Справа № 347/632/24
Провадження № 2/347/390/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

за участю: секретаря с/з Мошулі Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовну заяву позивач мотивує тим, що 25 вересня 2019 у Косівському районному відділі ДРАЦС між ним і відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для розірвання шлюбу є те, що сімейні стосунки між ними поступово погіршились, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З серпня 2023 року вони з відповідачем шлюбних стосунків не підтримують та спільне господарство не ведуть. У них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Почуття любові та поваги один до одного втратили, і сімейне життя між ними надалі не складається. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить шлюб між ними розірвати.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги визнала повністю, та не заперечила щодо розірвання шлюбу. Малолітню дитину просить залишити на проживання із нею.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 20.03.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторони відповідача та призначено справу до судового розгляду на 29.04.2024 року.

Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, та позовні вимоги визнала, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 25 вересня 2019 року у Косівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що було зроблено актовий запис №99, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 12.03.2024 (а.с.7).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно 12.03.2024 року, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , а її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8).

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_3 виданого 18.09.2008 року позивач ОСОБА_1 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4-5).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч.ч. 2, 6, 8, 9 ст.7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно положень ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно зі ст. 141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Статтею 160 СК України передбачено право батьків на визначення місця проживання дитини. Зокрема, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час не підтримують стосунків та проживають окремо. Позивач ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, про, що однозначно і категорично ствердив у тексті позовної заяви. Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, небажання позивача надалі підтримувати сімейні взаємовідносини, визнання позову відповідачем, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

В зв?язку з наведеним, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст.114 СК України), і документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абз.2 ч.3 ст.115 СК України).

В порядку ч.2 ст.115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню судом до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідач ОСОБА_2 у поданій до суду заяві просила залишити їх малолітню дитину на її вихованні. Однак, зважаючи на те, що мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини (ст.141 СК України), і питання виховання дитини вирішується батьками спільно (ст.157 СК України), а також відсутність у позовній заяві вимоги щодо визначення місця проживання народженої у шлюбі дитини, то суд немає підстав для вирішення цього питання в судовому порядку.

Щодо розподілу судових витрат.

Розподіл судових витрат між сторонами регламентовано ст.ст.141-142 ЦПК України. Проте, враховуючи, що позивач в позовній заяві не подає розрахунку понесених ним чи очікуваних судових витрат та не ставить вимог про їх відшкодування, суд вважає за необхідне залишити судові витрати за позивачем.

На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 56, 104, 110, 112, 113, Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.89, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 ) про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25 вересня 2019 року у Косівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що було зроблено актовий запис №99, розірвати.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23 травня 2024 року.

Суддя Ю.С. Кіцула