ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року

м. Київ

справа № 761/27602/22

провадження № 61-17189св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідач -- Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Дворцовим Владиславом Ігоровичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року у складі судді Осаулова А. А. та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року у складі колегії суддів: Шебуєвої В. А., Крижанівської Г. В., Матвієнко Ю. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» (далі - АТ «МР БАНК») про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення недоотриманої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що 20 листопада 2017 року він був прийнятий на роботу в АТ «МР БАНК», а 07 червня 2018 року переведений на посаду начальника управління проблемних активів та судового захисту Департаменту правового забезпечення та стягнення боргів.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 25 лютого 2022 року № 91-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «МР БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 25 лютого 2022 року № 131 «Про початок процедури ліквідації АТ «МР БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким з 25 лютого 2022 року розпочата процедура ліквідації банку.

Йому стало відомо, що ліквідатор прийняв ряд наказів: наказ від 15 березня 2022 року № 47/л «Про скорочення штату (чисельності) працівників АТ «МР БАНК»; наказ від 25 березня 2022 року № 80/л «Про скасування виплат додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат»; наказ від 12 квітня 2022 року № 31/лк «Про встановлення простою»; наказ від 14 квітня 2022 року № 63/лк «Про зміни у штатному розписі та зміну посадових окладів»; наказ від 15 червня 2022 року № 445/лк «Про звільнення». Витяг з останнього наказу він отримав у день звільнення, а копії інших наказів отримані від АТ «МР БАНК» 20 липня 2022 року у відповідь на адвокатський запит.

Вважав, що вказані накази є незаконними і мають бути скасовані. Накази передбачали зміну істотних умов праці, а саме системи і розміру оплати праці та режиму роботи. Такі зміни режиму роботи та системи і розміру оплати праці в АТ «МР БАНК» були неправомірними. Початок процедури ліквідації АТ «МР БАНК» не тягне за собою повне припинення всіх функцій банку, адже чинним законодавством допускається доведення певних операцій банку до їх завершення, задля збереження або збільшення ліквідаційної маси. Відкликання банківської ліцензії та початок процедури ліквідації АТ «МР БАНК» ніяк не впливали на необхідність прийняття ним участі у призначених судових засіданнях, подання процесуальних документів у межах встановлених законодавством строків, супроводження та забезпечення погашення/врегулювання проблемної заборгованості клієнтів банку, здійснення контролю за виконанням судових рішень на користь банку, моніторингу портфелю проблемної заборгованості банку тощо. Винагорода у розмірі 20 % від затвердженої керівником суми оплати праці пов`язана з виконанням працівником його виробничих завдань та функцій, виплачується роботодавцем в обов`язковому порядку за умови, що працівником не порушувалась трудова дисципліна і може бути змінена виключно в порядку, передбаченому положенням про оплату праці. Повне скасування виплати винагороди як складової заробітної плати за відсутності фактів порушення трудової дисципліни та будь-яких заходів дисциплінарного стягнення суперечить положенню про оплату праці, що додатково підтверджує незаконність наказу від 25 березня 2022 року № 80/л. Вважав, що відповідач фактично змінив істотні умови праці з 01 березня 2022 року без жодних правових підстав і без оформлення такої зміни будь-яким юридичним документом. При встановленні простою наказом від 12 квітня 2022 року не дотриманий такий принцип як зупинка роботи банку чи окремого підрозділу - управління проблемних активів та судового захисту. Зазначені відповідачем обставини, такі як ліквідація, введення воєнного стану, мали загальний характер і стосувались АТ «МР БАНК» у цілому. Оспорюваним наказом простій введений не на всьому підприємстві і навіть не для окремого структурного підрозділу, а лише вибірково для окремих співробітників.

Наказом № 63/лк було вирішено з 18 квітня 2022 року ввести зміни до штатного розпису, а саме встановити йому посадовий оклад у розмірі 45 000 грн без існування змін в організації виробництва і праці АТ «МР БАНК», які б безпосередньо вплинули на трудові функції і об`єктивно обумовили б зміну розміру заробітної плати.

Позивач указував, що вказані спірні накази прийняті виключно з метою безпідставного зменшення розміру заробітної плати за відсутності для того встановлених законодавством правових підстав.

Наказом від 15 червня 2022 року № 445/лк його звільнено з посади начальника управління проблемних активів та судового захисту Департаменту правового забезпечення та стягнення боргів АТ «МР БАНК» з 20 червня 2022 року у зв`язку з ліквідацією підприємства, на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Така підстава звільнення як ліквідація підприємства може бути застосована лише у випадку одночасного звільнення усієї чисельності працівників підприємства. Відповідно, звільнення лише частини працівників з підстав ліквідації підприємства неможливе, оскільки у такому разі звільнення повинно обґрунтовуватись іншими підставами.

25 лютого 2022 року була розпочата процедура ліквідації АТ «МР БАНК». Проте, АТ «МР БАНК» не було ліквідовано, адже до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ще не внесено запису про припинення банку. У порушення вимог частини першої статті 49-2 КЗпП України відповідач не ознайомив його з наказом від 15 березня 2022 року № 47/л «Про скорочення штату (чисельності) працівників АТ «МР БАНК» та додатками до нього, а також не вручив жодних попереджень про наступне вивільнення. Лише 20 липня 2022 року у відповідь на адвокатський запит він отримав копію цього наказу. Направлення на корпоративну електронну пошту наказів та попередження не є належними і допустимими доказами вручення відповідних електронних документів. За відсутності повідомлення в електронній формі про одержання електронних документів, такі документи не можуть вважатись належно врученими. У порушення вимог статей 47, 49-2, 116 КЗпП відповідач не запропонував всі вакантні посади, які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду та існували на день звільнення, не проведено повний розрахунок. Відповідач був зобов`язаний виплатити компенсацію 20 днів невикористаної відпустки у розмірі 546 726,87 грн. Виплатив компенсацію за 20 невикористаних днів відпустки у розмірі лише 245 065,20 грн, недоплативши 301 661,67 грн.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати незаконними і скасувати наказ АТ «МР БАНК»: від 25 березня 2022 року № 80/л «Про скасування виплат додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат», від 12 квітня 2022 року № 31/лк «Про встановлення простою», від 14 квітня 2022 року № 63/лк «Про зміни у штатному розписі та зміну посадових окладів» в частині, що стосується нього;

- стягнути з АТ «МР БАНК» на його користь недоотриману заробітну плату у розмірі 373 984,86 грн, недоплачену частину компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 301 661,67 грн;

- визнати незаконним і скасувати наказ АТ «МР БАНК» від 15 червня 2022 року № 445/лк «Про звільнення» в частині, що стосується його;

- поновити його на посаді начальника Управління проблемних активів та судового захисту АТ «МР БАНК» з 21 червня 2022 року;

- стягнути з АТ «МР БАНК» на його користь середній заробіток у розмірі 50 639,32 грн за кожний робочий день за час вимушеного прогулу з 21 червня 2022 року по дату ухвалення рішення у цій справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що звільнення ОСОБА_1 було проведено АТ «МР БАНК» відповідно до норм КЗпП України. При цьому, всі повідомлення йому належно надсилалися на корпоративну електронну пошту, враховуючи, що на час звільнення він перебував на дистанційній формі роботи. Ураховано, що банк перебував у стадії ліквідації.

При прийнятті оскаржуваних наказів від 25 березня 2022 року № 80/л «Про скасування виплат додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат» та від 14 квітня 2022 року № 63/лк «Про зміни у штатному розписі та зміну посадових окладів» в частині, що стосується ОСОБА_1 не були порушені положення чинного трудового законодавства враховуючи, що у період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 КЗпП України та інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються.

Врахувавши, що банк перебуває в процесі ліквідації та не виконує функції банківської установи на підставі Закону України «Про банки та банківську діяльність», на території України введено воєнний стан, який унеможливлює виконання роботи в приміщенні банку, а законодавством не передбачено заборони встановлення простою відносно певних посад (осіб), суд вважав, що при прийнятті наказу від 12 квітня 2022 року № 31/лк «Про встановлення простою» відповідач діяв з дотриманням положень законодавства.

