Справа № 683/954/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

адвоката Матлаха М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/954/24, 2/683/579/2024 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 вказує, що 10 червня 2021 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами якого він позичив ОСОБА_2 4000 доларів США для придбання нерухомого майна комори у багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 , які остання зобов`язалась повернути в строк до 10 грудня 2021 року. На підтвердження своїх зобов`язань за договором позики ОСОБА_2 10 червня 2021 року власноручно написала відповідну розписку.

Однак, у зазначений строк ОСОБА_2 грошові кошти не повернула й у добровільному порядку повертати не збирається, тому позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь суму боргу в розмірі 4000 доларів США.

Крім того, в порядку статті 625 ЦК України позивач просить також стягнути з ОСОБА_2 3% річних від простроченої суми боргу за період з 11 грудня 2021 року по 18 березня 2024 року, що становить 272,47 доларів США.

За таких обставин ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 4000 доларів США боргу з договором позики, 272,47 доларів США 3% річних, а також понесені судові витрати.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 березня 2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, надавши повноваження на представництво своїх інтересів адвокату Матлаху М.А.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Матлах М.А. позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що факт отримання відповідачкою 10 червня 2021 року грошових коштів в сумі 4000 доларів США від ОСОБА_1 підтверджується розпискою, яку відповідачка власноручно підписала та передала ОСОБА_1 . ОСОБА_2 не надала суду жодних доказів, які б свідчили, що вона не отримувала грошових коштів від ОСОБА_1 . Грошові кошти в сумі 4000 доларів США ОСОБА_2 мала повернути позивачу в строк до 10 грудня 2021 року, проте не повернула, в зв`язку із чим на підставі статті 625 ЦК України позивачем також нараховано 3% річних від суми боргу за період з 11 грудня 2021 року по 18 березня 2024 року.

Відповідачка ОСОБА_2 , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилась, у визначений судом строк подала відзив, у якому просила розгляд справи проводити у її відсутності. Крім того, у відзиві відповідачка просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що грошових коштів від ОСОБА_1 вона не отримувала й відповідно ніякого договору позики із ним не укладала, з позивачем не знайома і ніколи з ним не спілкувалась. Також просить врахувати, що комора, про яку зазначено у розписці, перебуває у її власності з 30 липня 2020 року, що спростовує, на її думку, доводи позивача про надання їй грошових коштів за договором позики на придбання комори. Оскільки договір позики між нею та відповідачем не укладався, тому позовні вимоги вважає безпідставними.

Заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 23 липня 2020 року є власником нежитлового приміщення комори ХХІ площею 20,60 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №218629423 від 31 липня 2020 року.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 вказував, що між ним та відповідачкою виникли правовідносини, які випливають із договору позики, за умовами якого він позичив ОСОБА_2 4000 доларів США для придбання нерухомого майна комори у багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 , які остання зобов`язалась повернути в строк до 10 грудня 2021 року.

У тексті наданої позивачем ксерокопії розписки зазначено наступне, дослівно: «Я, ОСОБА_2 (дані паспорту, РНОКПП, адреса проживання) зобов`язуюсь виплатити 4000,00 (чотири тисячі доларів США) за комору номер ХХІ площею 20,6 кв.м у багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в строк до 10 грудня 2021 року, ОСОБА_1 (дані паспорту). В разі невиконання умов цієї розписки за згодою сторін термін її виконання може бути продовжений (але не пізніше 01 лютого 2022 року), в разі невиконання цих умов я втрачаю права на комору №ХХІ у багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .»

Текст вказаної ксерокопії розписки містить підпис позичальника та дату її складання 10 червня 2021 року.

Оригінал розписки ОСОБА_1 суду не надав, незважаючи на те, що в ухвалі Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 березня 2024 року про відкриття провадження у даній справі судом було запропоновано позивачу надати в судове засідання оригінал розписки.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10.12.2018 року у справі №319/1669/16, від 08.07.2019 року у справі №524/4946/16, від 12.09.2019 року у справі №604/1038/16 та від 23.04.2020 року у справі №501/1773/16-ц.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі №6-63цс13, від 02.07.2014 року у справі №6-79цс14 та від 13.12.2017 року у справі №6-996цс17.

Отже, факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Як вбачається зі змісту наданої позивачем ксерокопії письмової розписки, ОСОБА_1 гроші в борг ОСОБА_2 не передавав, натомість в останньої виникло зобов`язання виплатити позивачу 4000 доларів США, як слідує із тексту розписки, за комору №ХХІ у багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана розписка не містить відомостей щодо отримання відповідачкою від позивача грошових коштів у позику, тобто не підтверджує факт передачі коштів 10 червня 2021 року або у будь-який інший день. Натомість у розписці йдеться про зобов`язання відповідачки виплатити позивачу грошові кошти у сумі 4000 доларів США за комору, а не повернути отриману у борг суму коштів.

Також справа не містить об`єктивних даних щодо заміни первісного зобов`язання новим зобов`язанням, (новація стаття 604 ЦК України), враховуючи відсутність доказів щодо погодження між сторонами умов такого правочину.

Згідно з частинами 1, 5 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті

обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не довів належними та допустимими доказами, що між ним та відповідачкою мали місце правовідносини за договором позики, оскільки зі змісту наданої суду ксерокопії розписки від 10 червня 2021 року не вбачається отримання відповідачкою від позивача грошових коштів у борг, як і не вбачається обов`язку відповідачки повернути грошові кошти позивачу.

Крім того, доводи позивача про те, що він позичав відповідачці 4000 доларів США на придбання нерухомого майна комори, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_2 стала власником вказаної комори 23 липня 2020 року, тоді як розписка датована 10 червня 2021 року.

Оскільки судом не встановлено наявності між позивачем та відповідачкою правовідносин за договором позики, тому у ОСОБА_1 відсутнє право вимагати від відповідачки виконання боргового зобов`язання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 4000 доларів США боргу за договором позики та 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 272,47 доларів США.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 03 червня 2024 року.

Суддя: