справа № 208/8086/23
№ провадження 2/208/441/24
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.,

секретаря судового засідання - Паталахи І.О.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Бажан В.П.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у місті Кам`янське Дніпропетровської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради Дніпропетровської області «про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю», -

встановив:

1.Стислий зміст позовних вимог.

05 вересня 2023 року позивач ОСОБА_1 подала до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради Дніпропетровської області «про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю». Згідно до змісту позовних вимог позивач просить: визнати місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 за місяцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

2.Позиція позивача.

Позивач проживала з відповідачем як жінка та чоловік однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від цих стосунків у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя сторін не склалось, на даний момент однією сім`єю не проживають, спільного домашнього господарства не ведуть. Окрім того, ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дитини, не надає жодного добровільного матеріального чи грошового утримання сину.

Після розірвання стосунків, за домовленістю з відповідачем, спільний син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав, і на сьогоднішній день постійно проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно судового наказу Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.04.2023 року №208/2284/23, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі часки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 28 березня 2023 року.

На даний час оригінал судового наказу знаходиться на примусовому виконанні у виконавчій службі, однак до теперішнього часу з відповідача не стягнуто аліменти на користь позивача.

ОСОБА_1 повністю опікується інтересами і потребами сина ОСОБА_4 , займається його вихованням, слідкує за його розвитком, здоров`ям, вчасно купує одяг за віком та сезоном.

Позивачка ніколи не перешкоджала і не має в подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною. На даний час позивачка піклується потребами сина ОСОБА_4 щодо майбутнього влаштування дитини до дошкільного закладу.

Батько дитини іноді приходить до сина, бере його гуляти та в гості до себе, однак ці зустрічі дуже не часті, тому дитина не має прихильності до нього.

Однак, останнім часом між сторонами виникли непорозуміння на підґрунті того, що ОСОБА_1 періодично возить чина ОСОБА_4 за кордон у зв`язку з тим, що у країні відбуваються воєнні дії. Відповідач заперечує проти того, щоб позивачка вивозила чина Макара за кордон без його дозволу, постійно перешкоджає у виїзді позивачки із сином до іншої країни.

ОСОБА_1 вважає що для нормального розвитку, здоров`я дитини та зменшення стресових ситуацій у житті дитини, останньому корисно їздити за кордон. Позивачка не просить коштів у відповідача для поїздок з а кордон, а сама сплачує усі додаткові витрати.

Позивач не перешкоджає спілкуванню відповідача з рідним сином, не налаштовує останнього проти свого батька, не заперечує щодо телефонних дзвінків у будь-який час, якщо вони пов`язані щодо спілкування сина та його місцезнаходження. Позивачка не має наміру переховувати сина від відповідача, навпаки, дуже радіє їх спілкуванню та можливому тісному зв`язку батька з сином.

Піклуючись про сина позивачка намагається постійно говорити з відповідачем про його обов`язок піклуватись про здоров`я та життя дитини, спокійно реагувати на спільні поїздки з сином за кордон. У позивачки виникли підозри, що відповідач забере дитину і не дозволить більше їздити разом за кордон.Відповідач періодично погрожує позивачу, що забере дитину собі, що він краще знає, як виховувати сина.

Увесь час дитина проживала з позивачкою, остання займалась її вихованням та піклуванням, можна зробити висновок, що син прив`язаний до ОСОБА_1 . Відповідач ніколи надовго не залишався з сином, не виявляв проявів самостійного виховання сина, навіть в період коли сторони проживали разом.

На сьогоднішній день, через непорозуміння з відповідачем, його періодичні виконання батьківських обов`язків та його погрози відібрати дитину, ускладнюють виконання усних домовленостей сторін. Психологічно син не готовий проживати разом з батьком у силу його малолітнього віку.

3.Позиція відповідача.

Адвокат Демінов О.І., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , подав до суду відзив на позовну заяву. Зазначив, що справа підлягає закриттю. Обставини, викладені позивачем, не відповідають дійсності.

Щодо сплати аліментів. Відповідач добровільно сплачував аліменти шляхом переказу на карту позивача з призначенням - аліменти. Станом на 19 жовтня 20203 року відповідач мав переплату зі сплати аліментів у розмірі 567,69 грн.

Щодо прихильності дитини до батька. Відповідно до педагогічної характеристики ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Макар відвідує заклад дошкільної освіти з 01 вересня 2023 року, ставлення обох батьків до дошкільної установи позитивне, вони зацікавлені до співпраці з дитячим садком. Батько систематично приймає участь у житті дитини у закладі дошкільної освіти, з любов`ю ставиться до своєї дитини. Батько постійно відвідує дитину, забирає з дитячого садочка, ОСОБА_4 має бажання спілкуватись з батьком, проявляє це бажання.

Щодо перешкоджання виїзду за кордон позивачці з сином. Відповідно до заяви від 25 липня 2023 року, відповідач надав згоду на поїздку малолітнього сина ОСОБА_3 до Республіки Польща та інших країн за Шенгенської угоди на період з 10 серпня 2023 року по 30 серпня 2023 року з метою відпочинку разом з ОСОБА_1 . Також відповідач не заперечує проти виїздів дитини за кордон з метою відпочинку або лікування.

Відповідач ніяким чином не перешкоджає проживанню спільної дитини з позивачем за адресою її реєстрації. Відповідач жодного разу не висловлював погрози щодо можливості відібрання дитини від матері.

Просить закрити провадження у цивільній справі за відсутністю предметі спору.

4.Позиція 3-ої особи.

Служба у правах дітей Кам`янської міської ради надали висновок щодо недоцільності визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , просять справу розглядати за відсутності їх представника з урахуванням висновку та найкращих інтересів дитини.

5.Процесуальні питання.

05 вересня 2023 року позивач ОСОБА_1 подала до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська зазначену позовну заяву (а.с. 1-6).

05 вересня 2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу передано до провадження судді Сушкової Л.І. (а.с. 25).

20 вересня 2023 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку загального позовного провадження (а.с. 28).

19 жовтня 2023 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, просить відкласти розгляд справи у зв`язку з необхідністю складання відзиву (а.с. 33).

17 жовтня 2023 року на електронну пошту суду представник Служби у справах дітей міської ради надіслав клопотання з повідомленням про строки проведення засідання комісії з питань захисту прав дітей (а.с. 34).

02 листопада 2023 року до суду надійшов від адвоката Демінова О.І., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , відзив на позовну заяву (а.с. 37-40).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 листопада 2023 року цивільну справу передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 56).

30 листопада 2023 року на електронну пошту суду представник Служби у справах дітей міської ради надіслав клопотання щодо розгляду справи без присутності їх представника з урахуванням висновку від 16.11.2023 №8вих-20/647 та найкращих інтересів дитини (а.с. 58-59).

19 січня 2024 року на електронну пошту суду представник Служби у справах дітей міської ради надіслав клопотання щодо розгляду справи без присутності їх представника з урахуванням висновку від 16.11.2023 №8вих-20/647 та найкращих інтересів дитини (а.с. 78).

15 лютого 2024 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, у якій просить закрити підготовче судове засідання та перейти до судового розгляду (а.с. 79).

Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 80).

21 лютого 2024 року на електронну пошту суду від представника Служби у справах дітей міської ради надійшло клопотання щодо розгляду справи за відсутності їх представника з урахуванням висновку від 16.11.2023 року №8вих-20/647 та найкращих інтересів дитини (а.с. 81).

05 березня 2024 року адвокат Бажан В.П., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , подав до суду заяву щодо ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 88).

11 березня 2024 року на електронну пошту суду від представника Служби у справах дітей міської ради надійшло клопотання щодо розгляду справи за відсутності їх представника з урахуванням висновку від 16.11.2023 року №8вих-20/647 та найкращих інтересів дитини (а.с. 95).

03 квітня 2024 року адвокат Бажан В.П. подав до суду клопотання, у якому просить викликати свідків (а.с. 103-104).

07 травня 2024 року на електронну пошту суду від представника Служби у справах дітей міської ради надійшло клопотання щодо розгляду справи за відсутності їх представника з урахуванням висновку від 16.11.2023 року №8вих-20/647 та найкращих інтересів дитини (а.с. 132).

14 травня 2024 року адвокат Бажан В.П. подав до суду клопотання, у якому просить долучити матеріли до справи.

У судовому засіданні адвокат Бажан В.П. зазначив, що фактично дитина проживає з позивачем, але прописана з батьком. Просить визнати місце проживання дитини разом з матір`ю, оскільки це буде повністю відповідати інтересам дитини.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 зазначив, що у нього з позивачем однакові права, не вирішували питання щодо визначення часу для спілкування з дитиною.

6. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 737, батьками якого вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 15).

Згідно до акту №07/12/2 про підтвердження факту проживання (не проживання) особи/осіб, голова квартального комітету № 12 Заводського району Дергобузова О.І., обстеживши домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з матір`ю за даною адресою (а.с. 16).

11 квітня 2023 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 аліменти у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) (а.с. 17-18).

Згідно до грошових переказів встановлено, що ОСОБА_2 робив перекази на ім`я ОСОБА_1 із зазначенням платежу - аліменти (а.с. 41-43).

Згідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_5 , станом а 19.10.2023 року ОСОБА_2 має переплату за аліментами у розмірі 567,69 грн. (а.с. 44).

Згідно до педагогічної характеристики на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 виховується не в повній сім`ї. Ставлення обох батьків до дошкільної установи позитивне. Батько систематично приймає участь у житті дитини в закладі дошкільної освіти, з любов`ю ставиться до своєї дитини (а.с. 45).

Згідно до заяви, посвідченої державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Главчевою Л.В. від 25 липня 2023 року, ОСОБА_2 дав згоду на поїздку малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,до Республіка Польща та інших країн Шенгенської угоди на період з 10 серпня 2023 року по 30 серпня 2023 року з метою відпочинку разом з ОСОБА_1 (а.с. 46).

7.Норми права застосовані судом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Стаття 11 Закону України Про охорону дитинства наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Ця стаття охоплює, зокрема, питання втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.

Так, рішенням у справі М.С. проти України від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть переважати інтереси батьків.

При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №357/17852/15-ц від 29 травня 2019 року.

Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місце знаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 161 СК України).

Судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу.

Від даних стосунків мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після припинення стосунків малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом № 07/12/2 про підтвердження факту проживання від 21 березня 2023 року.

Судовим наказом Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року у справі №208/2284/23 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 28 березня 2023 року і до досягнення дитини повноліття.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач зазначала про те, що між нею та відповідачем виникають суперечки, непорозуміння щодо місця проживання дитини, погрозам відповідача, що він забере дитину, відсутність безперешкодного виїзду дитини за кордон.

Відповідач заперечує проти наявності спору із позивачем щодо місця проживання дитини, при цьому позовні вимоги відповідач не визнає, просив закрити провадження у спарві за відсутністю предмету спору.

Малолітній дитині ОСОБА_7 , на теперішній час повних 3 роки.

При вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку.

Вирішуючи спір між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них має проживати дитина, суд виходить із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, та перш за все, керуючись пріоритетом прав дитини, та маючи на меті ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам дитини.

Встановлено, дитина ОСОБА_6 , після припинення стосунків батьків постійно проживає разом із матірю, яка належним чином виконує свої батьківські обов`язки, піклується про його розвиток, здоров`я.

Враховуючи ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, стан її здоров`я, інтереси дитини, враховуючи, що дитина після розірвання стосунків сторін проживає разом із матірю, дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матірю, що не є розлученням дитини з батьком, який не позбавлений права спілкування з дитиною, а також брати участь у її вихованні та забезпеченні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матірю дитини щодо встановлення часу спілкування з дитиною, а у разі недосягнення такої згоди, за рішенням органу опіки та піклування або за судовим рішенням.

Визначення місця проживання дитини із матірю, не впливатиме на взаємовідносини дитини з батьком, оскільки визначення місця проживання дитини з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.

Виходячи з наведено, суд вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги.

9.Судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.

Згідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні із позовом понесені судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1073,60 гривень, що підтверджується квитанцією ID № 8386-6146-1290-9761 від 04 вересня 2023 року.

Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі сплачений позивачем судовий збір у сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради Дніпропетровської області «про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю», - задовольнити у повному обсязі.

Визнати місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 :

- 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок - у відшкодування витрати з оплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складений 20 травня 2024 року.

Суддя Івченко Т. П.