Суд не вбачав підстав для стягнення з відповідача на користь позивача додаткової заробітної плати, частини компенсації за невикористану відпустку, оскільки відповідні нарахування проведено відповідно до норм закону.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з АТ «Міжнародний резервний банк» недоплаченої частини компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 301 661,67 грн скасовано.

Стягнуто з АТ «Міжнародний резервний банк» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 301 661,67 грн з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що звільнення позивача з посади відбулося відповідно до норм КЗпП України, його було належно повідомлено про наступне звільнення шляхом надіслання листа на робочу електронну пошту, оскільки в банку було запроваджений спеціальний порядок доведення до відома працівників та ознайомлення з документами банку. Порядок комунікацій засобами корпоративної електронної пошти був врегульований заздалегідь, з початком процедури ліквідації, наказами уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів.

ОСОБА_1 в умовах дистанційної роботи банку мав доступ і був зобов`язаний користуватися корпоративною банківською поштою як основним засобом комунікації та документообігу у АТ «МР Банк» у зв`язку із запровадженою процедурою ліквідації банку та через введення воєнного стану. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про ліквідацію АТ «МР БАНК» та у силу посади, яку він обіймав, знав про особливості діяльності банку під час процедури ліквідації та після введення воєнного стану, тому колегія суддів апеляційного суду погодилася з висновком районного суду про недобросовісну поведінку позивача, який стверджує, що не отримував повідомлення про наступне вивільнення.

При цьому, суд вважав доведеними вимоги ОСОБА_1 про стягнення з АТ «Міжнародний резервний банк» недоплаченої частини компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, оскільки роботодавцем був проведений відповідний розрахунок з ним не у повному обсязі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2023 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Дворцов В. І., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення районного суду скасувати, постанову суду апеляційної інстанцій в частині незадоволених позовних вимог скасувати та передати справу в цій частині на новий розгляд до суду районного суду.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому відповідно до положень статті 400 ЦПК України Верховним Судом не перевіряються.

Крім того, у лютому 2024 року заявник звернувся до Верховного Суду з клопотанням про направлення справи для розгляду до Великої Палати Верховного Суду, мотивуючи її існуванням виключної правої проблеми.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а наведені судом апеляційної інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Судами попередніх інстанцій неправильно було застосовано норми матеріального й процесуального права та не надано належної оцінки доказам, наданим позивачем для обґрунтування позову.

Вказує, що його звільнення було незаконним, з порушенням норм КЗпП України, так як роботодавець належно не повідомив його про наступне вивільнення, не запропонував вакантні посади при звільненні.

Вважає висновок апеляційного суду про те, що повідомлення про наступне звільнення направлялося на корпоративну електронну пошту, вінповинен був з ним ознайомитись є помилковим, оскільки доказів персонального попередження його про майбутнє вивільнення відповідачем не надано, так як і не надано доказів, що вінознайомився з електронним листом, направленим на корпоративну пошту.

Суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився й апеляційний суд, помилково послався на звіт по VPNстатистики підключень до дистанційного робочого місця, так як такого доказу в матеріалах справи немає, а судом незаконно було використано доказ та встановлені обставини справи в іншій цивільній справі.

Крім того, зазначає, що судами не було враховано, що фактично роботодавцем було вибірково звільнено певних співробітників без належного обґрунтування. Банк, хоч і перебуває в стадії ліквідації, проте продовжує функціонувати, а ліквідацію продовжено до 2025 року. Вказує, що управління проблемних активів та судового захисту Департаменту правового забезпечення та стягнення боргів, начальником якого він був, має ключову роль для банку на даній стадії його існування, тому, його ліквідація є недоцільною на цей момент.

Крім того, суди не звернули увагу на те, що після початку процедури ліквідації у банк було прийнято на роботу нових працівників в управління, в якому він працював, що підтверджує його доводи, що, фактично, не відбулося скорочення штату та посад.

Вважає, що в ухваленні судового рішення суду апеляційної інстанції приймали участь судді, яким було заявлено обґрунтований відвід, оскільки у ході розгляду справи вбачалася упередженість суддів, якими ігнорувалися заперечення позивача.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У січні 2024 року АТ «МР БАНК» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що викладені в ній доводи не спростовують правильність ухвалених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, а доводи позивача є безпідставними, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення та постанову судів - без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.

15 січня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2024 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

20 листопада 2017 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу у ПАТ «Сбербанк», яке у подальшому змінило назву на АТ «МР БАНК», і з 07 червня 2018 року займав посаду начальника Управління проблемних активів та судового захисту Департаменту правового забезпечення та стягнення боргів.

Наказами АТ «МР БАНК» від 05 листопада 2021 року № 152-зп та 153-зп ОСОБА_1 з 01 листопада 2021 року встановлений посадовий оклад у розмірі 144 000 грн на місяць, винагороду 36 000 грн.

На підставі рішення Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 25 лютого 2022 року № 91-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» і рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 лютого 2022 року № 131 «Про початок процедури ліквідації АТ «МР БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації АТ «Міжнародний резервний банк» строком на три роки з 25 лютого 2022 року до 24 лютого 2025 року включно. Підставою для відкликання НБУ банківської ліцензії та початку ліквідації Банку був факт контролю Банку на дату прийняття вказаного рішення російською федерацією, яка є державною-агресором та здійснює військову агресію щодо держави України.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора АТ «Міжнародний резервний банк», визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, призначено провідного професіонала з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків ОСОБА_2 строком на три роки з 25 лютого 2022 року до 24 лютого 2025 року включно.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «МР БАНК» Луньо І. В. від 25 березня 2022 року № 80/л у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов функціонування АТ «МР БАНК» в умовах ліквідації як банківської установи, а також враховуючи указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, користуючись Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану № 2136 було скасовано в АТ «МР БАНК» виплату додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, в тому числі доплат, надбавок, винагород та інше, всі попередні накази про встановлення додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат вважати такими, що втратили чинність. Доручено управлінню по роботі з персоналом ознайомити працівників АТ «МР БАНК» з даним наказом доступними та можливими засобами сповіщення; у разі отримання письмової відмови працівника від продовження роботи в нових умовах відповідно до пункту 1 цього наказу здійснити заходи щодо припинення трудового договору та звільнення працівника за пунктом 6 статті 36 КЗпП України з врахуванням того, що відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 КЗпП України та інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються.

28 березня 2022 року на електронну адресу ОСОБА_1 направлено попередження про наступне звільнення з посади у зв`язку з ліквідацією з урахування двомісячного строку з моменту вручення попередження, в якому повідомлено, що у зв`язку з ліквідацією АТ «Міжнародний резервний банк» відсутня можливість переведення на іншу посаду (роботу).

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «МР Банк» Луньо І.В. від 01 квітня 2022 року № 2/лк скасовано в АТ «МР БАНК» дію всіх нормативних документів банку або їх окремих пунктів, які встановлюють додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та/або компенсаційні виплати; доручено управлінню по роботі з персоналом ознайомити працівників банку з даним наказом доступними та можливими засобами сповіщення.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «МР БАНК» Луньо І. В. №31/лк від 12 квітня 2022 року у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов функціонування АТ «МР БАНК» в умовах ліквідації як банківської установи, а також враховуючи указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року був встановлений простій у роботі працівників АТ «МР БАНК», згідно з додатком 1, що виник не з вини працівника. Управлінню бухгалтерського обліку та звітності проводити оплату працівникам, які підпадають під дію простою згідно із частиною першою статті 113 КЗпП України (2/3 встановленого посадового окладу). У додатку 1 до Наказу № 31/лк був зазначений, серед інших, ОСОБА_1 щодо якого введено простій з 15 квітня 2022 року.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «МР БАНК» Луньо І. В. від 14 квітня 2022 року № 63/лк у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов функціонування АТ «МР БАНК» в умовах ліквідації як банківської установи, а також враховуючи указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, користуючись Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136, управлінню по роботі з персоналом були внесені зміни до штатного розпису з 18 квітня 2022 року, встановлений посадовий оклад у розмірі 45 000 грн на посадах, згідно з додатком 1, встановлено працівникам АТ «МР БАНК», зазначеним у додатку 2, зокрема, і ОСОБА_1 , з 18 квітня 2022 року посадовий оклад у розмірі 45 000 грн на місяць.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «МР БАНК» від 15 червня 2022 року № 445/лк вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади начальника управління проблемних активів та судового захисту Департаменту правового забезпечення та стягнення боргів АТ «МР БАНК», 20 червня 2022 року у зв`язку з ліквідацією підприємства, на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанцій норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 та постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 591/3104/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 210/5853/16-ц, від 21 березня 2019 року у справі № 335/4958/15-ц, від 26 вересня 2019 року у справі № 210/2401/16-ц, від 04 листопада 2020 року у справі № 607/8298/18, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Також ОСОБА_1 зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України, оскільки в ухваленні судового рішення брали участь судді, яким було заявлено відвід та те, що суди не дослідили зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Пунктом 2 Прикінцевих положень КЗпП України, який вже діяв на час спірних правовідносин, передбачено, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Указом Президента України від 04 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався і діє до сьогодні.

Стаття 64 Конституції України передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40,47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61,62, 63 Конституції України.

Отже, Конституція України надає можливість в умовах воєнного стану встановлювати окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень, зокрема, щодо прав, передбачених статтею 43 Конституцією України, яка гарантує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

24 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Статтею 1 вказаного Закону (у редакції на час спірних правовідносин) зазначено, що він визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Частиною третьою статті 32 КЗпП України (у редакції станом на 25 березня

2022 року та 14 квітня 2022 року) передбачена можливість зміни істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється згідно з пунктом 6 статті 36 цього Кодексу (частина четверта статті 32 КЗпП України).

Частина четверта статті 97 КЗпП України визначає, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Стаття 103 КЗпП України визначає, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Статтею 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (у редакції на час спірних правовідносин) визначено, що у період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 Кодексу законів про працю України та інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею 49-2 КЗпП України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення» власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши, що на час попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 був переведений на дистанційну роботу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що роботодавець належно його попередив про наступне вивільнення більш ніж за два місяці до такого, шляхом надіслання повідомлення на корпоративну (робочу) електронну пошту.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що роботодавець не повідомив його належно про наступне вивільнення, є безпідставними та спростовуються встановленими судами обставинами й наданими доказами.

Так, організація роботи в умовах віддаленого доступу у АТ «МР БАНК» була запроваджена з березня 2020 року, що підтверджувалось наказами від 13 березня 2020 року № 71 «Про застосування профілактичних заходів на період коронавірусної інфекції»; від 16 березня 2020 року № 74 «Про введення карантину на період коронавірусної інфекції»; від 02 квітня 2020 року № 97 «Про внесення змін до наказу від 16 березня 2020 року № 74 «Про введення карантину на період коронавірусної інфекції», якими дозволялось працівникам працювати вдома. Департаменту інформаційних технологій банку було надано розпорядження налаштувати відділений доступ, визначено порядок документообігу в банку. Обмін інформацією в банку відбувався виключно на умовах обміну повідомленнями корпоративною електронною поштою, особистою електронною поштою працівника, що не спростовував і сам позивач.

Згідно з наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «МР БАНК» Луньо І. В. № 17 «Про організацію подальшої діяльності» від 28 лютого 2022 року, дозволено працівникам, не задіяним безпосередньо в охороні та/або збереженні активів (майна) банку, виконувати роботу дистанційно з 01 березня 2022 року. Крім того встановлено, що з 01 березня 2022 року до окремого розпорядження уповноваженої особи на ліквідацію банку, діяльність банку здійснюється без використання печаток і штампів; вихідна кореспонденція від імені банку за підписом уповноваженої особи Фонду може надсилатись адресатам в електронному вигляді на офіційні адреси електронної пошти без подальшого здійснення такого пересилання засобами ДП «Укрпошта». Вказаний документ наказано довести до відома шляхом надсилання його сканкопії на електронну (корпоративну банківську) адресу таких працівників.

11 березня 2022 року до зазначеного наказу № 17 були внесені зміни (наказ № 39/л), якими також зобов`язано керівників структурних підрозділів у визначені строки подавати перелік працівників, що здійснюють роботу на умовах відділеного доступу. Вказаний документ наказано довести до відома шляхом надсилання його сканкопії на електронну (корпоративну банківську) адресу таких працівників.

Наказом від 05 квітня 2022 року № 9/лк «Про дисципліну та взаємодію працівників АТ «МР БАНК» під час простою, віддаленої роботи, призупинення трудових відносин в умовах ліквідації під час воєнного стану», зокрема, визначено, що всі працівники банку, які не мають можливості користуватися корпоративною електронною поштою, мають у строк до 07 квітня 2022 року повідомити безпосереднім керівникам електронну адресу для зв`язку або телефон, за яким можливо зв`язуватись з працівником та надсилати важливі повідомлення.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про те, що вказаними розпорядчими документами запроваджений спеціальний порядок доведення до відома працівників та ознайомлення з документами банку. Зазначене свідчить про те, що порядок комунікацій засобами корпоративної електронної пошти був врегульований заздалегідь, з початком процедури ліквідації, наказами уповноваженої особи Фонду гарантування. А саме, відповідно до наказу від 28 лютого 2022 року № 17 працівникам дозволено здійснювати роботу на умовах віддаленого доступу - дистанційно, про що були повідомлені всі працівників банку шляхом направлення наказу засобами корпоративної електронної пошти.

11 березня 2022 року до зазначеного наказу № 17 були внесені зміни наказом № 39/л, якими також зобов`язано керівників структурних підрозділів у визначені цим наказом строки подавати перелік працівників, що здійснюють роботу на умовах відділеного доступу. Цей наказ також був доведений до відома всіх працівників банку шляхом надіслання засобами корпоративної електронної пошти та до їх безпосередніх керівників. Наказом від 05 квітня 2022 року № 9/лк визначено, що всі працівника банку, які не мають можливості користуватися корпоративною електронною поштою, мають у строк до 07 квітня 2022 року повідомити безпосереднім керівникам електронну адресу для зв`язку або телефон, чого в ОСОБА_1 вчинено не було.

Суди встановили, що факт ознайомлення позивача з вказаними наказами засобами корпоративної електронної пошти підтверджується матеріалами, які додані відповідачем до відзиву на позов.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «МР Банк» Луньо І. В. від 15 березня 2022 року № 47/л на підставі рішення правління НБУ від 25 лютого 2022 року № 91-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «МР БАНК» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 лютого 2022 року № 131 «Про початок процедури ліквідації АТ «МР БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідною зміною організації виробництва і праці, припиненням певних функцій в роботі банку, скорочено штат (чисельність) працівників АТ «МР БАНК» відповідно додатку 1 до даного наказу. За вказаним додатком, посада начальника управління проблемних активів та судовому захисту, яку займав ОСОБА_1 , підлягала скороченню.

28 березня 2022 року на електронну адресу ОСОБА_1 направлено попередження про наступне звільнення з посади у зв`язку з ліквідацією з урахування двомісячного строку з моменту вручення попередження, в якому повідомлено, що у зв`язку з ліквідацією АТ «МР БАНК» відсутня можливість переведення на іншу посаду (роботу). У направленому на електронну корпоративну банківську адресу повідомленні була зазначена тема - «Попередження про наступне вивільнення з посади у зв`язку з ліквідацією АТ «МР Банк». Направлення на електронну адресу повідомлень про наступне вивільнення з переліком вакансії для виконання робіт, пов`язаних із процедурою ліквідації АТ «МР Банк» із роз`ясненням які дії треба вчинити для працевлаштування на вказані посади також підтверджується відповідними роздруківками з електронної пошти.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги та погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що ОСОБА_1 в умовах дистанційної роботи банку мав доступ і у силу своєї посади користуватися корпоративною банківською поштою було необхідним, як основним засобом комунікації та документообігу у АТ «МР Банк», у зв`язку із запровадженою процедурою ліквідації банку та через введення воєнного стану.

ОСОБА_1 був обізнаний про ліквідацію АТ «МР БАНК» та у силу посади, яку він обіймав, знав про особливості діяльності банку під час процедури ліквідації та після введення воєнного стану.

ОСОБА_1 був ознайомлений зі списками вакансій станом на 11 квітня 2022 року та на 19 травня 2022 року. При направленні списку вакантних посад зазначалося, що запропоноване з 13 квітня 2022 року переведення на вакантні посади здійснюється на умовах строкового трудового договору.

