Провадження № 4-с/161/39/24

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

15 травня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Грень А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Голод Надії Петрівни, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії/бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - ВДВС у місті Луцьку) ОСОБА_2 .

Свої вимоги, враховуючи відповідь на відзив, обґрунтовує тим, що 15.04.2024 року головним державним виконавцем ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Голод Н.П., по виконавчому провадженню № 64311090, при примусовому виконанні рішення суду про стягнення коштів за неповернутим банківським кредитом, накладено арешт на рахунок ОСОБА_1 IBAN: НОМЕР_1 в АТ АКБ «Львів», який має цільове призначення - для пенсійних виплат.

Однак, зазначає, що цей рахунок призначений для зарахування пенсії.

Вказує, що пенсія є його єдиним джерелом існування, а на утриманні він має неповнолітнього сина.

Крім того, 16.01.2024 року ОСОБА_1 подавав заяву до виконавчої служби про зняття арешту з пенсійних коштів з додаванням письмових доказів, які вказують про цільовий характер коштів на рахунку. Однак, зазначає, що державний виконавець їх повністю проігнорував і надав відповідь від 22.04.2024 року, в якій вказав, що оскільки банк не повідомив про статус цих коштів, а отже вони не є пенсійними коштами і арешт знятий не буде.

На підставі наведеного, просить суд, скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Голод Н.П. по виконавчому провадженню № 64311090 про накладення арешту на рахунок ОСОБА_1 IBAN: НОМЕР_1 в АТ АКБ «Львів».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2024 року відкрито провадження у справі.

У відзиві на скаргу державний виконавець скаргу не визнав, просив відмовити в її задоволенні. Вказав, що на виконанні у Відділі перебуває зведене виконавче провадження до складу якого входять ВП № 65131755 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області № 161/10997/19 від 16.02.2021 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «Приватбанк» в розмірі 36158,51 грн. та ВП № 64311090 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області № 161/15585/18 від 05.10.2020 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» в розмірі 184397,28 грн. та судового збору. Однак, боржник ОСОБА_1 самостійно, в тому числі частково, рішення не виконував, у зв`язку з цим, 15.04.2024 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яку було надіслано банківським установам для виконання, в тому числі АТ АКБ «Львів». Оскільки, банком було накладено арешт на рахунок НОМЕР_1 попри те, що в постанові зазначено порядок виконання, із застереженням на рахунки та/або звернення стягнення, на які заборонено законом та які належать боржнику, тому даний рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу.

До судового засідання скаржник подав заяву про розгляд скарги у його відсутності. Вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Представник суб`єкта оскарження до судового засідання також подала заяву про розгляд скарги у її відсутності. Просила залишити скаргу без задоволення.

Таким чином, у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін по наявних матеріалах справи.

Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що 15.04.2024 року головним державним виконавцем ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Голод Н.П., по виконавчому провадженню № 64311090, при примусовому виконанні виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області № 161/10997/19 від 16.02.2021 року та виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області № 161/15585/18 від 05.10.2020 року, накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 (а.с. 3).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відкрито рахунок IBAN: НОМЕР_1 в АТ АКБ «Львів», для зарахування пенсії (а.с. 4-6, 12).

Із відповіді Пенсійного Фонду України, також підтверджується, що боржник ОСОБА_1 отримує пенсію в розмірі 23610,00 грн. на рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ АКБ «Львів» (а.с. 11).

На вказаний рахунок надходять пенсійні виплати для ОСОБА_1 , що підтверджується випискою по рахунку АТ АКБ «Львів» за період з 12.02.2024 року по 16.04.2024 року (а.с.7-10).

Із матеріалів справи також вбачається, що на даний час, арешт майна боржника не скасований.

У зв`язку з цим, 16.01.2024 року ОСОБА_1 подав заяву до виконавчої служби про зняття арешту з пенсійних коштів з додаванням письмових доказів, які вказують про цільовий характер коштів на рахунку (а.с. 32).

Відповіддю державного виконавця Голод Н.П. № 96095 від 19.03.2024 року, повідомлено про неможливість зняття арешту у зв`язку з тим, що рахунок НОМЕР_1 не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу (а.с.31).

Оцінюючи дії державного виконавця, суд зазначає наступне.

Відповідно ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно з ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з п. 1 ч. 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

26.03.2022 року набрав чинності Закон України 2129-ІХ від 15.03.2022 року, яким розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" доповнено п. 10-2, згідно із яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Таким чином, зі змісту вищевказаних норм права слідує, що арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. Водночас, п. 10-2 розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" встановлено тимчасову, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України заборону звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації). При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника таке обмеженняне розповсюджується.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. Наведене узгоджується із позицією, викладеною у постанові ВП ВС від 20 квітня 2022 року у справі №756/8815/20, провадження №14-218цс21 (п.67, 71).

Втім, пункт 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» викладено у наведеній редакції на підставі Закону України від 11 квітня 2023 року № 3048-ІХ, який набрав чинності лише 06 травня 2023 року.

Отже, на цей час тимчасове обмеження щодо звернення стягнення стосується лише пенсії та стипендії, тоді як в попередній редакції Закону (правила якого підлягають застосуванню до спірних правовідносин станом на момент вчинення оскаржуваних дій державного виконавця) обмеження стосувалося також заробітної плати та інших доходів боржника. Також це обмеження, окрім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації, як передбачалося в попередній редакції Закону, нині не поширюється й на рішення про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення.

Натомість, у даному випадку, державний виконавець звернув стягнення на пенсію боржника 15.04.2024 року в розмірі 33098,98 грн., тому його дії є незаконними, оскільки суперечать правилам абзацу 9 пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на час вчинення оскаржуваних дій.

Аналогічна позиція викладена в постанові першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 23.09.2023 року у справі № 462/1268/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 вказаного Закону, виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Зазначене рішення державного виконавця про накладення арешту на грошові кошти прийнято на підставі та в межах повноважень, наданих державному виконавцеві.

Тобто державний виконавець, виконуючи свої професійні обов`язки та діючи в межах чинного законодавства вчинив дії, щодо виконання боржником рішення суду.

У постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою (стипендією, пенсією тощо) боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів, на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Враховуючи викладене та той факт, що накладення арешту на грошові кошти, які перераховуються боржнику органами Пенсійного фонду порушує його права, суд приходить до висновку про необхідність скасувати постанову про арешт коштів боржника від 15.04.2024 року у виконавчому провадженні ВП № 64311090.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та про необхідність її задоволення.

На підставі ст.ст. 10-13, 259, 260, 261, 268, 353, 354, 447, 450, 451 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Голод Надії Петрівни у виконавчому провадженні ВП № 64311090 від 15.04.2024 року про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на кошти ОСОБА_1 , які знаходяться на рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ АКБ «Львів» для виплати пенсійних коштів.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Скаржник ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Суб`єкт оскарження Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса місцезнаходження: 43000, м. Луцьк, вул. Винниченка, 27-А.

Повний текст ухвали складено 17 травня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Пахолюк А.М.