Справа № 473/1755/24
"23" травня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Відповідно до договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 5 400 грн з орієнтовним строком користування коштами протягом 18 днів з моменту отримання кредиту, а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним: у розмірі 2 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом в межах встановленого договором 18-денного строку кредитування; 3,64 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом після завершення встановленого договором 18-денного строку кредитування (за умови, що позичальник продовжує користуватися кредитом); 5,02 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, починаючи з 15 дня після завершення встановленого договором 18-денного строку кредитування (за умови, що позичальник продовжує користуватися кредитом); 7,67 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, починаючи з 30 дня після завершення встановленого договором 18-денного строку кредитування (за умови, що позичальник продовжує користуватися кредитом).
Граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) встановлено в 1 рік.
Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 30 листопада 2021 року виникла заборгованість у загальному розмірі 54 780 грн, у тому числі:
-заборгованість за кредитом 5 400 грн;
-заборгованість за процентами 49 380 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі.
В судове засідання представник позивача не з`явився, проте у позові просив проводити розгляд справи без його участі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача (згідно змісту позову) не заперечує проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Відповідно до договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 5 400 грн з орієнтовним строком користування коштами протягом 18 днів з моменту отримання кредиту, а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним: у розмірі 2 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом в межах встановленого договором 18-денного строку кредитування; 3,64 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом після завершення встановленого договором 18-денного строку кредитування (за умови, що позичальник продовжує користуватися кредитом); 5,02 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, починаючи з 15 дня після завершення встановленого договором 18-денного строку кредитування (за умови, що позичальник продовжує користуватися кредитом); 7,67 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, починаючи з 30 дня після завершення встановленого договором 18-денного строку кредитування (за умови, що позичальник продовжує користуватися кредитом).
Граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) встановлено в 1 рік.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Таким чином ОСОБА_1 набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з ТОВ «Служба миттєвого кредитування».
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Також відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України).
Натомість позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 30 листопада 2021 року виникла заборгованість, що в межах вимог позивача становить 54 780 грн, у тому числі:
- заборгованість за кредитом 5 400 грн;
- заборгованість за процентами 49 380 грн (що підтверджується розрахунком заборгованості).
Вказана заборгованість (в тому числі щодо нарахування процентів) повністю узгоджується з умовами договору (в тому числі узгодженими сторонами розміром процентної ставки та строком кредитування), а тому на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» у повному обсязі.
Що стосується розподілу між сторонами судових витрат, то суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом.
Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18; від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).
Водночас Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зробила висновок про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Також Європейський суд з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (рішення від 23 січня 2014 року) зазначив, що сторона судового провадження має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
З матеріалів справи вбачається, що 02 січня 2023 року між адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про надання правової допомоги №02-01/2023.
Відповідно до умов договору адвокатське об`єднання зобов`язалася надавати позивачу професійну правничу допомогу за узгодженими між сторонами договору розцінками, в тому числі (але не виключно) пов`язану з наданням правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, складання заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів позивача в судах тощо.
Згідно узгодженого між сторонами договору прайс-листа вартість послуг з надання правничої допомоги сторонами узгоджена наступним чином: вартість усної консультації (з вивченням документів) 2 000 грн за одне питання (фіксована ставка) або від 1 500 грн (погодинна оплата); підготовка позовної заяви - 3 000 грн за один документ (фіксована ставка) або від 1 500 грн (погодинна оплата).
Згідно копії платіжної інструкції від 09 лютого 2024 року №413000008, копії заявки на надання юридичної допомоги від 07 лютого 2024 року №1536, копії витягу з акту про надання юридичної допомоги від 13 лютого 2024 року №2 АО «Лігал Ассістанс» надано ТОВ «Коллект Центр», а останнім прийнято та оплачено наступні послуги: усну консультацію з вивченням документів (2 години) 4 000 грн; складання цивільного позову (3 години) 9 000 грн.
Проте суд не може погодитись із наведеним розрахунком в повному обсязі, враховуючи співмірність складності справи та виконаних адвокатом робіт, враховуючи те, що час надання АО «Лігал Ассістанс» послуг усної консультації з вивченням незначної кількості документів у 2 години є явно завищеним. Також при обрахунку часу складання типової позовної заяви у справі незначної складності, АО «Лігал Ассістанс» не обґрунтовано застосування до вказаної послуги підвищеного тарифу 3 000 грн за годину, в той час як згідно прас-листа від 1 500 грн за годину роботи.
За встановленого, дійсним, розумним та обґрунтованим є розмір відшкодування витрат на правничу допомогу у 5 000 грн.
За встановленого, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягають стягненню:
- 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу;
- 3 028 грн судового збору.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв