Провадження номер 2/741/69/24
Єдиний унікальний номер 741/1428/23
РІШЕННЯ

іменем України

02 травня 2024 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Багмута О.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Куровського Ю.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Грищенка М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Носівка в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну черговості права на спадкування,

УСТАНОВИВ:

У липні 2023 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою.

В обґрунтування позову зазначала, що 27 січня 2023 року після тривалої тяжкої хвороби у віці 75 років помер її рідний брат ОСОБА_4 . На час своєї смерті ОСОБА_4 був самотнім і проживав у належному йому на праві приватної власності житловому будинку за АДРЕСА_1 . Його дружина ОСОБА_5 померла раніше ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а син ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач як рідна сестра померлого, яка є спадкоємцем другої черги за законом, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Водночас, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріуса звернулась і внучка померлого відповідачка ОСОБА_2 , яка є донькою його покійного сина ОСОБА_6 . Спадкова справа на майно та майнові права відкрита приватним нотаріусом Дмитренко В.М. і знаходиться у його розпорядженні.

Позивач указує, що, починаючи з 03 липня 2022 року, коли у її рідного брата ОСОБА_4 трапився серцевий напад у формі інфаркту міокарда з наступним різким гострим розвитком інсульту, та до моменту його смерті (27 січня 2023 року) вона, незважаючи на свій поважний вік та наявність цілого ряду хронічних захворювань, у повному обсязі та за власні кошти здійснювала безперестанне та постійне цілодобове піклування та догляд за братом, взявши на себе тягар повного його утримання та забезпечення. Стверджує, що без її ( ОСОБА_1 ) допомоги брат фактично не зміг би прожити навіть і одного дня.

У той же час, відповідач ОСОБА_2 , яка є єдиною онукою та спадкодавцем першої черги за представленням, чітко усвідомлюючи своє пріоритетне по відношенню до інших право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , свідомо ухилилась від обов`язку надання хоча б найменшої посильної для себе допомоги спадкодавцю, який через свій поважний вік та тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, і, залишивши напризволяще спадкодавця, лише весь час очікувала його смерті. Так само після смерті ОСОБА_4 відповідач повністю усунулась від того, щоб знайти мінімальну можливість для допомоги в організації його поховання, у той час як позивачка, витративши майже усі свої заощадження на догляд за братом під час його тяжкої хвороби, вимушена була самостійно займатись його похованням, понісши матеріальні затрати.

Просила суд змінити їй черговість одержання права на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 рідного брата ОСОБА_4 з другої черги на першу чергу разом з відповідачкою, внучкою спадкодавця, ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем першої черги за правом представлення.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2023 року вказана позовна заява залишена без руху, позивачеві надано строк на усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів із дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху (а. с. 48).

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 07 серпня 2023 року відкрито позовне провадження в даній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області. Одночасно відповідачу було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення указаної ухвали, а позивачу десятиденний строк на подання відповіді на відзив, витребувано від приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Дмитренко В.М. копію спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 59).

07 вересня 2023 року до суду від представника відповідача адвоката Грищенка М.Б. до суду надійшов відзив на позов, у якому порушено питання про відмову у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі (а. с. 78-83).

12 вересня 2023 року від представника позивача адвоката Куровського В.В. до суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якої доводи сторони відповідача не спростовують заявлених у позовній заяві вимог, у зв`язку з чим представник відповідача просив суд належним чином оцінити всі обставини справи та їх обґрунтування і ухвалити судове рішення про зміну черговості у спадкуванні після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 93-99).

14 вересня 2023 року від приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Дмитренко В.М. до суду надійшла копія спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 (а. с. 102-127).

18 вересня 2023 року ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області відзив на позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну черговості права на спадкування, поданий до суду представником позивача адвокатом Грищенком Михайлом Борисовичем, повернуто (а. с. 128).

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2023 року підготовче провадження в цій цивільній справі, у межах якого було розглянуто абсолютно всі клопотання учасників справи, попередньо надано можливість протилежній стороні висловитись з приводу таких клопотань, було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 140).

Позивач у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях. Позивач особисто підтвердила, що її рідний брат ОСОБА_4 у липні 2022 року тяжко захворів, у нього стався гострий інсульт, унаслідок чого він отримав параліч лівої сторони тіла, та увесь час (з 03 липня 2022 року по 27 січня 2023 року) не міг самостійно себе обслуговувати, був у безпорадному стані. Достатніх особистих коштів він не мав, а тому вона взяла на себе весь тягар дороговартісного лікування та утримання, намагаючись зберігати усі фіскальні звітні чеки (квитанції) про понесені витрати. ОСОБА_1 возила брата до кардіоцентрів м. Києва та м. Чернігова, а також на реабілітацію до санаторію « ОСОБА_7 », придбала тренажер. Саме їй брат передав документацію на належний йому будинок, натомість своєї банківської картки він не передавав, а, відтак, грошей з неї вона не знімала. Вільного доступу ОСОБА_2 до будинку ОСОБА_4 вона не обмежувала, відповідачка з пропозицією допомоги не зверталась, її ( ОСОБА_2 ) мати лише двічі відвідувала свого колишнього свекра. За час хвороби ОСОБА_4 відповідачка лише декілька разів приїздила його провідувати, у цей час він був при пам`яті та свідомості.

На думку представника позивача, емоційний стан позивачки свідчить про реальність її пояснень суду, дійсно, окрім ОСОБА_1 ніхто доглядом за ОСОБА_4 не займався, допомоги не надавав. Здійснюючи догляд за братом упродовж семи місяців та несучи матеріальні витрати, позивачка керувалась засадами моральності й гуманізму, самовіддано турбуючись про його долю.

Відповідач, повністю не погоджуючись з позовними вимогами, привертала увагу суду, що саме вона, турбуючись про долю дідуся, двічі викликала йому швидку медичну допомогу, а її мати супроводжувала ОСОБА_4 з Носівки до Ніжинської лікарні. Саме вона добровільно передала ключі від будинку ОСОБА_4 позивачці та в подальшому підтримувала зв`язок з нею через свою маму. Вони відвідували дідуся у лікарні у м. Ніжині, надавали гроші безпосередньо йому, кожні вихідні привозили ОСОБА_4 допомогу, наводили лад на прибудинковій території. Вона пропонувала надати матеріальну допомогу ОСОБА_1 для реабілітації дідуся. Попри те, що позивачка не перешкоджала їй у відвідуванні ОСОБА_4 , це можливо було зробити, коли та була на місці. На передчасну смерть дідуся вона не розраховувала, а тому чеків (квитанцій) не збирала, за життя той мав певні збереження. Факту того, що стан ОСОБА_4 був тяжким та що він потребував стороннього догляду, вона не заперечує.

Допитані судом свідки сторони позивача надали такі показання.

ОСОБА_8 , суду дав показання, що він був другом ОСОБА_4 . У липні 2022 року свідок дізнався, що в ОСОБА_4 стався гострий інфаркт, а потім трапився інсульт, і що він перебуває у лікарні в м. Ніжині. Свідок разом з ОСОБА_1 неодноразово відвідував ОСОБА_4 у лікарні, при цьому позивачка весь час перебування ОСОБА_4 у лікарні (це більше місяця) утримувала його за свої кошти. Після інфаркту та інсульту в ОСОБА_4 була паралізована ліва сторона тіла, йому потрібен був сторонній догляд, який надавала саме ОСОБА_9 , адже останній не міг самостійно ні сісти, ні встати, тобто без її допомоги він не міг би жити. Також свідку відомо, що позивачка купила ОСОБА_4 велотренажер, возила його у реабілітаційні центри, у лікувальні заклади міст Києва та Чернігова. ОСОБА_4 про онуку ( ОСОБА_2 ) у присутності свідка ніколи не згадував.

ОСОБА_10 дала показання, що вона була сусідкою ОСОБА_4 . Наприкінці серпня 2022 року ОСОБА_1 доставила додому ОСОБА_4 , він був у безпорадному стані, вона доглядала за ним щодня (за винятком 2-3х тижнів своєї хвороби) до моменту його смерті, фактично перейшовши жити до його будинку. Без постійного вживання ліків, які свідок інколи придбавала на прохання позивачки, ОСОБА_4 так довго прожити не зміг би. У той період часу відповідачки у будинку ОСОБА_4 чи біля нього вона жодного разу не бачила.

ОСОБА_11 в судовому засіданні надала покази, що працює лікарем-терапевтом у КНП «Носівська міська лікарня ім. Ф.Я. Примака» та була лікуючим лікарем ОСОБА_4 . Свідок пригадує, що останнього в серпні 2022 року було доставлено до терапевтичного відділення лікарні у складних життєвих умовах, він не міг себе обслуговувати, його життя залежало від дій ОСОБА_1 . ОСОБА_4 мав потребу у сторонньому догляді, їжі, ліках, самостійно обслуговувати себе не міг. Свідок неодноразово бачила, що саме ОСОБА_1 постійно перебувала з ним, умивала, переодягала, змінювала підгузки, перевертаючи ОСОБА_4 . За час перебування ОСОБА_4 у лікарні (орієнтовно з 05 по 18 серпня) інших рідних, які б цікавилися долею хворого, вона не спостерігала. Свідку відомо, що саме позивачка приносила ОСОБА_4 призначені лікарем необхідні лікарські засоби, а також те, що вона в подальшому возила брата на реабілітацію та до медичних установ міст Ніжина та Чернігова, таким чином борячись за продовження його життя. Її брат був безпорадним, сподівався лише на сестру, радів діям ОСОБА_1 , бо розумів ситуацію, а життя пацієнта могло б обірватись і раніше, якби поруч не було його сестри. За онуку ОСОБА_4 ніколи нічого не говорив.

ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що проживає по АДРЕСА_1 та досить тривалий час був знайомим з ОСОБА_4 . Свідку відомо, що після того, як ОСОБА_4 захворів, позивач ОСОБА_1 жила майже щодня з ним у його будинку, здійснюючи за ним ( ОСОБА_4 ) цілодобовий догляд. Про існування онуки ОСОБА_2 він (свідок) не знав, під час спілкування ОСОБА_4 про неї ніколи не згадував.

ОСОБА_13 дала показання, що вона була сусідкою ОСОБА_4 , оскільки проживає навпроти його домоволодіння. Пригадує, що після лікування в липні 2022 року ОСОБА_4 привезли додому у безпорадному стані, він переніс інфаркт та інсульт, потребував стороннього догляду, який надавала ОСОБА_1 , не спроможний був себе обслуговувати, сидів у інвалідному кріслі. Свідок, перебуваючи у будинку ОСОБА_4 , бачила, що саме позивачка купувала продукти харчування, ліки, придбала тренажер для відновлення функціонального стану ОСОБА_4 . Присутню в залі судового засідання дівчину ( ОСОБА_2 ) вона не знає та жодного разу її в ОСОБА_4 не бачила.

ОСОБА_14 дав показання, що він був давно знайомим з ОСОБА_4 як по роботі, так і як місцевий житель, оскільки ОСОБА_4 раніше обіймав посаду Носівського міського голови. Після того, як останній у липні 2022 року захворів, він на прохання ОСОБА_1 на власному автомобілі їздив з нею до аптек, по продукти, транспортував ОСОБА_4 до реабілітаційного центру, до кардіоцентру м. Чернігова, до лікарні м. Ніжина. При цьому, оскільки в ОСОБА_4 одна сторона тіла була паралізованою, він допомагав ОСОБА_1 посадити його на ліжко, на візок, самообслуговуватись останній не міг. За внучку від ОСОБА_4 свідок нічого не чув, за ОСОБА_1 він відкликався тільки добрими словами.

Допитана судом за правилами ст. 92 ЦПК України як свідок позивач ОСОБА_1 показала, що вона є рідною сестрою покійного ОСОБА_4 та завжди перебувала з ним у довірливих стосунках. У червні 2022 року у брата померла дружина, а пізніше, у липні того ж року, у нього стався гострий інфаркт та інсульт з лівобічним парезом, від чого він втратив функцію самообслуговування, був у безпорадному стані, отримав проблеми з кишківником. Про це свідчать численні епікризи, висновки, МРТ, кардіограми. Під час перебування ОСОБА_4 у лікарні саме вона купувала йому лікарські препарати, підгузки, пелюшки, придбала три великі тренажери, понісши матеріальні витрати власних коштів, які хотіла б відшкодувати. Окремо зазначила, що на момент смерті ОСОБА_4 проживав один, жодної допомоги від відповідачки вона не отримувала, кошти з боку відповідачки їй не пропонувались, у лікарні будь-кого іншого, хто б відвідував брата, вона не бачила. ОСОБА_2 , з огляду на свій вік, не могла не усвідомлювати стану здоров`я свого дідуся та необхідності надання йому допомоги.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, показання свідків, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як достовірно установлено судом та не заперечувалось сторонами у справі 27 січня 2023 року у віці 75 років у місті Носівка Чернігівської області помер ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть, виданого 28 січня 2023 року Носівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області серії НОМЕР_1 (а. с. 12), повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а. с. 106-107).

