КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 361/7897/19 Апеляційне провадження № 22-ц/824/9768/2024Головуючий у суді першої інстанції - Дутчак І.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Мазур Іриною Олександрівною, на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2024 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванова Андрія Валерійовича про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: стягувач ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ПВ ВО м. Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, у якому просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.03.2021 у межах зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчих листів № 361/7897/19, виданих 25.10.2021 Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 15.05.2018 в розмірі 5 700,00 дол США і трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 237,53 дол США та заборгованості за договором позики від 20.05.2018 в розмірі 15 000,00 дол США і трьох проценти річних від простроченої суми в розмірі 605,34 дол США.

В обґрунтування подання зазначав, що у нього на примусовому виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.03.2021. Загальна сума заборгованості за зведеним виконавчим провадженням № НОМЕР_2 складає 21 174,19 дол США. Вказував на те, що у ході зведеного виконавчого провадження встановлено, що боржник ОСОБА_1 обізнаний про відкрите виконавче провадження № НОМЕР_2, він має об`єктивну можливість виконати зобов`язання, покладені на нього судовим рішенням, але від їх виконання та законних вимог приватного виконавця ухиляється. Боржник ОСОБА_1 у встановлений строк добровільно суму боргу не сплатив, рішення суду не виконує, декларацію не надав, на виклики приватного виконавця не з`являється, про причини такої неявки не повідомляє. За відомостями Державної прикордонної служби України боржник ОСОБА_1 у період з 14.01.2022 по 26.04.2023, тобто у період виконавчого провадження, двічі перетинав державний кордон України у напрямку виїзду. Посилався на те, що рішення суду боржник ОСОБА_1 добровільно не виконує, від його виконання ухиляється, тому з метою виконання рішення суду є всі підстави для обмеження боржника у праві виїзду за межі України (т. 3 а.с. 13-25).

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.03.2024 подання задоволено. Тимчасово обмежено громадянина України боржника ОСОБА_1 до виконання ним у повному обсязі зобов`язань за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.03.2021, ухваленого у цивільній справі № 361/7897/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості за договором позики від 15.05.2018 в розмірі 5 700,00 дол США і трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 237,53 дол США та суми заборгованості за договором позики від 20.05.2018 в розмірі 15 000,00 дол США і трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 605,34 дол США у межах зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2 (т. 5 а.с. 2-9).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання. Вказує, що суд першої інстанції, задовольняючи подання приватного виконавця, не взяв до уваги ті обставини, що боржником відбувається систематичне добровільне виконання рішення суду, сума заборгованості добровільно погашається боржником ще до подання приватно виконавця від 07.07.2023, та боржник ініціював укладення мирової угоди, а отже не ухиляється від виконання рішення суду;

боржник надав докази значних фінансових навантажень, докази відсутності доходів та майна, які б не були відомі приватному виконавцю, та докази наявності утриманні багатодітної сім`ї.

приватний виконавець не довів необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні, а також те, що боржник мав можливість виконати рішення суду, однак ухилявся;

сума заборгованості перед стягувачем також погашалася за рахунок виконавчих дій. Сума заборгованості значною мірою могла бути погашена за рахунок земельної ділянки боржника, якби стягувач не відмовився від неї;

оскільки у боржника відсутнє інше майно, на яке може бути звернено стягнення приватним виконавцем, виконавчий документ має бути взагалі поверну приватним виконавцем стягувачу без виконання.

На думку апелянта, зазначені обставини свідчать про те, що ухилення боржником не відбувається, а підстави для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України відсутні (т. 5 а.с. 18-26зв.).

26.04.2024 ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України приватного виконавця Іванова А.В. в рамках зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2 законним, з огляду на те, що приватний виконавець здійснив вичерпні дії направлені на повне та належне виконання рішення суду, матеріали судової справи містять докази, про обізнаність боржника про примусове виконання рішення суду, а зібрані докази свідчать про можливість боржником виконати рішення суду в повному обсязі, докази навмисного ухилення від виконання рішення суду та докази невиконання покладених на боржника обов`язків у виконавчому провадженні.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - Мазур І.О. підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.

ПВ ВО м. Києва ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заперечували проти поданої апеляційної скарги та просили її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у ПВ ВО м. Києва ОСОБА_3 знаходиться зведене виконавче провадження № НОМЕР_2 (ВП № № НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5) від 14.01.2022 з примусового виконання виконавчих листів № 361/7897/19, виданих 25.10.2021 Броварським міськрайонним судом Київської області з виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.03.2021 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 15.05.2018 в розмірі 5 700,00 дол США, трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 237,53 дол США; заборгованості за договором позики від 20.05.2018 в розмірі 15 000,00 дол США, трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 605,34 дол США та судового збору в розмірі 5 352,80 грн.

За результатами проведеної перевірки майнового стану боржника ПВ ВО м. Києва ОСОБА_3 встановлено, що боржник має 8 рахунків в АТ «Приватбанк», 2 рахунки в АТ «Універсал Банк», майнові (корпоративні) права у 5 товариствах з обмеженою відповідальністю, земельну ділянку та майнові права інтелектуальної власності.

У ході зведеного виконавчого провадження ПВ ВО м. Києва ОСОБА_3 накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на відкритих на його ім`я рахунках в АТ «Приватбанк» та АТ «Універсалбанк». Всього приватним виконавцем примусово стягнуто із рахунків боржника ОСОБА_1 у банківських установах 10 202,75 грн.

Також, ПВ ВО м. Києва ОСОБА_3 було накладено арешт на майнові (корпоративні) права боржника ОСОБА_1 , а саме частки у статутному капіталі: ТОВ «ПРОПЕРТІ ХАУЗ», у розмірі внеску до статутного фонду в сумі 20 000,00 грн; ТОВ «ТОРГОВО КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЦИРЮЛЬНИК» у розмірі внеску до статутного фонду в сумі 500,00 грн; ТОВ «МАРКЕТИНГОВА КОМПАНІЯ «ЦИРЮЛЬНИК» у розмірі внеску до статутного фонду в сумі 2 000,00 грн; ТОВ «ЦИРЮЛЬНІК» у розмірі внеску до статутного фонду в сумі 1 000,00 грн; ТОВ «БАРБЕРШОП «ЦИРУЛЬНИК» у розмірі внеску до статутного фонду в сумі 325 500,00 грн.

Приватним виконавцем на адресу зазначених вище товариств надіслано повідомлення за вих. № 129-68179797/22 від 14.01.2022 про намір звернути стягнення на частку учасника товариства (боржника) ОСОБА_1 з вимогою надати протягом 30 днів з моменту отримання повідомлення відомості (документи) для розрахунку вартості частки боржника у вказаних товариствах.

Однак, зазначені товариства будь-якої інформації приватному виконавцю протягом встановленого строку 30 днів з моменту отримання повідомлення відомості (документи) для розрахунку вартості частки боржника у цих товариствах приватному виконавцю не надали, що виключало об`єктивну можливість для примусового звернення стягнення на належну боржнику частку у них.

Керівником ТОВ «ПРОПЕРТІ ХАУЗ», ТОВ «ТОРГОВО КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЦИРЮЛЬНИК», ТОВ «ЦИРЮЛЬНІК», ТОВ «БАРБЕРШОП «ЦИРУЛЬНИК» значиться дружина боржника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, приватним виконавцем накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий :01:048:0095, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яку передано на примусову реалізацію на електронний аукціон за ціною 416 000,00 грн.

Приватним виконавцем накладено арешт на майнові права інтелектуальної власності боржника, а саме: на торгівельну марку «цирюльникъ, barbershop», зареєстровану 10.02.2017, свідоцтво на знак для товарів і послуг № 222119 (строк дії свідоцтва до 03.08.2025), які 29.12.2023 реалізовані через ДП «СЕТАМ» за ціною 34 804,68 грн, які розподілені у відповідності до чинного законодавства та частково погашено грошові вимоги стягувача, встановлені судовим рішенням.

Із матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_2 видно, що ПВ ВО м. Києва ОСОБА_3 на поштову та електронну адресу боржника ОСОБА_1 направлялися постанови про відкриття виконавчого провадження, про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, із зобов`язанням боржника подати протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема, про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, постанова про арешт коштів боржника, постанова про арешт майна боржника.

21.01.2022 боржнику ОСОБА_1 стало відомо про зазначене виконавче провадження, його представником було отримано вимогу приватного виконавця, що підтвердив у судовому засіданні сам боржник ОСОБА_1 .

Таким чином, у ході виконання зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2 приватним виконавцем у примусовому порядку стягнуто з боржника ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 43 767,20 грн, з яких, за вирахуванням витрат виконавчого провадження, на користь стягувача ОСОБА_2 стягнуто 5 352,80 грн та 368,68 дол США.

Станом на момент звернення приватного виконавця Іванова А.В. до суду з цим поданням залишок заборгованості боржника ОСОБА_1 у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_2 за виконавчими документами становить 21 174,19 дол США.

Із зазначеного вбачається, що приватному виконавцю Іванову А.В. усіма вчиненими заходами не вдалося знайти інші активи боржника ОСОБА_1 , за рахунок яких можливо виконати рішення суду. Добровільно останнім рішення суду не виконувалось.

ОСОБА_1 , у свою чергу, має документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданим 17.08.2017, строк дії до 17.08.2027 (орган, що видав 3213).

Згідно із відповіддю на запит приватного виконавця № 160798636 від 26.04.2023 до Державної прикордонної служби України встановлено, що за період з 14.01.2022 по 26.04.2023 боржник ОСОБА_6 двічі перетинав державний кордон України в напрямку виїзду, а саме 11.02.2022 та 14.03.2023.

Тобто, у період виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.03.2021 та відкритого зведеного виконавчого провадження з виконання зазначеного судового рішення, боржник ОСОБА_1 здійснював поїздки за межі України.

Приватний виконавець Іванов А.Ю., звертаючись до суду з цим поданням, вказує на те, що боржник ОСОБА_1 , будучи обізнаним про зведене виконавче провадження з виконання рішення суду від 22.03.2021 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього цим рішенням суду, приховуючи свій реальний матеріальний стан, до свого житла з метою перевірки матеріального стану не допускає, декларацію про доходи і майно не подав.

Частиною 1 статті 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

В частині 3 статті 441 ЦПК України зазначено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду застосовуються не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, про те, що будучи обізнаним про ухвалене судом рішення та повідомленим про початок його примусового виконання, декларацію про доходи та майно, відомостей про майно, яким боржник володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, ОСОБА_1 приватному виконавцю не надав; на неодноразові вимоги та виклики приватного виконавця не реагував та не з`являвся, про причини неявки не повідомляв, будь-яких письмових пояснень щодо обставин виконання ним рішення суду приватному виконавцю не подавав. Тому, зазначені дії можна вважати як ухиляння боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду.

Про ухиляння від виконання судового рішення, також, свідчить те, що 06.10.2021 без будь-якої очевидної економічної цілі боржник переоформив (продав) транспортний засіб - автомобіль марки Mercedes-Benz, GL 450 на користь своєї дружини ОСОБА_7 ,

З іншого боку, можливість ОСОБА_1 виконати рішення суду підтверджуються наданою пропозицією боржника від 10.02.2022 про сплату частини боргу в розмірі 50% від суми встановленої рішенням суду, що дорівнює 10 771,44 дол США.

Також, про можливість виконання рішення суду вказує виконання боржником рішення суду в господарській справі № 911/3442/20, за яким існує інший борг в розмірі 796 033,54 грн. Проте, в єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня інформація про видачу наказу (в господарському процесі наказ видається за письмовим зверненням позивача (стягувача), в єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутня інформація про відриті виконавчі провадження за вказаною господарською справою.

При цьому, надання боржником доказів як на підтвердження добровільного виконання судового рішення шляхом виплати стягувачу боргу у розмірі 400-500 грн, не можна вважати належним його виконанням, оскільки, на думку апеляційного суду, такими діями боржник лише намагається створити уявлення про свою добросовісну поведінку, а не дійсно погасити наявний борг.

Окрім зазначеного, доказом ухиляння від виконання судового рішення є так обставина, що у період відкритого виконавчого провадження з виконання рішення суду від 22.03.2021 ОСОБА_7 неодноразово перетинав державний кордон України на виїзд, а саме: 11.02.2022, 14.03.2023, 06.09.2023 та 16.01.2024 та певний період часу перебував за межами України.

Ураховуючи наведене, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що зазначені виїзди за кордон не можуть відбуватися безкоштовно та потребують значних грошових коштів, що свідчить про наявність у боржника доходів, отриманих з інших джерел, які не можуть бути ідентифіковані приватним виконавцем. Тому на момент звернення приватного виконавця Іванова А.В. до суду з даним поданням факт ухилення ОСОБА_7 від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, уже відбувся та був об`єктивно наявний, що вбачається із матеріалів виконавчого провадження, і доводами апеляційної скарги не спростований.

Таким чином, у боржника була і є реальна можливість виконувати обов`язок покладений на нього судовим рішенням і погашати борг перед стягувачем. Однак, з огляду на те, що після видачі судом виконавчого документу, боржник, здійснюючи незначні виплати, та маючи при цьому, можливість виконати судове рішення, не вчинив жодних реальний дій на погашення боргу, що може свідчити про ухилення боржника від виконання рішення, тому апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість задоволення подання державного виконавця.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про задоволення подання.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Мазур Іриною Олександрівною, залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 05 червня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді