Справа № 296/6926/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Драча Ю.І.,

за участю секретаря судового засідання Алексеєнко В.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу зареєстрованого між сторонами 23.06.2003.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 23.06.2003 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що підтверджується актом про реєстрацію шлюбу за № 1458 від 2013 року. Оригінал акту знаходиться у відповідача та він відмовляється його надавати. Шлюб був укладений у м. Портіман, Португалія, оскільки на той час сторони жили за кордоном. За час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також зазначено, що спільне життя і збереження сім`ї є неможливим з тих підстав, що сторони протягом тривалого часу не підтримуємо подружніх стосунків; мають протилежні погляди на ведення спільного домашнього господарства; шлюб має формальний характер та не відповідає інтересам позивача.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Драча Ю.І. від 04.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в ньому.

Представник відповідача заперечила щодо задоволення позову, вказала, що після реєстрації сторонами шлюбу у 2003 році в Португалії ними було зареєстровано шлюб 09.12.2011 році в Україні та вказаний шлюб було розірвано рішенням суду у 2022 році. Тому даний шлюб вважає недійсним.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

23.06.2003 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, що вбачається з Акту про реєстрацію шлюбу № 1458 від 2013 року з апостилем, який перекладений з португальської на українську мову.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_5 , що вбачається з копії свідоцтва про народження.

Слід зазначити, що оформлення документів для їх можливого використання як за кордоном так і на території України є проставлення апостиля, запровадженого Гаазькою Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, до якої приєдналися більше ніж 90 країн (Австрія, Сполучене Королівство Великобританії, Данія, Італія, Іспанія, Ізраїль, Греція, Німеччина, Португалія, Південна Корея, США, Фінляндія, Франція, Швейцарія, Швеція, Марокко та інші).

Гаазька Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів», набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22 грудня 2003 року.

Апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційних документах, що надходять від держав - учасниць зазначеної Конвенції. Він засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, якими скріплено відповідний документ.

Відповідно до статей 2, 3 зазначеної Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Згідно з положеннями вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці цієї Конвенції.

Крім цього, судом встановлено, що 09.12.2011 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2571, що вбачається з копії рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14.07.2022 року (а.с. 20-21). Вказаним рішенням суду розірвано шлюб , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2571.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача, що вказаний шлюб є недійсним, оскільки сторони уклали шлюб в Україні 09.12.2011 виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні.

Згідно ст. 63 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Процедура легалізації в Україні свідоцтва про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, або рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном (затв. Наказом МЗС України №113 від 04.06.2002 р.).

Відповідно до наказу Мін`юсту №52/5 від 18.10.2000 р. (в ред. від 18.11.2003 р. №140/5) "Про затвердження Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні", документи, видані компетентними органами іноземних держав, що свідчать акти цивільного стану, вчинені за межами України за законами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана ВР України.

Відповідно до міжнародного договору ст. 1 Гаазької Конвенції від 5 жовтня 1961 року передбачено, що її умови поширюються на офіційні документи, які були видані на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Такими документами визнаються: 1) документи, що походять від прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; 2) адміністративні документи; 3) нотаріальні акти та інші. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампа, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був виданий (ст.3 Конвенції). При цьому апостиль повинен відповідати вимогам Доповнення до Конвенції.

Враховуючи вищезазначене, підстав вважати недійсним шлюб укладений 23 червня 2003 року у м. Портман, Португалія, актовий запис №1458 про що видано Акт про реєстрацію шлюбу, на якому 06.07.2004 проставлено апостиль немає.

Доказів того, що вказаний шлюб був визнаний недійсним чи був розірваний суду надано не було.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідальність за неповідомлення сторін при реєстрації шлюбу в Україні про наявність зареєстрованого між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шлюбу у Португалії покладається на самих сторін.

Частиною 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ч.2 ст.104, ст.110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З роз`яснень, даних у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення.

За змістом ч. 2 ст.114, ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка.

Таким чином, враховуючи те, що позивачка разом із відповідачем деякий час разом мешкали за кордоном, уклали шлюб в м. Портіман, Португалія, на сьогоднішній день сторони разом не мешкають, тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, що на думку суду є достатніми підставами для розірвання шлюбу без обов`язкового виїзду закордон, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 200, 259, 263, 264, 265, ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 23 червня 2003 року на підставі Акту про реєстрацію шлюбу за № 1458 від 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Ю. І. Драч