ОСОБА_4 станом на 27 січня 2023 року був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією його паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 та довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 2559, виданою Носівською міською радою 03 серпня 2023 року (а. с. 13, на звороті, а. с. 14, 56, 75, 76, 121).

Попередньо ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка доводилась ОСОБА_4 дружиною (а. с. 13, на звороті, а. с. 15).

Позивач ОСОБА_1 до реєстрації шлюбу мала прізвище ОСОБА_15 та є рідною сестрою ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, дата формування 11 липня 2023 року (а. с. 18, 126), копія свідоцтва про народження, виданого на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_3 (а. с. 54, 73, 74), копія свідоцтва про народження ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_4 (а. с. 55, 71, 72, 125).

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , убачається, що її батьками є ОСОБА_6 (батько) та ОСОБА_18 (мати) (а. с. 114).

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а. с. 108-109). При цьому, згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_6 був сином ОСОБА_4 (а. с. 110-111).

03 березня 2023 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Дмитренко В.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті її діда ОСОБА_4 , 1948 року народження, який на день смерті мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , у заяві зазначила, що право на спадкове майно має у зв`язку з тим, що її батько, син спадкодавця ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а. с. 105).

03 березня 2023 року приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Дмитренко В.М. відкрито спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 703447104, спадкодавець ОСОБА_4 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 103).

11 вересня 2023 року приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Дмитренко В.М. отримано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), параметри пошуку: ОСОБА_4 , за змістом якої за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а. с. 104).

З копії експертного висновку № 056/968-m від 09 червня 2021 року, наданого Українським бюро лінгвістичних експертиз слідує, що прізвище БАЛІНЕЦЬ та БАЛИНЕЦЬ, а також. рос. БАЛИНЕЦ у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними (а. с. 116).

05 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Дмитренко В.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті її рідного брата ОСОБА_4 , 1948 року народження, який на день смерті мешкав за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 120).

07 серпня 2023 року відповідач ОСОБА_2 подала до приватного нотаріуса Дмитренко В.М. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 (а. с. 127).

За клопотанням сторони відповідача до матеріалів справи долучено довідку КНП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради від 11 грудня 2023 року № 1089, згідно з якою 03 липня 2022 року виклик на телефонний номер «103» Чернігівської області до ОСОБА_4 здійснила онука, про що свідчить запис в електронній карті виклику швидкої медичної допомоги, при цьому гр. ОСОБА_4 супроводжувала та була постійно присутня невістка (а. с. 153).

З метою зміни черговості спадкування за законом позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1 та 2 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України).

Водночас, статтею 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач покликається, як на правову підставу, на статтю 1259 ЦК України.

Стаття 1259 ЦК України передбачає можливість зміни черговості одержання права на спадкування, у тому числі і за рішенням суду.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина 2 статті 1259 ЦК України).

За змістом наведеної норми при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця у безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних обставин, встановлених у судовому порядку: 1) опікування над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (прихильне спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування необхідна наявність всіх п`яти зазначених вище обставин.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 18 лютого 2019 року у справі № 569/18047/17-ц, від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17, від 09 жовтня 2019 року у справі № 552/8452/17, від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18, від 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19, від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц, від 27 серпня 2020 року у справі № 266/2391/16, від 17 вересня 2020 року у справі № 755/14155/16-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 592/1045/18-ц, від 01 березня 2021 року у справі № 233/5990/18, від 17 березня 2021 року у справі № 200/12980/14, від 25 березня 2021 року в справі №195/707/19-ц (провадження № 61-16935св20), від 22 квітня 2021 року у справі № 331/6453/18, від 21 жовтня 2021 року в справі № № 401/2614/17 (провадження № 61-14759св20).

