Справа № 192/486/24
Провадження № 2/192/325/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тітової О.О.

за участю секретаря Біжко Ю.М.

пр.позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики,

встановив:

Позивач 08 березня 2024 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики від 06 серпня 2021 року в розмірі 2000 доларів США, а також суми понесених судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 06.08.2021 року позивач та відповідач уклали договір позики, відповідно до якого позивач передав у борг відповідачці 2000 (дві тисячі) доларів США 00 центів. Кошти відповідачкою були отримані особисто при укладені договору. Згідно з п. 2.1, 2.2 умов договору кошти повертаються рівними частинами кожного місяця у визначений договором строк. Щомісячна частина повернення боргу становить 100 доларів США. Пунктами 2.3, 2.4 договору встановлено, що повернення першої частини боргу повинно відбутись до 25.08.2021 року, повернення інших частин відбувається до 25 числа відповідного місяця, до погашення заборгованості у повному обсязі. Відповідно до п. 2.5 договору, його невід`ємною частиною є графік повернення позики. В будь-якому разі весь борг мав бути повернутим до 25 березня 2023 року (двадцять шостого березня дві тисячі двадцять третього року). Відповідачка зобов`язалася повернути всю суму негайно після настання строку повернення коштів, тобто останнім днем повернення було 25 березня 2023 року. За вказаний період відповідачка жодного платежу не здійснила, у визначені договором строки кошти позивачу не повернула. На телефонні дзвінки позивача певний період відповідачка відповідала, обіцяла віддати всю суму позики з орендної плати за її земельні ділянки, потім відповідачка перестала відповідати на телефонні дзвінки позивача, а номер телефону змінила. Кошти які заборгувала не повертає, тому позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 08 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференціїпозовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та зазначив, що в договорі допущено описку щодо кінцевої дати повернення позики прописом, але ані 25 березня 2023 року, ані 26 березня 2023 року відповідачка коштів не повернула. Щодо умов договору про нарахування пені представник зазначив, що позивачем в даний час не ставиться питання стягнення неустойки, позивач просить стягнути лише суму боргу. Відповідачка не сплатила жодної суми із визначених договором та графіком повернення. Взяті в борг гроші в сумі 2000 доларів не повернула.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі. Отже, письмова форма договору позики є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти у строк та в порядку, що встановлений договором.

Відповідно до ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до чч. 1 та 2 ст.207 ЦК - правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Порядок підтвердження виконання зобов`язання регламентований ст. 545 ЦК України.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але, за аналогією, породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

За загальним правилом, викладеним у ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК).

Як вбачається з договору позики від 06 серпня 2021 року відповідачка ОСОБА_3 взяла у ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 2 000 доларів США, що дорівнює еквіваленту у національній валюті 53879 гривень відповідно до розпорядження НБУ про офіційний курс гривні до іноземних валют на 06.08.2021 та зобов`язалася повернути їх рівними частинами кожного місяця. Щомісячна частина повернення боргу становить не менше 100 доларів США. Повернення частини боргу здійснюється в строк до 25 числа відповідного місяця до погашення заборгованості в повному обсязі. Невід`ємною частиною договору є графік повернення, але в будь-якому разі позика в повному обсязі має бути повернута до 25 березня 2023 року (двадцять шостого березня дві тисячі двадцять третього року).

Згідно з графіком повернення позики підписаного сторонами перші 100 доларів США мали бути повернуті до 25.08.2021, вся сума боргу у розмірі 2 000 доларів США має бути повернута до 25.03.2023.

Згідно з умовами договору позики від 06 серпня 2021 року вона надається на безпроцентній основі, може бути повернута достроково та повертається готівкою. При поверненні позики чи її частини позивач зобов`язувався видати відповідачу розписку із зазначенням поверненої суми коштів.

Отже, відповідачка повинна була повернути позивачеві грошові кошти в розмірі 2 000 доларів США не пізніше 25-26 березня 2023 року.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач суду не надав жодних доказів на підтвердження повернення боргу чи якоїсь його частини. Доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язання по поверненню позики у розмірі 2 000 доларів США за договором від 06.08.2021 не спростовані.

Таким чином, позивач довів наявність невиконаних зобов`язань відповідача за договором позики від 06.08.2021, строк виконання зобов`язання за яким настав 26.03.2023, тобто наявні правові підстави для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо визначення валюти стягнення грошових коштів, суд відповідно до положень ч.4 ст. 263 ЦПК України, бере до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 16 січня 2019 року за результатами розгляду справи № 373/2054/16.

Згідно вищезазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 02 липня 2014 року в справі № 6-79цс14та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 25 липня 2018 року в справі № 308/3824/16-ц тадійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача за договором позики від 06 серпня 2021 року слід стягнути грошові кошти у розмірі 2 000 (дві тисячі) доларів США.

Згідно зі ст.141 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», яким визначено, що при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Оскільки згідно з платіжною інструкцією №130 від 07.03.2024 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» адвокатом Макаренком О.А. за позовом ОСОБА_2 до Солонянського районного суду Дніпропетровської області сплачено 1211,20 грн, переплачена сума судового збору в розмірі 242,24 грн підлягає поверненню позивачу адвокатом якого він сплачений.

Представником позивача адвокатом Макаренком О.А. заявлено про надання доказів витрат позивача у зв`язку з розглядом справи в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити розгляд заяви представника позивача в судовому засіданні в приміщенні Солонянського районного суду Дніпропетровської області 06 червня 2024 року 15:00 год. з викликом сторін, встановивши позивачу строк до 03 червня 2024 року для подання доказів витрат пов`язаних з розглядом даної справи.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-83, 141, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 06 серпня 2021 року у розмірі 2 000 (дві тисячі) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Повернути ОСОБА_2 переплачену суму судового збору в розмірі 242 грн 24 коп.

Призначити розгляд заяви представника позивача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат пов`язаних з розглядом справи в судовому засіданні в приміщенні Солонянського районного суду Дніпропетровської області 06 червня 2024 року 15:00 год., в судове засідання викликати сторони.

Встановити позивачу строк до 03 червня 2024 року для подання доказів на підтвердження понесених витрат пов`язаних з розглядом справи.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 03.06.2024.

Позивач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Тітова