СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1836/23

пр. № 2/759/485/24

29 березня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд міста Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , секретаря судового засідання Мирзак А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 заявив позов до колишньої дружини, за яким просив, зняти з нього обов`язок сплачувати ( припинити стягнення) аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі судового наказу Святошинського районного суду м. Києва виданого 22.03.2019 року, з дня звернення до суду.

Позов мотивовано тим, що дитина проживає з позивачем (батьком) і перебуває на його утриманні, а відтак у нього відсутній обов`язок сплачувати аліменти.

Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді Святошинського районного суду м. Києва Ключника А.С. 09.02.2023 року, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачка подала відзив, за яким просила в задоволенні позову відмовити за безпідставністю, пославшись на те, що місце проживання дитини в судовому порядку було визначено разом з матір`ю, проте позивач самовільно (протиправно) змінив місце проживання дитини, обставини, які виникли внаслідок протиправної поведінки позивача, за наявності судового спору про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини, кримінальних проваджень відносно позивача, виключають заявлення дійсного спору.

Ухвалою суду від 18.04.2023 року на задоволення клопотання відповідачки, провадження у справі закрите відповідно і на підставі ст. 255 ч.1 п.2 ЦПК України (за відсутності предмету спору).

Постановою Київського апеляційного суду вказану ухвалу суду скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Святошинського районного суду справу передано судді Шум Л.М.

Ухвалою судді від 17.07.2023 року прийнято самовідвід.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано судді Сеньку М.Ф.

Ухвалою судді від 15.09.2023 року справа прийнята до провадження та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про зміну позовних вимог, за якою просив суд зняти з нього обов`язок сплачувати ( припинити стягнення) аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі судового наказу Святошинського районного суду м. Києва виданого 22.03.2019 року, з дня звернення до суду, за винятком періоду з 23.02.2023 року по 25.12.2023 року, коли дитина проживала разом з матір`ю.

Протокольною ухвалою суду від 07.03.2024 року підготовче провадження закінчене, справа призначена до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач підтримав позов, надав пояснення, які зводяться до викладеного в його заявах.

Відповідачка наполягала на безпідставності заявлених вимог, просила в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено таке.

Сторони перебували у шлюбі з 17 листопада 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

В цьому шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 (див. свідоцтво про народження).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 березня 2019 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу дитина проживала разом з матір`ю.

22.03.2019 року Суддею Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А. видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі заробітку (доходу) боржника, щомісяця, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Київського апеляційного суду від 24.06.2020 року було визначено ОСОБА_1 способи участі у вихованні та спілкуванні з сином: кожної першої та третьої суботи та неділі місяця з 11:00 години суботи до 19 години 30 хвилин неділі.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2021 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком та передання дитини батьку.

Після чергового побачення позивач не повернув дитину матері, в наслідок чого з 02.01.2022 року дитина проживала з батьком.

З 23.02.2023 року дитина проживала з матір`ю до 25.12.2023 року, коли батько знову забрав її до себе.

Обставини відібрання дитини батьками є предметом доказування в кримінальних провадженнях, що заведені за заявами як позивача так і відповідачки.

На даний час в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю, а в провадженні Святошинського районного суду м. Києва справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком.

Крім того, в провадженні судів перебували (перебувають) матеріали щодо аліментних зобов`язань сторін (в порядку виконання судового наказу, про видачу судового наказу, скасування судового наказу, скарги на дії виконавця, тощо).

Разом з тим, наказ Святошинського районного суду м. Києва виданого 22.03.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів чинний.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Верховний Суд протягом останніх років сформував сталу судову практику, що зводиться до того, що аліменти - це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти.

Невирішений спір між батьками дитини щодо визначення її місця проживання також не може бути підставою для відмови в стягненні аліментів на користь того з батьків, із ким фактично проживає дитина на момент пред`явлення позову про стягнення аліментів.

Така правова позиція зокрема закріплена в постанові ВС від 4 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18), постанові ВС від 3 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18 (провадження № 61-1347св20), та інших.

З огляду на встановлені судом обставини, вимоги закону та відповідну судову практику суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

За такого рішення, судові витрати у справі, що складаються із судового збору в сумі 1073,60 грн., мають бути стягнуті з відповідачки на користь позивача, відповідно і на підставі ст. 114 ЦПК України.

Заходів забезпечення позову судом не вживалось.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від сплати аліментів, що підлягають стягненню на підставі судового наказу судді Святошинського районого суду м. Києва від 22.03.2019 року (ун. №759/5005/19, пр. №2-н/759/111/19), за період з 31.01.2023 року по 23.02.2023 року, та з 25.12.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 коп. судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення складене 10.06.2024 року.

Можливість отримати інформацію щодо справи, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Головуючий М.Ф. Сенько