Отже, ОСОБА_1 був попереджений більш ніж за два місяці про наступне вивільнення у зв`язку з ліквідацією банку, відповідач ознайомлював позивача зі списком вакантних посад, які вводилися на умовах строкового трудового договору не лише під час первісного попередження про наступне вивільнення, а і в подальшому. Згоди на переведення на запропоновані посади позивач не надав, а тому суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Посилання касаційної скарги на те, що суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився й апеляційний суд, помилково послався на звіт по VPN статистики підключень до дистанційного робочого місця, так як такого доказу в матеріалах справи немає, а судом було використано доказ та встановлені обставини справи в іншій цивільній справі, не впливає на правильність вирішення судами справи, оскільки суди дійшли висновків у справі, врахувавши сукупність доказів, наданих сторонами, а суд апеляційної інстанції, досліджуючи доводи та заперечення сторін, не враховував наведеного доказу, а дійшов висновку у справі на підставі інших доказів.

Доводи заявника про те, що у відповідача не відбулося змін в організації виробництва, скорочення штату, а, навпаки, після попередження про його звільнення були взяті на роботу нові працівники, не заслуговують на увагу, оскільки судами попередніх інстанцій було встановлено, що банк знаходиться у стадії ліквідації, що не заперечується й позивачем, а уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка займається ліквідацією АТ «МР БАНК» було прийнято рішення про зміну в організації виробництва та скорочення штату, зокрема, й посади ОСОБА_1 . При цьому, частиною третьою статті 64 ГК України встановлено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Тобто, суд не вправі давати оцінку доцільності зміни структури підприємства, оскільки визначення структури та штатного розкладу товариства відноситься до виключної компетенції його керівництва. Часткове вивільнення працівників АТ «МР БАНК» не свідчить про незаконність звільнення позивача, як і набір нових співробітників.

Посилання касаційної скарги ОСОБА_1 на неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, є безпідставними, так як висновки судів у наведених справах зроблені за інших фактичних обставин та доказуванням вимог, які суттєво відрізняються від встановлених у цій справі.

Не заслуговують на увагу й доводи заявника про незаконність наказів АТ «МР БАНК»: від 25 березня 2022 року № 80/л «Про скасування виплат додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат», від 12 квітня 2022 року № 31/лк «Про встановлення простою», від 14 квітня 2022 року № 63/лк «Про зміни у штатному розписі та зміну посадових окладів» в частині, що стосується нього, якими без попередження були змінені його істотні умови праці, оскільки статтею 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (у редакції на час спірних правовідносин) визначено, що у період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 Кодексу законів про працю України та інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються.

Колегія суддів відхиляє доводи заявника про незгоду з рішенням роботодавця про встановлення простою вибірковим працівникам, оскільки законодавством не встановлено відповідної заборони.

Доводи касаційної скарги про те, що у прийнятті постанови суду апеляційної інстанції брали участь судді, яким було заявлено обґрунтовані відводи, є необґрунтованими, оскільки ухвалою апеляційного суду від 26 вересня 2023 року у складі судді, який не приймав участі у справі - ОСОБА_3 , у задоволенні заяви про відвід було відмовлено, тому судове рішення ухвалено повноважним складом суду. Відвід було обґрунтовано упередженістю колегії суддів при розгляді справи, яка, на думку заявника, проявлялася у однобічній процесуальній поведінці.

Колегія суддів погоджується з висновками про безпідставність заявленого суддям апеляційного суду відводу, оскільки незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України), а доводи заявника про упередженість та необ`єктивність колегії суддів апеляційного суду при розгляді справи побудовані виключно на його припущеннях.

Отже, вказані, а також інші доводи, наведені у касаційній скарзі, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення в оскаржуваній частині - без змін.

Підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду колегія суддів не вбачає, оскільки заявником не наведено належного правового обґрунтування існування виключної правової проблеми, яку необхідно вирішити у межах цієї справи з урахуванням вимог Великої Палати Верховного Суду щодо цієї підстави для передачі справи (див., зокрема, ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2024 року (провадження 14-182цс23)).

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , яке подано його представником - адвокатом Дворцовим Владиславом Ігоровичем, про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Дворцовим Владиславом Ігоровичем, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення недоотриманої заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець В. В. Шипович