справа № 462/3288/24
УХВАЛА

28 травня 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу стягнення аліментів, -

встановив:

Позивач 16 квітня 2024 року звернулася у суд з позовом, у якому просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути такі з відповідача на її користь у розмірі частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення нею повноліття.

24 квітня 2024 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі. Дане клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до Наказу Президента України від 24.02.2022 №69/22 він від 02.03.2022 призваний у Збройні Сили України. 26.04.2023 на підставі пп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був звільнений в запас Збройних сил України (за сімейними обставинами). Відповідно до наказу №386 від 22.12.2023 зарахований у списки військової частини № НОМЕР_1 на посаду водія. Станом на сьогодні він здійснює свій військовий обов`язок із забезпечення стримування збройної агресії проти України на Авдіївському напрямку. Таким чином, враховуючи той факт, що він перебуває у лавах ЗСУ та забезпечує стримування збройної агресії проти України у період воєнного стану, існують обставини, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи.

06 травня 2024 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

16 травня 2024 року відповідач ОСОБА_2 повторно звернувся у суд із клопотанням про зупинення провадження у справі. В обґрунтування такого покликається на те, що станом на 15 травня 2024 року він здійснює свій військовий обов`язок із забезпечення стримування збройної агресії проти України на Авдіївському напрямку. Даний факт підтверджується довідкою про участь особи у заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації №2153 від 13.05.2024. Зазначив також, що 24 квітня 2024 року він вже звертався з відповідним клопотанням до суду, однак у задоволенні такого йому судом відмовлено. Враховуючи той факт, що він перебуває у лавах ЗСУ та забезпечує стримування збройної агресії проти України у період воєнного стану, існують обставини, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі. За наведеного просить зупинити провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, що перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Вказані висновки зазначені у постанові Касаційного цивільного Суду Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі №456/2541/19.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на теперішній час його дію не припинено.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка 16.04.2024 звернулася з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів та зміну способу стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16 травня 2024 року на адресу суду повторно надійшло клопотання відповідача від 15.05.2024, яке підписано ним особисто та відправлено Лявданською Анною поштовою кореспонденцією з відділення Укрпошти 79041, яке знаходиться на вул. Окружній у м.Львові, про зупинення провадження у справі, оскільки він перебуває у складі Збройних Сил України. На підтвердження даної обставини надав суду копію військового квитка серії НОМЕР_2 та копію витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №55 від 02 березня 2022 року та довідку про участь особи у заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 13.05.2024.

Відповідно до копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №55 від 02 березня 2022 року ОСОБА_2 02.03.2022 приступив до виконання обов`язків за посадою.

Як вбачається з копії військового квитка серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 відповідно до Наказу Президента України від 24.02.2022 №69/22 з 02.03.2022 призваний у Збройні Сили України. 26.04.2023 на підставі пп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був звільнений в запас Збройних сил України (за сімейними обставинами). Відповідно до наказу №386 від 22.12.2023 зарахований у списки військової частини № НОМЕР_1 на посаду водія. Відповідно до Наказу №123 від 26.04.2023 виключений зі списків військової частини № НОМЕР_1 .

Окрім цього, з довідки №2153 від 13.05.2024 про участь особи у заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 молодшому лейтенанту ОСОБА_2 вбачається те, що він дійсно в період з 23.03.2024 бере участь у здійсненні заходів із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів у Донецькій області.

Натомість, вказана довідка не містить відомостей про те, що військова частина у складі ЗСУ, в якій проходить службу відповідач переведена на воєнний стан.

На підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, якщо сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Тобто, підставою для зупинення провадження у справі є перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що розгляд справи №462/3288/24 здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, ОСОБА_2 не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав, зокрема, шляхом листування, що й було ним реалізовано під час звернення до суду із заявою про зупинення провадження у справі.

У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку, що зупинення провадження у справі повинно сприяти принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Смірнова проти України» та «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Також суд звертає увагу відповідача на те, що частиною першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає, що відсутні підстави для зупинення провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, оскільки матеріали справи не містять інформації про те, що військова частина у якій проходив чи проходить службу ОСОБА_2 переведена на воєнний стан або залучена до проведення антитерористичної операції, що є обов`язковою умовою при вирішенні питання про зупинення провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частиною 1 статті 251 ЦПК України.

Окрім цього, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 позбавлений можливості надати відзив на позовну заяву у зв`язку із проходженням військової служби суду не надано.

Керуючись ст. ст. 251, 253, 258, 260 ЦПК України, суд

постановив:

у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу стягнення аліментів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Суддя: