Справа № 539/964/24
Провадження № 2/539/516/2024
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2024 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Алтухової О.С.,
за участю секретаря судового засідання Байви Т.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),
розглянувши в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів,
ВСТАНОВИВ:
Позивач Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, мотивуючи позов тим, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у приватній власності громадянина ОСОБА_3 перебувають нежитлові будівлі: корпус № НОМЕР_1 (склад металів) загальною площею 1113,4 кв.м, корпус № 13 (склад металів) загальною площею 1569,5 кв.м.; прибудова до корпусу №13 загальною площею 273,8 кв.м які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
У період з 23.09.2021 по 29.02.2024 відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючнх документів, плату за користування землею не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалася для розміщення об`єкту нерухомого майна, що перебуває у його власності.
Отже, Відповідач, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору оренди землі, фактично збільшив свої доходи, а Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області втратила належне їй майно (кошти від орендної плати за землю).
З огляду на викладене, зазначене кошти підлягають стягненню з Відповідача на користь власника земельної ділянки в порядку ст. 1212- 1214 ЦК України.
Ухвалою від 13.03.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 09 квітня 2024 року.
08.04.2024 від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Бутенка О.А. надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач вважає необгрунтованими в повному обсязі заявлені до нього вимоги.
Відповідачу не було відчужено з боку ТДВ «Лічмаш-Прилад» все нерухоме майно, розташоване на вказаній земельній ділянці, а лише вказані вище об`єкти нерухомого майна, і тому заміна сторони у зобов`язанні із користування земельною ділянкою - здійснена не була, а ТДВ "Лічмаш-Прилад" продовжив користування вказаною земельною ділянкою як орендар.
Відповідач відшкодовував ТДВ «Лічмаш-Прилад» частину плати за користування земельною ділянкою відповідно до тієї площі земельної ділянки, яку фактично ОСОБА_3 займав (0.6 га).
Таким чином є підстави стверджувати, що позивачем пред`явлено вимоги про стягнення грошових коштів з відповідача щодо майна, яким він не здійснював і не міг здійснювати користування у вказаний період.
Окрім цього, відповідач піддає сумніву обгрунтованість наданого розрахунку пред`явлених вимог.
Із даних витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.05.2023, що був наданий разом із позовом, вбачається визначення нормативно- грошової оцінки земельної ділянки у 7871644 грн. станом на 20.02.2024. Інші дані позивача щодо визначення нормативно-грошової оцінки земельної ділянки у 2021, 2022, 2023 роках грунтуються на припущеннях.
16.04.2024 до суду надійшла відповідь на відзив від представника Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області в якій зазначено.
1. Щодо визначення дати сплати грошових коштів за користування земельною ділянкою, а саме: - 24.05.2023.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у приватній власності громадянина - ОСОБА_3 перебувають нежитлові будівлі : корпус № НОМЕР_1 (склад металів) загальною площею 1113,4 кв.м; корпус № 13 (склад металів) загальною площею 1569,5 кв.м.; прибудова до корпусу №13 загальною площею 273,8 кв.м. які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України).
Право власності Відповідача на відповідне нерухоме майно зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно з 16.09.2021 р. та 23.09.2021 р. відповідно.
Після державної реєстрації Відповідачем права власності на відповідну нежитлову будівлю у нього, як власника, виникає, зокрема, право користування земельною ділянкою, на якій розташована ця будівля, чи обов`язок звернення до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування гакої земельної ділянки.
Зважаючи на те, що нежитлова будівля не може бути відокремлена від земельної ділянки, на якій вона розташована, вказаними положеннями закону було врегульовано правовий режим нерухомого майна і правовий режим земельної ділянки, на якій вона розташована, а отже, користувач земельної ділянки зобов`язаний сплачувати за користування нею певну плату, що відповідає статті 206 ЗК України, та оформити право користування земельною ділянкою.
Власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто, крім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, інакше вона зайнята об`єктом нерухомого майна.
Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у собі вартість, яку мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути таку вартість власнику земельної ділянки на підставі положення частини першої статті 1212 ЦК України.
Саме власник нерухомого майна зобов`язаний ініціювати процес оформлення прав на земельну ділянку, невід`ємною складовою якого є розроблення землевпорядної документації та формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.
15.08.2023 Позивач звернувся до Відповідача з листом про оформлення права користування земельною ділянкою під своїм нерухомим майном, але дані вимоги не були виконані.
У період з 23.09.2021 р. по 29.02.2024 Відповідач використовував земельну ділянку комунальної власності без правовстановлюючих документів, плату за користування землею до місцевого бюджету не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалася для розміщення об`єкту нерухомого майна, що перебуває у його власності.
Власник об`єктів нерухомого майна, які знаходяться на земельній ділянці, у разі відчуження окремих її об`єктів повинен здійснити поділ земельної ділянки для виділення частини земельної ділянки в окрему земельну ділянку із присвоєнням їй кадастрового номера.
В порушення вищезазначених норм земельного законодавства поділу та формування земельних ділянок під об`єктами нерухомості, які були набуті відповідачем не відбулося.
2. Щодо відшкодування Відповідачем частини плати за земельною ділянкою.
У відзиві на позовну заяву, представник Відповідача зазначає про відшкодування частини плати за користування земельною ділянкою, на підтвердження цього факту додає платіжні інструкції, але це не відповідає дійсності.
Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (стаття 14.1.72 Податкового кодексу України).
Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (статті 14.1.125, 14.1.136,288.5 Податкового кодексу України).
Згідно п. 288.1. ст. 288 Податкового кодексу України - підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
В платіжних інструкціях, доданих до відзиву на позовну заяву не заначено, за яку земельну ділянку, її площу, кадастровий номер відшкодовувалася орендна плата. Також не надано доказів, на якій підставі відбувалося таке відшкодування.
Розрахунок суми безпідставно збережених коштів зроблений на підставі витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки відповідно до Положення про порядок визначення розмірів плати за землю при укладенні договорів на користування землею в м. Лубни, затвердженого рішенням Лубенської міської ради від 16.08.2018 р.
Згідно п. 2.4 Положення - розмір річної плати за землю встановлюється відповідно до використання земельної ділянки, тому Відповідачу встановлено 3% від НГО земельної ділянки.
Розрахунок зроблений правильно та відповідає нормам чинного шсонодавства України.
Відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки в порядку статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України.
Ухвалою від 29.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21 травня 2024 року.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Представник відповідача адвокат Бутенко О.А. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у приватній власності громадянина ОСОБА_3 перебувають нежитлові будівлі: корпус №12 (склад металів) загальною площею 1113,4 кв.м, корпус № 13 (склад металів) загальною площею 1569,5 кв.м.; прибудова до корпусу №13 загальною площею 273,8 кв.м які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.5).
Відповідно до Рішення Лубенської міської ради Полтавської області від 06 червня 2014 року, затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м.Лубни. Базова вартість одного квадратного метра земель м.Лубни в розмірі 135 грн. 82 коп. (а.с.12).
Відповідно до Рішення Лубенської міської ради Полтавської області від 16 серпня 2018 року затверджено Положення про порядок визначення розмірів плати за землю при укладенні договорів на користування землею в м.Лубни. (а.с.13-15).
Відповідно до частини п`ятої статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час набуття відповідачем права власності на нежитлову будівлю) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.
Таким чином після державної реєстрації відповідачем права власності на відповідну нежитлову будівлю у нього, як власника, виникає, зокрема, право користування земельною ділянкою, на якій розташована ця будівля, чи обов`язок звернення до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування такої земельної ділянки.
Зважаючи на те, що нежитлова будівля не може бути відокремлена від земельної ділянки, на якій вона розташована, вказаними положеннями закону було врегульовано правовий режим нерухомого майна і правовий режим земельної ділянки, на якій вона розташована, а отже, користувач земельної ділянки зобов`язаний сплачувати за користування нею певну плату, що відповідає статті 206 ЗК України, та оформити право користування земельною ділянкою.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомо ще за часів ОСОБА_4 . Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою зечей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.
Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто, крім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, інакше вона зайнята об`єктом нерухомого майна.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом в постанові від 15 грудня 2021 року у справі № 924/856/20.
Таким чином, положення глави 15, статей 120, 125 ЗК України, статті 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій знаходиться цей об`єкт, враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на її території будівлі ібо споруди, особа, яка придбала такий об`єкт, стає фактичним користувачем цієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичним користуванням земельною ділянкою без оформлення права на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом умовними.
Подібний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 912/1188/17, від 21 січня 2019 року у справі № 902/794/17, від 17 березня 2020 року у справі № 922/2413 /19.
Таким чином, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у собі вартість, яку мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути таку вартість власнику земельної ділянки на підставі положення частини першої статті 1212 ЦК України.
Верховний Суд у постановах від 29 січня 2019 року у справі № 922/536/18, від 13 жовтня 2021 року у справі №175/833/19 вказав, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку.
Таким чином, саме власник нерухомого майна зобов`язаний ініціювати процес оформлення прав на земельну ділянку, невід`ємною складовою якого є розроблення землевпорядної документації та формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.
У період з 23.09.2021 по 29.02.2024 відповідач використовував земельну ділянку комунальної власності без правовстановлюючих документів, плату за користування землею до місцевого бюджету не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалася для розміщення об`єкту нерухомого майна, що перебуває у його власності.
Отже, відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Згідно розрахунку розміру безпідставно збережених коштів від 29.02.2024 за користування землею за період з 23.09.2021 року по 29.02.2024 року, загальна сума збитків, що підлягає стягненню становить 507 781 грн. 31 коп.(а.с.7)
Наданий позивачем розрахунок суми збитків у даній справі відповідачем не спростований.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з врахуванням ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 7616 (сім тисяч шістсот шістнадцять) гривень 73 копійки.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10-13, 76-81,89, 141, 263-265, ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 7616 (сім тисяч шістсот шістнадцять) гривень 73 копійки на користь Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

позивач Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області, місце знаходження: Полтавська область, м.Лубни, вул. Я.Мудрого, 33, ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено та підписано 28 травня 2024 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду О.С. Алтухова