У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

23 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дехта Р.В., за участю секретаря судового засідання Лапіна А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, -

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2021 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов позов Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.

Ухвалою суду від 06.12.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 30 грудня 2021 року о 09 годинні 00 хвилин, розгляд справи було відкладено.

Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням представників сторін по справі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, послався на обставини, що зазначені у позовній заяві.

Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явились.

Судом встановлено, що предметом розгляду цивільної справи є стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за спожиту теплову енергію в рамках неукладеного Договору за період з 27.01.2026 року по 14.04.2021 рік у розмірі 100136 гривень 67 копійок, що спожита за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з 02 квітня 2007 року зареєстрований як фізична особа підприємець.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з реєстру платників єдиного податку від 18.01.2024 року, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 як фізична особа підприємець, здійснює свою господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні судом встановлено, позивач по справі листом за №1140/30 від 22.02.2021 року звертався до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як фізичної особи підприємця, з пропозицію укласти договір купівлі продажу теплової енергії.

Судом встановлено, що позивач по справі здійснив нарахування за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення №2 за категорією: «інші споживачі», що підтверджується матеріалами справи.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

ЄСПЛ наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».

Судова юрисдикція це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

За положеннями частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Підвідомчість господарських справ установлена статтею 20 ГПК України.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Отже, ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до частини першої статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію, тощо), або відмовиться від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання, перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд, відповідно до нормативів норм, стандартів, порядків і правил. Виконавець суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги.

Звертаючись до суду з цим позовом, Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за спожиту теплову енергію в рамках неукладеного Договору за період з 27.01.2016 року по 14.04.2021 рік у розмірі 100136 гривень 67 копійок, що спожита за адресою: місто Кривий ріг, вулиця Ракітіна, 15, приміщення, 2 та інфляційні витрати та 3 відсотки річних.

Відповідно до частини першої статті 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статті 25 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

За правилами частин другої та четвертої цієї статті цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження та припиняється в момент її смерті.

У статті 26 ЦК України вказано, що всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

З аналізу вказаних вимог цивільного законодавства вбачається, що кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки підприємця. При цьому правовий статус «фізична особа підприємець» сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Вказані правові висновки сформовані Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 916/1261/18 (провадження № 12-37гс19).

Із фактичних обставин справи та правовідносин, що виникли між сторонами, вбачається, що позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» бажало укласти договір з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як фізичною особою підприємцем та здійснило нарахування за спожиту теплову енергію для ФОП ОСОБА_1 за категорію для групи «інші споживачі».

Разом з тим, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у період часу з 27.01.2016 року по 14.04.2021 року, прийнято ряд постанов «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) АТ (ДП) "Криворізька теплоцентраль".

Тобто, позивачем АТ «Криворізька теплоцентраль» здійснювало нарахування за спожиту теплову енергію в рамках неукладеного Договору за період з 27.01.2016 року по 14.04.2021 рік у розмірі 100136 гривень 67 копійок, що спожита за адресою: місто Кривий ріг, вулиця Ракітіна, 15, приміщення, 2, за тарифом, що був встановлений для інших споживачів (крім населення).

Отже, у справі, що розглядається судом, характер правовідносин, які виникли між сторонами договору свідчить про його спрямованість на здійснення сторонами підприємницької діяльності, а позовні вимоги стосуються прав та інтересів відповідача саме як учасника господарських відносин фізичної особи-підприємця.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд при застосування відповідних норм права, враховує висновки, що викладені у поставі Верховного Суду від 19 лютого 2024 року по справі № 212/1128/20.

За таких обставин, враховуючи, що між сторонами виникли господарські відносини, а відтак, спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а тому дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим провадження по цивільній справі підлягає закриттю.

Одночасно суд роз`яснює, що даний спір віднесено до господарської юрисдикції.

На підставі зазначеного та керуючись, п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Р. В. Дехта