КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 761/9877/21 Головуючий у суді першої інстанції - Савицький О.А.
Номер провадження № 22-ц/824/4949/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
У Х В А Л А

про затвердження мирової угоди

29 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Діденка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, відповідно до якого просив в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що за час перебування у шлюбі сторонами було придбано вищезазначене спірне майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу в порядку встановленому законодавством. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не вбачається можливим, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

В порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 8 794 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що спірну квартиру було придбано ОСОБА_1 після завершення фактичних шлюбних відносин з позивачем ОСОБА_3 на позичені у її матері ОСОБА_4 та взяті в кредит грошові кошти.

ОСОБА_1 вказує, що з часу фактичного припинення шлюбних відносин, вона продовжувала власними коштами сплачувати всі кредитні внески за спірну квартиру, здійснювала її ремонт та поточне утримання, вважала себе єдиною власницею. Більше того, позивач коштів за спірну квартиру не виплачував та не позиціонував себе як співвласник квартири протягом 12 років після розлучення, в утриманні квартири участі не приймав.

Апелянт наголошує, що у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлялось про сплив позовної давності, оскільки після фактичного припинення шлюбних стосунків у сторін склались неприязні стосунки, а з весни 2009 року позивачу ОСОБА_3 було повністю обмежено доступ до спірної квартири й він не здійснював спроб потрапити до спірної квартири. Відтак, апелянт вважає початком перебігу строку позовної давності саме весну 2009 року, а відтак строк звернення до суду з даним позовом є пропущеним.

Так, апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про спільність майна подружжя та можливість поділу її між сторонами, оскільки належність майна подружжю визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті цього майна.

Крім того, наголошує, що метою придбання спірної квартири не були інтереси сім`ї, а лише власні інтереси апелянта та її малолітніх дітей, з метою їх проживання в квартирі після розлучення. Натомість, ОСОБА_3 ніколи не проживав та не був зареєстрований у спірній квартирі, грошових коштів на її утримання не надавав.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 вказує й на відсутність у подружжя спільних коштів для придбання спірного майна, адже апелянт на той час перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею три річного віку, а доходи позивача за період шлюбу складали в середньому 940 грн на місяць.

Зазначено, що грошові кошти на перший внесок для придбання квартири апелянту надала її мати і ОСОБА_1 самостійно повертала вказані грошові кошти, позивач участі у повернення коштів не приймав.

Враховуючи викладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вирішити питання розподілу судових витрат.

06 листопада 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , у якому вказує, що апеляційна скарга зводиться до повторення обставин, що вже були описані у відзиві на позовну заяву та яким надано оцінку судом першої інстанції, проте не спростовано презумпцію спільності спірного майна.

Вважаючи, що апеляційна скарга не містить підстав для скасування законного судового рішення, представник ОСОБА_5 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

24 травня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшла спільна заява від ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_2 , відповідно до якої зазначено, що позивач та відповідач дійшли згоди по врегулюванню спору, просили затвердити мирову угоду. До вказаної заяви було долучено мирову угоду, підписану позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 , представник відповідачки ОСОБА_2 підтримали подану заяву та просили затвердити мирову угоду, а провадження у вказаній справі закрити. Повідомили суду, що вони обізнані про наслідки закриття провадження у справі та порядком виконання ухвали про затвердження мирової угоди у разі не виконання її в добровільному порядку.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та мотиви та обставини, які викладені у заяві про затвердження мирової угоди, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення цієї заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.7 ст.49 ЦПК України сторони можуть примиритися, у тому числі шляхом медіації, на будь-якій стадії судового процесу. Результат домовленості сторін може бути оформлений мировою угодою.

Відповідно до положень частин 1-4 статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

За правилами ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Вивчивши матеріали справи та подану спільну заяву учасників справи, апеляційний суд вважає, що умови, які наведені в мировій угоді, направлені на врегулювання спору на підставі взаємних поступок сторін, які стосуються виключно прав та обов`язків сторін. Умови мирової угоди викладені сторонами на окремому аркуші та підписані з однієї сторони позивачем, з другої сторони відповідачем.

В укладеній мировій угоді, сторонами зазначено, що наслідки укладення мирової угоди передбачені ст. 256 ЦПК України їм зрозумілі.

Роз`яснено, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи, що мирова угода, укладена між позивачем та відповідачем не суперечить закону та не порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, вчинена в інтересах сторін та вирішує спір, апеляційний суд вважає, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року підлягає визнанню нечинним, затверджує укладену між сторонами по справі мирову угоду та закриває провадження у даній справі.

Відповідно до положень частини 4 статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що апелянт ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги сплатила судовий збір у розмірі 13 191 грн, що підтверджується відповідною квитанцією від 11 жовтня 2023 року (а.с.11, т.2).

Таким чином, розмір судового збору, який підлягає поверненню ОСОБА_1 у зв`язку із укладенням мирової угоди становить 6 595,50 грн (50% від суми 13 191 грн).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 255, 256, 362, 368, 373, 377, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди - задовольнити.

Затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у справі №761/9877/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, на наступних умовах:

1. Мирова угода укладається Сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних домовленостей і стосується прав власності та інших майнових прав на об`єкт нерухомого майна, на який поширює дію презумпція спільної сумісної власності подружжя: об`єкт нерухомого майна - квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , придбана за договором купівлі-продажу від 05.03.2007 № 275, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 (далі - об`єкт нерухомого майна, квартира).

2. ОСОБА_3 визнає, а ОСОБА_1 підтверджує, що об`єкт нерухомого майна (квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ,) була придбана не на користь сім`ї, а для власник потреб ОСОБА_1 . Всі грошові кошти, що було витрачено на придбання квартири, сплату кредитних внесків, страхування, утримання об`єкта нерухомого майна тощо є особистими грошовими коштами ОСОБА_1 .

3. Сторони дійшли спільної згоди, що об`єкт нерухомого майна, з моменту затвердження цієї Мирової угоди Київським апеляційним судом, із закриттям провадження у справі № 761/9877/21, визнається за ОСОБА_1 .

4. Сторони погодились, що з моменту затвердження цієї Мирової угоди Київським апеляційним судом, із закриттям провадження у справі № 761/9877/21, спільна сумісна власність на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 припиняється, а ОСОБА_1 є власником цього об`єкта нерухомого майна. З цього часу, всі права та обов`язки, що нерозривно пов`язані зі здійсненням права власності на об`єктом нерухомого майна - належать ОСОБА_1 .

5. ОСОБА_1 підтверджує, що всі зобов`язання, що виникли або виникнуть у майбутньому у зв`язку із придбанням, кредитними внесками, ремонтом, страхуванням квартири тощо є її особистими зобов`язаннями і вона не претендує на їх відшкодування ОСОБА_3 .

6. Сторони підтверджують, що з підписанням цієї Мирової угоди вичерпуються всі спори та претензії Сторін один до одного з приводу будь-якого спільного сумісного майна подружжя.

7. Сторони домовились, що всі понесені ними судові витрати, пов`язані із розглядом цивільної справи № 761/9877/21 покладаються на ту сторону, яка їх фактично понесла, і не підлягають покладенню на іншу сторону.

8. Сторони підтверджують:

- що ця Мирова угода укладена у добровільному порядку, її умови є зрозумілими та відповідають волевиявленню Сторін;

- усі викладені умови цієї Мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам, а також породжують наслідки, зазначені у тексті цієї угоди.

9. Після підписання цієї Мирової угоди Сторонами, вона подається на затвердження до Київського апеляційного суду на підставі статті 207 ЦПК України.

10. Сторони ознайомлені та усвідомлюють правові наслідки, встановлені статтями 207, 208 та 255 ЦПК України.

11. Ця Мирова угода набуває чинності з моменту її затвердження Київським апеляційним судом

12. Ця Мирова угода складена в 3 (трьох) примірниках: по одному - для кожної зі Сторін та один для подачі до Київського апеляційного суду.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року визнати нечинним.

Провадження у справі № 761/9877/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя закрити.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) за рахунок коштів з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги у розмірі 6 595,50 грн (шість тисяч п`ятсот дев`яності п`ять гривень п`ятдесят копійок), відповідно до квитанції №КХК4-КТХР-РСК3-ССА5 від 11 жовтня 2023 року, (дата і час проведення операції : 11.10.2023 08:53:49; дата валютування: 2023-10-11; платник: ОСОБА_1 ; відправник: АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»; одержувач платежу - ГУК в Солом`янському районі м. Києва/22030101; призначення платежу: судовий збір за позовом ОСОБА_1, рішення від 29.08.2023 по справі №761/9877/21, Київський апеляційний суд).

Сторони у справі :

- Позивач :ОСОБА_3 , прож. АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_2

- Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстр. АДРЕСА_3 , прож. АДРЕСА_5 .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв