ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 травня 2024 року

м. Київ

справа № 676/186/20

провадження № 61-18829св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Ситнік О. М.,

учасники справи:

позивач - заступник керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Форк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Еко-Граунд»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест», в інтересах якого діє адвокат Сергійчук Юрій Вікторович, на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2021 року, ухвалене у складі судді Швець О. Д., та постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 жовтня

2021 року, прийняту колегією у складі суддів: Ярмолюка О. І., Купельського А. В., Янчук Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року заступник керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах в особі держави звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (далі - ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області), ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Форк», ТОВ «Зарус-Інвест», ТОВ «Агро-Еко-Граунд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки.

В обґрунтування позову вказував, що наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 18 жовтня 2017 року № 22-21045-СГ затверджено проект землеустрою та передано у приватну власність ОСОБА_1 земельну

ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :02:003:0418), розташовану за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення особистого селянського господарства. На підставі цього наказу 22 жовтня 2017 року державний реєстратор зареєстрував право власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

За договором купівлі-продажу від 27 жовтня 2017 року ОСОБА_1 продав спірну земельну ділянку ТОВ «Форк», яке в подальшому включило її до складу об`єднаної земельної ділянки площею 88,00 га (кадастровий номер :02:003:0531).

14 грудня 2017 року ТОВ «Форк» продало об`єднану земельну ділянку

ОСОБА_2 , який 3 січня 2018 року здійснив її поділ на дві земельні ділянки площею по 44,00 га кожна (кадастрові номери :02:003:0532, :02:003:0533). Надалі ОСОБА_2 передав зазначені земельні ділянки до статутного капіталу ТОВ «Зарус-Інвест». Державний реєстратор зареєстрував право власності ТОВ «Зарус-Інвест» на земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (записи про право власності від 17 березня

2018 року №№ 25292692 і 25293043).

За договорами оренди землі від 20 березня 2018 року ТОВ «Зарус-Інвест» передало земельні ділянки з кадастровими номерами :02:003:0532 та :02:003:0533 в оренду ТОВ «Агро-Еко-Граунд», речове право якого зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21 березня 2018 року за №№ 25374393 і 25374304.

Прокурор зазначав, що наказом Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Київській області від 27 липня

2017 року № 10-13329/15-17-СГ ОСОБА_1 у порядку приватизації землі набув право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :07:012:0007) для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів Світелівської сільської ради Броварського району Київської області.

Наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 18 жовтня

2017 року № 22-21045-СГ є незаконним, оскільки на час його прийняття

ОСОБА_1 відповідно до наказу Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Київській області від 27 липня

2017 року № 10-13329/15-17-СГ від використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки (кадастровий номер :07:012:0007) для ведення особистого селянського господарства та не міг набути таке право повторно.

ТОВ «Форк» придбало спірну земельну ділянку в особи, яка не мала права на її отримання та відчуження, після чого включило цю ділянку до складу іншої земельної ділянки, а ТОВ «Зарус-Інвест» неправомірно набуло земельні ділянки та передало їх в оренду ТОВ «Агро-Еко-Граунд».

Отже, спірна земельна ділянка вибула з власності держави поза її волею та має бути витребувана у ТОВ «Зарус-Інвест» і ТОВ «Агро-Еко-Граунд».

За таких обставин прокурор просив суд:

- визнати недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області

від 18 жовтня 2017 року № 22-21045-СГ про надання земельної

ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер :02:003:0418) у власність ОСОБА_1 ;

- витребувати від ТОВ «Зарус-Інвест» і ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну

ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :02:003:0418 в координатах, межах та конфігурації, що передана у власність ОСОБА_1 .

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 18 жовтня 2017 року № 22-21045-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 ділянку загальною площею 2,00 га кадастровий номер :02:003:0418 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Витребувано від ТОВ «Зарус-Інвест» на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0418 загальною площею 2,00 га, розташовану за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області в координатах, межах та конфігурації, яка передана на підставі вказаного наказу ОСОБА_1

У позові до ТОВ «Агро-Еко-Граунд» відмовлено.

Повернено Хмельницькій обласній прокуратурі 3 842 грн надмірно сплачених судових витрат.

Стягнено з ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 ,

ТОВ «Форк», ТОВ «Зарус-Інвест» на користь Хмельницької обласної прокуратури

по 960,50 грн з кожного на відшкодування судового збору.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, ОСОБА_1 повторно реалізував своє право на безоплатне одержання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,000 га, тому наказ

від 18 жовтня 2017 року № 22-21045-СГ прийнятий ГУ Держгеокадастру

у Хмельницькій області з порушенням вимог частини четвертої статті 116 та частини першої статті 121 ЗК України і є недійсним. За таких обставин суд першої інстанції вважав обґрунтованими вимоги прокурора про визнання недійсним оспорюваного наказу і витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Зарус-Інвест» залишено без задоволення, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2021 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову, зазначивши про їх відповідність обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У листопаді 2021 року представник ТОВ «Зарус-Інвест» - адвокат Сергійчук Ю. В. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення процесуального права, просить скасувати рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про витребування від ТОВ «Зарус-Інвест» земельної ділянки та стягнення з цього товариства судових витрат і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі, як на підставу оскарження судових рішень, заявник посилається на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України та, зокрема, вказує, що судами першої та апеляційної інстанцій не досліджено, чи встановив прокурор бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо неповернення у власність держави спірної земельної ділянки та в чому полягає така бездіяльність. У матеріалах справи відсутні докази звернення прокурора до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області з повідомленням про наявність підстав для здійснення представництва.

Вказує, що прокурор фактично звернувся з позовом на захист прав та інтересів

ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, яке наділено повноваженнями щодо розпорядження спірними земельними ділянками, є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави в судовому порядку.

На думку заявника, прокурор не дотримався порядку, передбаченого

статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» для звернення до суду з відповідним позовом та наявності законних підстав для представництва прокурором інтересів держави, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатися до суду з відповідним позовом.

Заявник вважає, що суди попередніх інстанцій не врахували правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року

у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) та у постанові Верховного Суду від 5 листопада 2020 року у справі № 910/21377/17 щодо представництва прокурором інтересів держави.

Крім того, вказує, що позовна заява підписана заступником керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури без долучення до позовної заяви документів, які підтверджують його повноваження, що є порушенням частини другої статті 175 ЦПК України. Під час встановлення правомірності підписання позовної заяви заступником керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури суди попередніх інстанцій не врахували правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 819/198/17 (адміністративне провадження № К/9901/15728/18) та

від 27 травня 2020 року у справі № 819/478/17 (адміністративне

провадження № К/9901/55004/18).

Зазначає про неврахування судами того, що на час звернення з цим позовом земельної ділянки, яку просить витребувати прокурор, не існує як об`єкт цивільного права, її кадастровий номер скасований, тому були відсутні підстави для задоволення позову про витребування такої земельної ділянки (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року

у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19)).

Згідно з правовими висновками, викладеними у постановах Великої

Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158цс18), від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 5 жовтня 2021 року у справі № 910/18647/19 (провадження № 12-88гс20), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18),від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), обрання неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Однак зазначений висновок також не був врахований судами.

При встановленні правомірності задоволення вимог про витребування земельної ділянки за відсутності належних доказів того, що спірна земельна ділянка належить державі - ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, суди не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року

у справі № 488/6211/14-ц (провадження № 14-235цс18) та від 18 січня 2019 року

у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19).

Зазначає про неврахування судами висновків щодо недопустимості витребування майна з володіння добросовісного набувача, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17

(провадження № 12-127гс19) та постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року

у справі № 905/294/17.

Вважає, що суди не врахували, що правові підстави для задоволення позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння відсутні, оскільки на земельні ділянки, у які входить спірна земельна ділянка, накладено арешт у кримінальному провадженні (висновки Великої Палати Верховного Суду,

викладені у постановах від 15 травня 2018 року у справі № 335/12096/15-ц (провадження № 14?115цс18), від 23 травня 2018 року у справі № 569/4374/16-ц (провадження № 14-159цс18) від 13 листопада 2019 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14?382цс19), та постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року

у справі № 914/1671/17, які також не були враховані судами).

Крім того, до касаційної скарги заявник додав клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Позиція інших учасників справи

У лютому 2022 року керівник Кам`янець-Подільської окружної прокуратури подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив про безпідставність її доводів та правильність висновків судів попередніх інстанцій.

Крім того, у лютому 2022 року ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області надіслало електронною поштою відзив на касаційну скаргу, який не підлягає врахуванню, оскільки в порушення частини п`ятої статті 178 ЦПК України до відзиву не надано документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі і витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Підставою відкриття касаційного провадження у справі були доводи заявника про:

- неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у Великої

Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14?382цс19), від 23 травня 2018 року у справі № 569/4374/16-ц (провадження № 14-159цс18), від 15 травня 2018 року у справі № 335/12096/15-ц (провадження № 14?115цс18), від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц (провадження № 14-235цс18), від 5 жовтня 2021 року у справі № 910/18647/19 (провадження № 12-88гс20), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158цс18), від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19), у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року

у справі № 914/1671/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 910/17416/18,

від 27 травня 2020 року у справі № 905/294/17, від 7 жовтня 2020 року

у справі № 911/735/19, від 11 березня 2020 року у справі № 910/8965/18,

від 27 травня 2020 року у справі № 819/478/17 (адміністративне

провадження № К/9901/55004/18), від 25 вересня 2019 року у справі № 819/198/17 (адміністративне провадження № К/9901/15728/18), від 2 вересня 2020 року

у справі № 924/817/18, від 3 вересня 2020 року у справі № 924/802/18,

від 21 вересня 2020 року у справі № 924/779/18, від 28 вересня 2020 року

у справі № 924/768/18, від 5 листопада 2020 року у справі № 910/21377/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);

- недослідження судами першої та апеляційної інстанцій зібраних у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій обставини справи

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що наказом

ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 18 жовтня 2017 року № 22-21045-СГ затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :02:003:0418), розташовану за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення особистого селянського господарства.

На підставі цього наказу 22 жовтня 2017 року Комунальним підприємством «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (далі - КП «Подільський реєстраційний центр») зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку (номер запису про право власності 22944978).

За договором купівлі-продажу від 27 жовтня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявкою Н. М. за реєстраційним номером 5497, ОСОБА_1 відчужив указану земельну ділянку ТОВ «Форк».

У подальшому земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:0418 увійшла до складу новоутвореної земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0531 площею 88,00 га.

7 листопада 2017 року КП «Подільський реєстраційний центр» зареєструвало

в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності

ТОВ «Форк» на новоутворену земельну ділянку (номер запису про право власності 23267235).

За договором купівлі-продажу від 14 грудня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н. Ф. за № 4921,

ТОВ «Форк» відчужило земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0531 ОСОБА_2 , який 3 січня 2018 року здійснив її поділ на дві земельні ділянки площею по 44,00 га кожна з кадастровими номерами :02:003:0532 та :02:003:0533 (номери запису про право власності в Державному реєстрі речових прав 24309689 і 24309891).

17 березня 2018 року ОСОБА_2 передав зазначені земельні ділянки до статутного капіталу ТОВ «Зарус-Інвест» (номери запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25292692 і 25293043).

20 березня 2018 року ТОВ «Агро-Еко-Граунд» і ТОВ «Зарус-Інвест» уклали договори оренди землі, за умовами яких останнє передало ТОВ «Агро-Еко-Граунд» земельні ділянки з кадастровими номерами :02:003:0532 та :02:003:0533 у платне користування строком на 7 років.

На підставі цих договорів 21 березня 2018 року КП «Подільський реєстраційний центр» зареєструвало за ТОВ «Агро-Еко-Граунд» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди земельних ділянок (номери запису про інше речове право 25374393 та 25374304).

Також суди встановили, що наказом Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Київській області від 27 липня 2017 року № 10-13329/15-17-СГ ОСОБА_1 набув у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства

площею 2,0 га (кадастровий номер :07:012:0007), розташовану за межами населених пунктів Світелівської сільської ради Броварського району Київської області (номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22711654 від 3 жовтня 2017 року).

Позиція Верховного Суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги (частина друга статті 414 ЦПК України).

Вивчивши матеріали цивільної справи і перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та додержання норм процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення в частині вирішення позовних вимог про витребування спірного нерухомого майна від ТОВ «Зарус-Інвест» у повній мірі не відповідають з огляду на таке.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Положеннями частини другої статті 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також установленими ним передумовами для звернення до суду.

Згідно з пунктами 1, 6 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

- справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці;

- справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Тож розмежування компетенції судів з розгляду спорів здійснюється відповідно до їх предмета та суб`єктного складу учасників. У порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Спори, сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці, про захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів розглядаються господарськими судами.

У справі, яка переглядається, предметом позову є, зокрема, вимоги заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави про витребування нерухомого майна із незаконного володіння ТОВ «Зарус-Інвест».

Тобто учасниками спору є держава, від імені якої звернулась прокуратура, та юридична особа.

Отже, спір у справі в частині вимог про витребування спірного нерухомого майна від ТОВ «Зарус-Інвест» на користь держави за своїм суб`єктним складом підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Вказане відповідає висновкам, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 червня 2023 року

у справі № 676/7428/19 (провадження № 61-361сво22).

З огляду на викладене, суди не врахували зазначених норм процесуального права, у зв`язку з чим дійшли помилкового висновку про розгляд позовних вимог про витребування спірного нерухомого майна від юридичної особи у порядку цивільного судочинства.

Судам слід було закрити провадження у справі в частині вирішення вказаних позовних вимог, оскільки спір в цій частині підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області

від 12 травня 2021 року та постанова Хмельницького апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року оскаржені в касаційному порядку лише в частині вирішення позовної вимоги про витребування спірної земельної ділянки від ТОВ «Зарус-Інвест» на користь держави та в частині стягнення з ТОВ «Зарус-Інвест» на користь Хмельницької обласної прокуратури судового збору, тому і переглядаються Верховним Судом тільки в цій частині.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд свою ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити заяву без розгляду у відповідній частині.

Відповідно до змісту частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин Верховний Суд доходить висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані судові рішення в частині вирішення позовної вимоги про витребування від ТОВ «Зарус-Інвест» спірного нерухомого майна підлягають скасуванню із закриттям у вказаній частині провадження у справі відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України, а також підлягають скасуванню судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення

з ТОВ «Зарус-Інвест» судового збору.

Оскільки позовна вимога про витребування спірного нерухомого майна від юридичної особи не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, Верховний Суд не здійснює перевірку доводів касаційної скарги по суті вирішення спору та доводів клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 400, частинами третьою-п`ятою статті 403, статтями 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест», в інтересах якого діє адвокат Сергійчук Юрій Вікторович, задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області

від 12 травня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року в частині вирішення позовної вимоги заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави про витребування від Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус?Інвест» на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0418 загальною площею 2 га та

в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест» на користь Хмельницької обласної прокуратури у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору в розмірі 960,50 грн скасувати.

Провадження у справі № 676/186/20 в частині вирішення позовної вимоги заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави про витребування від Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус?Інвест» на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0418 загальною площею 2 га закрити.

Роз`яснити заступнику керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури, що розгляд справи за його позовом в частині витребування від Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест» на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0418 загальною площею 2 га віднесено до юрисдикції господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: І. М. Фаловська В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. В. Сердюк О. М. Ситнік