Суд визнає доведеним той факт, що позивач ОСОБА_1 протягом тривалого часу (з липня 2022 року по 27 січня 2023 року) опікувалась спадкодавцем ОСОБА_4 , матеріально його підтримувала та забезпечувала, надавала йому іншу необхідну допомогу в обсязі, необхідному для підтримання його життєдіяльності.

Стверджуючи про те, що саме відповідач ОСОБА_2 опікувалась дідусем і надавала останньому матеріальну та іншу допомогу, сторона відповідача не долучила на підтвердження цих обставин жодних письмових доказів та, зрештою, не спростувала жодним чином доводів сторони позивача, а відповідачка в судовому засіданні визнавала, що позивач надавала допомогу своєму брату (її дідусеві).

Відтак залишається перевірити, чи був стан спадкодавця безпорадним.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Безпорадний стан це стан, при якому людина не може самостійно приймати активні заходи, що забезпечують її існування або оберігають її життя, здоров`я та гідність. Безпорадність може бути обумовлена фізіологічними причинами (у новонароджених, дітей раннього віку, у людей старшого віку, осіб, які перебувають у стані природного сну). Безпорадність може супроводжуватися патологічними процесами або бути їх наслідком (при психічних і нервових захворюваннях, при важких захворюваннях, що супроводжуються різкою фізичною слабкістю).

Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.

Верховний Суд звернув увагу на те, що доводити факт безпорадного стану тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім з огляду на те, що відповідач, спадкоємець першої черги, заперечує право позивача на спадщину (постанова від 17 жовтня 2018 року у справі № 200/21452/15-ц).

Аналогічні правові висновки також викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 вересня 2018 року у справі № 743/126/17 (провадження № 61-14362св18).

У такому випадку покази свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у частині перебування ОСОБА_4 у безпомічному стані, його неспроможність самостійно, своїми силами через тяжку хворобу фізично та матеріально забезпечити умови свого життя, самі по собі безпосередньо не доводять знаходження його ( ОСОБА_4 ) у безпорадному стані, а тому суд переходить до аналізу наявної у справі медичної документації ОСОБА_4 .

Так, з копій виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого убачається:

- № 4575, виданої КНП «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М.М. Галицького» слідує що ОСОБА_4 надійшов до стаціонару 03 липня 2022 року, виписаний 05 серпня 2022 року; діагностовано: гострий мозковий інсульт (08 липня 2022 року), гострий Q-інфаркт міокарда (03 липня 2022 року) (а. с. 19);

- № 1473, виданої КНП «Носівська центральна районна лікарня ім. Ф.Я. Примака» підтверджується, що ОСОБА_4 надійшов до стаціонару 05 серпня 2022 року з діагнозами: атеросклеротичний та постінфарктний (03 липня 2022 року) кардіосклероз; наслідки гострого порушення мозкового кровообігу в басейні правої середньо мозкової артерії; лівобічний геміпарез (08 липня 2022 року); цукровий діабет середньої важкості (а. с. 20);

- № 1626, виданої КНП «Носівська центральна районна лікарня ім. Ф.Я. Примака» якою підтверджується, що ОСОБА_4 надійшов до стаціонару 23 серпня 2022 року, виписаний 29 серпня 2022 року, повний діагноз: атеросклеротичний та постінфарктний (03 липня 2022 року) кардіосклероз; гіпертонічна хвороба, ІІІ ст; лівобічний геміпарез. Консультація: стійко втрачена здатність до самообслуговування. Потребує стороннього догляду (а. с. 21);

- № 11366, наданої КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, згідно з якою ОСОБА_4 знаходився у стаціонарі з 30 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року з основним діагнозом: постінфарктний та дифузійний кардіосклероз; гіпертонічна хвороба ІІІ, гіпертензивне серце. Також у виписці указано перелік ускладнень та супутніх захворювань (а. с. 22).

За висновком проведеної 08 липня 2022 року комп`ютерної томографії головного мозку № 533 ОСОБА_4 виявлено: КТ-картину ішемічного інсульту справа в басейні ПСМА (а. с. 23).

З виписного епікризу ТОВ «Реабілітаційний центр «Сосни» від 23 серпня 2022 року щодо пацієнта ОСОБА_4 слідує, що останній знаходився на реабілітації у вказаному оздоровчо-реабілітаційному центрі з 18 серпня 2022 року по 23 серпня 2022 року з основним клінічним діагнозом: атеросклеротичний та постінфарктний (03 липня 2022 року) кардіосклероз СН ІІА ст. Наслідки гострого порушення мозкового кровообігу в басейні правої середньо-мозкової артерії, лівобічний геміпарез (08 липня 2022 року). Суп. цукровий діабет ІІ типу середньої важкості. (а.с.24); замовником ОСОБА_1 за послуги ТОВ «Реабілітаційний центр «Сосни» сплаченого загалом 72380 грн. (а. с. 25).

Окрім цього, на підтвердження стану безпорадності ОСОБА_4 стороною позивача до суду надано: ехокардію ОСОБА_4 (а.с.26), виписку від кардіолога за 08.2022 (а.с.27), витяги з медичної карти від 13 жовтня 2022 року, 30 листопада 2022 року, 17 грудня 2022 року (а. с. 28-31).

ОСОБА_1 також долучено до матеріалів справи копії накладних, фіскальних чеків про придбання ліків, медичних препаратів, масажеру для ніг, оплати нею комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 32-46).

Від сторони відповідача жодних клопотань про визнання указаних вище доказів неналежними та/або недопустимими до суду не надходило.

У сучасній медичній літературі містяться твердження про те, що інфаркт, а особливо, інсульт це життєзагрозливі стани, за яких порушується кровопостачання органів і відбувається змертвіння тканин (некроз). Без ургентної медичної допомоги стан людини швидко погіршується. Інколи смерть при інфаркті чи інсульті настає впродовж кількох хвилин або годин.

З огляду на наявність у кожної людини своїх особливих фізіологічних можливостей організму та загальновідомі факти, що такі небезпечні захворювання як інфаркт та інсульт є життєзагрозливими станами людини, які можуть швидко прогресувати, поняття «тяжкості захворювання» є оціночним і вимогу довести, що тяжкість захворювання досягнула певної межі виконати неможливо.

Важливо також пам`ятати, що ОСОБА_4 , 1948 року народження, за класифікацією Всесвітньої організації охорони здоров`я, був особою поважного віку та страждав рядом інших супутніх захворювань, зокрема, цукровим діабетом ІІ типу середньої важкості.

Виходячи з ідеї про те, що право на гідні умови проживання є загальним надбанням цивілізації, і людина в силу свого статусу не може бути позбавлена цього права, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 з огляду на свій вік та через наявність тяжких захворювань (інфаркту, інсульту) не міг самостійно забезпечити гідні умови свого життя, а тому потребував стороннього догляду, допомоги та піклування і у зв`язку з цим перебував у безпорадному стані.

Отже, належними засобами доказування стороною позивача доведено, що через тяжкі хвороби спадкодавець ОСОБА_4 останні сім місяців свого життя був неспроможний самостійно забезпечувати свої потреби та обслуговувати себе, тобто знаходився у безпорадному стані, у розумінні статті 1259 ЦК України.

У зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 належить до кола спадкоємців ОСОБА_4 другої черги за законом, оскільки є його рідною сестрою, а відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_4 першої черги за законом за правом представлення.

Зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261-1265 ЦК України.

На думку суду, обставини, які є необхідними для зміни черговості спадкування, позивачем доведені в повному обсязі, що є підставою для задоволення позову.

При вирішенні справи судом враховуються також положення ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Принцип змагальності згідно зі ст. 12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові-на позивача, у разі часткового задоволення позову- на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову сплачено 1073 грн. 60 коп. судового збору, що, із врахуванням задоволення позову повністю та положень ст. 141 ЦПК України, є підставою для стягнення судового збору у вказаному розмірі із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача (а. с. 11). Докази на підтвердження звільнення відповідача від сплати судового збору суду не подані.

Керуючись ст. ст. 43, 128, 143, 144, 148, 223, 240, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі спадкоємцем першої черги за правом представлення ОСОБА_2 , змінивши черговість одержання ОСОБА_1 права на спадкування після смерті її рідного брата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з другої черги спадкування за законом на першу чергу спадкування за законом.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Чернігівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РОНКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення складено 10 травня 2024 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА