Справа № 191/1629/24
Провадження № 2/191/569/24
У Х В А Л А

іменем України

23 травня 2024 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Прижигалінська Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із об`єкта нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, -

В С Т А Н О В И В:

15.04.2024 року до Синельниківського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із об`єкта нерухомого майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2024 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Твердохліб А.В.

Ухвалою судді Твердохліб А.В. від 15.05.2024 року у даній справі суддею було взято самовідвід та справу передано до канцелярії суду для визначення іншого судді в порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2024 року головуючим суддею у даній справі визначено суддю Прижигалінську Т.В.

Суддя, розглянувши матеріали позовної заяви, дійшов наступного висновку.

Позивачем у даній позовній заяві виступає ОСОБА_1 , яка є працівником Синельниківського міськрайонного суду та займає посаду судового розпорядника Синельниківського міськрайонного суду.

Суд враховує наступні норми закону та практику ЄСПЛ.

Згідно з п.5) ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо : є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним та безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Виходячи з основних засад і практики Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання та поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

У відповідності з ч. 1ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів та не змінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме : вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: ніхто не може бути суддею у власній справі. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним відбудь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. … Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Враховуючи вищезазначені обставини для самовідводу, норми закону та практику Європейського суду з прав людини щодо наявності довіри до суду та з метою запобігання подальшим сумнівам в об`єктивності та неупередженості судді з боку сторін у цивільній справі, суддя вважає за необхідне взяти самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст.36 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Взяти самовідвід у цивільній справі № 191/1629/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із об`єкта нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, передавши її до канцелярії Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області для вирішення питання про передачу в провадження іншому судді в порядку ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т. В. Прижигалінська