Справа № 587/1318/24
27 травня 2024 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Степаненко О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Сумська районна державна нотаріальна контора Сумської області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,
Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок в цілому та на земельну ділянку загальною площею 0,20 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_3 , після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Єдиною спадкоємицею першої черги після смерті батька є позивачка. 04.11.2022 року вона звернулась до нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок загальною площею 146,1 кв.м. з погосподарськими будівлями та спорудами та на земельну ділянку загальною площею 0,20 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , але їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідних, належним чином оформлених документів. У зв`язку з цим у позивача виникла необхідність звертатися до суду для захисту своїх прав.
Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду зяаву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує.
Третя особа Сумська районна державна нотаріальна контора Сумської області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України в підготовче судове засідання не з`явились, про дату, місце та час повідомлені належним чином.
У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до положення частини другої статті 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.
Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28 вересня 1991 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , який був розірваний 07.12.2006 року.
Під час зареєстрованого шлюбу за договором купівлі-продажу від 08.12.1998 року була придбана земельна ділянка площею 0,20 га надану для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13). Також під час шлюбу на даній земельній ділянці був побудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який на праві власності належав ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на цілий житловий будинок (а.с.12).
Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який втратив чинність з 1 січня 2004 року внаслідок вступу в дію Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року, та ст.ст. 60- 65 Сімейного кодексу України встановлено, що будь-яке майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
Згідно заочного рішення Сумського районного суду Сумської області від 08.07.2008 року у справі №2-12/08 за позовом ОСОБА_2 (колишньої дружини) до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину домоволодіння та присадибної земельної ділянки при ньому і їх реальний розподіл було проведено реальний поділ житлового будинку та господарських будівель та земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і визначено кожному із виділених часток окремий об`єкт нерухомості. ОСОБА_2 - 424/1000 частки житлового будинку та 1055,70 кв.м земельної ділянки, ОСОБА_3 - 576/1000 часток житлового будинку та 1055,70 кв.м. земельної ділянки. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України та ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (а.с.37 зв.б. та а.с.38), однак ці права не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у встановленому порядку .
Згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 її батьками є: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 6).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.5) та після його смерті відкрилася спадщина.
Згідно листа №716/02-14 від 18.06.2021 року Сумської районної державної нотаріальної контори Сумської області вбачається, що за матеріалами спадкової справи №1/2021 , заведеної 05.01.2021 року після смерті ОСОБА_3 , 1968 року народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 18.06.2021 року наявні дані про те, що до кола спадкоємців спадкодавця ОСОБА_3 входить тільки один спадкоємець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10).
25.11.2022 року ОСОБА_4 змінила прізвище та після державної реєстрації прізвище, власне ім`я, по батькові стало: ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 (а.с.9).
Як вбачається з матеріалів спадкової справи №1/2021 року спадщину за законом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняла ОСОБА_4 , своєчасно подавши заяву про прийняття до державної нотаріальної контори (ч. 1 ст. 1269 ЦКУ). Спадкодавець ОСОБА_3 розлучений з 2006 року. Інших спадкоємців, своєчасно прийнявших спадщину, згідно ст. 1261 ЦКУ не має (а.с. 19-97).
У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 Цивільного кодексу України).
Ст. 1220 Цивільного кодексу України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 Цивільного кодексу України).
Згідно ст. ст. 1268, 1296,1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.
Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Частиною четвертою статті 120 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.
Зазначені норми земельного та цивільного законодавства закрпілюють принцип цілісності та єдності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований та встановлюють, що перехід майнових прав до іншої особи тягне за собою перехід до неї і земельних прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування.
Таким чином, особа, яка є власником будівлі чи споруди (та/або частини), стає власником відповідної земельної ділянки (та/або частини). При цьому слід виходити з того, що навіть в разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на цій ділянці об`єкти. Це правило стосується у випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстровано одночасно з правом на нерухомість, однак ділянка набула ознак об`єкту права власності (постанова ВСУ від 15.05.2017 року у справі №705/6917/14-ц, постанова ВСУ від 01.11.2017 року у справі №334/2465/14-ц).
У постанові від 21.03.2018 року у справі №686/950/16-ц ВСУ звернув увагу на те, що ч. 1 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Таким чином, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_1 володів спадковим майном у вигляді домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки загальною площею 0,20 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства за вищевказаною адресою на законних підставах.
Враховуючи викладене та з урахуванням того, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , інші спадкоємці відсутні, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 377, 1216-1218, 1261, 1268, 1296-1297 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст. ст. 89, 259, 263-265,268 ЦПК України суд,
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на житловий будинок в цілому, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на земельну ділянку загальною площею 0,20 га за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Степаненко