Справа № 211/5691/23
Провадження № 2/211/441/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.,

при секретарі Бірж Д.В.,

у відсутність сторін,

розглянувши в м. Кривий Ріг в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство «Сенс Банк» (надалі АТ Сенс Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач, позичальник), в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 491061721 у розмірі 79822,83 грн. та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 лютого 2022 року ОСОБА_1 уклав з Акціонерним товариством Альфа Банк (надалі АТ Альфа Банк) угоду про надання споживчого кредиту № 491061721, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався повернути отримані кошти, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит, але, у порушення умов договору ,відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, в результаті чого станом на 22 січня 2023 року у останнього утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 79822,83 грн.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ Альфа Банк затверджено рішення про зміну найменування АТ Альфа Банк на АТ Сенс Банк. Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного рестру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

Відповідно до умов укладеного договору, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених договором, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. З метою досудового врегулювання спору 05 червня 2023 року на адресу відповідача направлено вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, проте остання залишалась без реагування з боку відповідача.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з порушенням виконання зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 22 січня 2023 року має заборгованість у розмірі 79822,83 грн., з якої:

- тіло кредиту 58480,18 грн.;

- відсотки за користування кредитом 23342,65 грн.

Оскільки позичальником так і не були повернені кошти за кредитним договором, позивач змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення зазначених коштів у судовому порядку.

Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

Уповноважений представник АТ Сенс Банк Рудницький Ю.І. у судове засідання не прибув, направив до суду заяву про підтримання заявлених вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Відповідач та представник відповідача адвокат Щербачов А.П. в чергове в судове засідання не з"явилися, про день слухання повідомлені . Представник відповідача неодноразово надавав заяви про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що справа неодноразово відкладалося та суд сприяв тому, щоб сторона відповідача мала можливість прийняти участь в судовому засіданні, однак представник відповідача неодноразово надавав заяви про відкладання розгляду справи, своїм правом на надання відзиву на позов не скористався.

За положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Разом з тим, уст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзазначено, що: «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Так, Європейським судом з прав людини зазначено, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (згідно з рішеннями у справах «Савенкова проти України», № 4469/07 від 02.05.2013, «Папазова та інші проти України», № 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).

Таким чином, зважаючи на п. 5 Рекомендацій від 02.03.2022 року, передбачена Конституцією України «безперебійність» здійснення правосуддя у разі відкладення та зняття з розгляду справ фактично порушується. Адже відкладення розгляду справи не є її вирішенням по суті.

При цьому, судом завчасно повідомлено сторони про дату та час судового засідання, сторона не позбавлена можливості залучити до участі у справі іншого представника, а доказів неможливості проведення без участі представника відповідача, матеріали справи не містять.

Крім того, судом також врахований висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 915/593/17, згідно з яким, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені судом, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 1статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1статті 13 ЦПК України).

Приписами частини 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті12та частиною 1 статті81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини.

Так, відповідно до частини 1статті 202 ЦК України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 1 частини 2статті 11 ЦК України). Положеннями статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання договору 14 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та АТ Альфа Банк, яке змінило назву на АТ Сенс Банк, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити.

Приписи частини 1статті 1049 ЦК України встановлюють обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 2статті 1050 ЦК України,якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

При цьому, згідно з вимогами статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1статті 612 ЦК України).

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 ЦК України. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; відшкодування збитків та моральної шкоди.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач, отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобов`язань з їх повернення і сплати відсотків за користування грошима належним чином не виконав.

Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Як свідчать наявні в матеріалах справи докази, 14 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та АТ Альфа Банк була підписана оферта на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 491061721, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ Альфа Банк на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ Альфа Банк, паспорт споживчого кредиту та заява (акцепт) про прийняття пропозиції украсти договір страхування.

При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем фактів підписання вказаних вище оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкети-заяви, а також паспорту споживчого кредиту. Будь-яких клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі.

Крім мотивів, викладених вище, суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в якій зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до статті 204 ЦК України свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору.

Вказані обставини встановлені судом на підставі наданих позивачем копій документів, що підтверджують аргументи позивача, викладені на обґрунтування наявності підстав для задоволення позову, а саме:

- оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, в якій вказані тип кредиту, сума кредиту та процентна ставка тощо, що власноручно підписана відповідачем 14 лютого 2022 року, що свідчить про його волевиявлення на отримання кредитних коштів;

- анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ Альфа Банк на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ Альфа Банк;

- паспорта споживчого кредиту, в якому вказані фінансові умови кредитування та тарифи, розміри пені, штрафу за неналежне виконання зобов`язань, з якими відповідач був ознайомлений, про що власноручно поставив підпис.

Судом встановлено, що сторони погодили строк кредитування. Так, розділом 1Умови споживчого кредиту строк кредитування складає 36 місяців з можливістю продовження дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору. Отже, сторони у справі визначили умови щомісячного повернення кредиту, домовились про строк кредитування, умови продовження дії договору.

Судом достовірно встановлено, що Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі. Однак, відповідач не здійснював своєчасну сплату грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором.

Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 червня 2023 року на адресу позичальника було направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, однак, відповідачем дану вимогу залишено без реагування. Тобто відповідач свідомо не скористався своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за Кредитним договором, в зв`язку з чим, станом на 22 січня 2023 року має заборгованість в розмірі 79822,83 грн., з якої:

- тіло кредиту 58480,18 грн.;

- відсотки за користування кредитом 23342,65 грн.

Отже, судом достовірно встановлено, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не сплачує заборгованість за Кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ«СЕНС БАНК».

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано.

Враховуючи, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» підлягають задоволенню в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 судових витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 14, 16, 202, 204, 264, 509, 526, 527, 530, 610, 611, 625, 626, 627, 629, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями1, 5, 7, 10, 13, 76, 81, 83, 141, пунктом 2 частини 1 та частиною 3 статті 258, статтями259,263265,268, частинами 5 та 11 статті 272, частинами 1 і 2 статті273, частиною 1 статті352, статтями 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» ( ) заборгованість за угодою про надання кредиту № 491061721 від 14 лютого 2022 року у розмірі 79822 ( сімдесят дев`ять тисяч вісімсот двадцять дві ) гривні 83 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» понесені судові витрати по сплаті судовому збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко