обставин, що передбачає така норма права.

Отже роботодавцю надано право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою.

Водночас таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

У справі встановлено, наказом №25-к від 28 лютого 2017 року начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області Мітасьова О.В. прийнята на постійну роботу з 01 березня 2017 року на посаду провідного юрисконсульта в юридичний відділ Служби автомобільних доріг у Донецькій області, з окладом 4094 грн. на місяць, табельний номер 239 (т.1 а.с.11).

14 лютого 2022 року наказом №Н-60 Державного агентства автомобільних доріг України Служба автомобільних доріг у Донецької області припинена в результаті реорганізації шляхом приєднання до Служби автомобільних доріг у Луганській області (т.1 а.с.12, 13).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України № 64/22 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжує діяти на теперішній період часу.

31 березня 2022 року Наказом №41-к/тр Служби автомобільних доріг у Донецькій області встановлено простій не з вини працівників з 01 квітня 2022 року у зв`язку з введенням воєнного стану 26 працівникам Служби (т.1 а.с.17).

Прізвище ОСОБА_1 у наказі про встановлення простою не зазначена, як і не зазначені інші співробітники юридичного відділу Служби.

Встановлено, в період часу з 16 березня 2022 року по 17 вересня 2022 року ОСОБА_1 перебувала за межами України.

01 квітня 2022 року на підставі наказу №8-АГ Служби автомобільних доріг у Донецькій області змінено з 28 березня 2022 року місцезнаходження Служби у зв`язку з військовою агресією проти України з м. Краматорська, Донецької області на - м. Дніпро (т.1 а.с.72).

31 березня 2022 року на підставі наказу №32-к/тр Служби автомобільних доріг у Донецькій області призупинено з 01 квітня 2022 року дію трудового договору з провідним юрисконсультом юридичного відділу ОСОБА_1 (т.1 а.с.14).

Вказаним наказом визначено, що призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин з цим працівником; на період призупинення дії трудового договору припиняється забезпечення працівника роботою і тимчасово припиняється виконання роботи таким працівником за укладеним трудовим договором.

Пунктом 4 наказу визначено, що в.о. завідувача канцелярії у 10-ти денний термін ознайомити з наказом ОСОБА_1 у будь-який доступний спосіб, як передбачено ч.2 ст.13 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану: за можливості ознайомити під підпис, надіслати копію наказу електронною поштою або іншим засобом комунікації працівнику (Viber, тощо) з запитом зворотного зв`язку, якщо немає можливості ознайомити з наказом під підпис.

Підставами прийняття наказу №32-к/тр визначено військова агресія РФ проти України, Указ Президента від 24 лютого 2022 року №64/22 Про ведення воєнного стану в Україні, ст.13 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану.

В.о. завідувача канцелярії, ОСОБА_4 , відповідно до п.4 вказаного наказу направляла ОСОБА_1 за допомогою електронного комунікаційного зв`язку Viber для ознайомлення наказ від 31 березня 2022 року №32-к/тр (т.1 а.с.145).

Встановлено, 25 січня 2023 року ОСОБА_1 була особисто ознайомлена з оскарженим наказом №32-к/тр Служби автомобільних доріг у Донецькій області від 31 березня 2022 року, яким призупинено з 01 квітня 2022 року дію трудового договору з провідним юрисконсультом юридичного відділу ОСОБА_1 .Ю про що свідчить її підпис на вказаному наказі (т.1 а.с.14).

Відповідачем була перерахована позивачу матеріальна допомога для підтримки працівників Служби автомобільних доріг у Донецькій області, які постраждали у зв`язку з військовою агресією рф проти України, що підтверджується наказами Служби автомобільних доріг у Донецькій області від 21 грудня 2022 року № 97-к/тр; від 19 серпня 2022 року № 72 - к/тр; від 31 травня 2022 року № 56 к/тр; від 28 жовтня 2022 року № 86-к/тр; від 29 квітня 2022 року № 46 к/тр (т.1 а.с.208, 212, 214, 216, 218).

З витягів з розрахунків вбачається сума заохочення та відповідна особа ОСОБА_1 (т.1 а.с.211, 213, 215, 217).

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22 грудня 2022 року затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по Службі судом встановлено, що Служба зареєстрована у м. Краматорську, яке входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначених наказом №309 від 22 грудня 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України №679-р від 02 серпня 2022 року Про проведення обов`язкової евакуації населення Донецької області проводиться обов`язкова евакуація цивільного населення.

Слід зазначити, підставою видачі наказу про призупинення дії трудових договорів з працівниками Служби, у т.ч. з ОСОБА_1 слугувала військова агресія проти України, веденням активних бойових дій в Донецькій області, у т.ч. у м. Краматорську, який знаходиться на незначній відстані від м. Бахмут, що унеможливлювало та унеможливлює і на цей час безпечні умови праці працівників.

Краматорську міську територіальну громаду наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 внесено до Переліку територій можливих бойових дій з 24 лютого 2022 року.

Встановлено, ОСОБА_1 у період часу з 16 березня 2022 року по 17 вересня 2022 року перебувала за межами України.

Відповідач з 28 березня 2022 року змінив своє місцезнаходження у зв`язку з військовою агресією проти України з м. Краматорська Донецької області на м. Дніпро.

Відповідач не повідомив позивача про зміну свого місцезнаходження та не запропонував їй змінити місце розташування роботи у зв`язку з переміщенням підприємства в інший населений пункт, що свідчить про упереджене і несправедливе відношення до неї у порівнянні з іншими працівниками.

Місто Дніпро не включено а ні до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, а ні до переліку територій активних бойових дій.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру 10 квітня 2023 року відповідач Служба автомобільних доріг у Донецькій області змінила назву на - Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій області (т.2 а.с.181, 182).

З 28 березня 2022 року та на теперішній час місцезнаходження відповідача у м.Дніпро та офісне приміщення відповідача розташовано у АДРЕСА_1 (т.1 а.с.35).

Відповідачем не зазначено, що ним припинено роботу під час воєнного стану. З моменту винесення оскарженого наказу і по теперішній час відповідач здійснює свою діяльність.

Належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором, відповідачем суду надано не було.

Посилання на зменшення обсягів робіт і фінансування відповідача, відсутність можливості забезпечити роботою усіх працівників згідно штатного розпису і здійснювати виплату заробітної плати не є підставою для призупинення дії трудового договору з позивачем із зазначених підстав у оскарженому позивачем наказі.

Доказів на підтвердження того, що відсутня можливість надання роботодавцем роботи і її виконання позивачем у м.Дніпро відповідачем надано не було.

Таким чином, виданий Службою автомобільних доріг у Донецькій області (теперішня назва Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій області) наказ №32-к/тр від 31 березня 2022 року, яким призупинено з 01 квітня 2022 року дію трудового договору з провідним юрисконсультом юридичного відділу ОСОБА_1 є не обґрунтованим і не мотивованим.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Донецькій області (теперішня назва Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій області) про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору та поновлення дії трудового договору є доведеними.

Стосовно строків позовної давності, про застосування яких просив відповідач у відзиві на позовну заяву слід зазначити, враховуючи, що копію оскарженого наказу №32-к/тр Служби автомобільних доріг у Донецькій області від 31 березня 2022 року ОСОБА_1 отримала 25 січня 2023 року, а позовними вимогами до суду у цій справі звернулася 23 березня 2023 року, тому строк звернення до суду з цим позовом ОСОБА_1 не був пропущений.

Щодо витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг

помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У положеннях ч.5 та ч.6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Встановлено, правова допомога позивачу ОСОБА_1 надавалася адвокатом Шубенок О.М. на підставі угоди №1 від 10 березня 2023 року про гонорар адвоката до договору №08/176 про надання правової (правничої) допомоги від 02 листопада 2022 року (т.1 а.с.7).

Відповідно до п.2 вказаної угоди розмір гонорару складає суму визначену сторонами а Акті виконаних робіт (наданих послуг) за послуги надані адвокатом згідно з пунктів 1.1-1.3 ст.1 договору. В обсяг послуг включаються консультації з правових питань, вивчення та аналіз матеріалів справи, аналіз судової практики, правової позиції

іншої сторони, складання та обґрунтування розрахунків, складення, підготовка до подачі та подання процесуальних документів (позовна заява, апеляційна скаргу, касаційна скарга, відзиви, відповіді, заперечення, пояснення, заяви, клопотання та ін.) з доданими до них матеріалів інші дії вчинені під час надання послуг.

Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) №1 з детальним описом від 14 березня 2023 року надано наступні послуги: вивчення та аналіз матеріалів справи 45 хв., вартістю 1250 грн., аналіз судової практики 1 год, вартістю 1500 грн., правова консультація 1 год., вартістю 1500 грн., підготовка доказів та додаткових документів для позовної заяви 1 год., вартістю 1500 грн., складання позовної заяви 3 години, вартістю 4500 грн. Загальна варість наданих адвокатом послуг становить 10250 грн. (а.с.8).

Угодою №2 від 23 квітня 2023 року про внесення змін до угоди від 10 березня 2023 року про гонорар адвоката до договору №08/176 про надання правової (правничої) допомоги від 02 листопада 2022 року, сторони внесли зміни до пункту 2 угоди №1 від 10 березня 2023 року про гонорар адвоката до договору №08/176 про надання правової (правничої) допомоги від 02 листопада 2022 року та виклали у редакції:

Відповідно до п.2 вказаної угоди розмір гонорару складає суму визначену сторонами а Акті виконаних робіт (наданих послуг) за послуги надані адвокатом згідно з пунктів 1.1-1.3 ст.1 договору. В обсяг послуг включаються консультації з правових питань, вивчення та аналіз матеріалів справи, аналіз судової практики, правової позиції іншої сторони, складання та обґрунтування розрахунків, складення, підготовка до подачі та подання процесуальних документів (позовна заява, апеляційна скаргу, касаційна скарга, відзиви, відповіді, заперечення, пояснення, заяви, клопотання та ін.) з доданими до них матеріалів інші дії вчинені під час надання послуг.

У випадку набрання законної сили рішенням суду про визнання незаконним та скасування наказу Служби автомобільних доріг у Донецькій області про призупинення дії трудового договору з клієнтом, клієнт сплачує протягом п`ятнадцяти календарних днів адвокату гонорар у розмірі 30000 грн. вказаний гонорар сплачується окремо від гонорару розрахованого відповідно до абзацу першого цього пункту (т.т. а.с.181).

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач заперечував щодо розміру витрат на правову допомогу (т.1 а.с.199-207).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №75/9215/15-ц вказано, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто

встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 45000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищевикладене, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також враховуючи, що відповідач заперечував проти стягнення витрат на правову допомогу, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору та поновлення дії трудового договору скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору та поновлення дії трудового договору задовольнити.

Визнати протиправним наказ Служби автомобільних доріг у Донецькій області (теперішня назва Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій області)№32-к/тр від 31 березня 2022 року Про призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією проти України, яким призупинено з 01 квітня 2022 року дію трудового договору з провідним юрисконсультом юридичного відділу Ольгою Мітасьовою.

Поновити з 01 квітня 2022 року дію трудового договору з провідним юрисконсультом юридичного відділу ОСОБА_1 .

Стягнути із Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за звернення з позовною заявою та апеляційною скаргою у розмірі 2 684 грн.

Стягнути із Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова