22 квітня 2024 року м.Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Скрипнік Л.А.,
за участю секретаря судового засідання Бівалькевич А.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних за користування грошовими коштами,
Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних за користування грошовими коштами.
В обґрунтування позову зазначено, що між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_3 22.06.2007 року укладено кредитний договір №26-980а/49/07 (далі Кредитний договір), згідно якого позичальник отримав від Банку кредитні кошти у сумі 139 000,00 гривень строком до 20.06.2014 року.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором від 22.06.2007 року міжАБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_1 22.06.2007 року було укладено договір поруки №б/н за змістом п.1.1., якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі відповідати за виконання боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором № 26-980а/49/07 від 22.06.2007 року.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором від 22.06.2007 року між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_2 22.06.2007 року було укладено договір поруки №б/н за змістом п.1.1. якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі відповідати за виконання боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором № 26-980а/49/07 від 22.06.2007 року.
23.03.2009 року на підставі рішення Загальних зборів акціонерів ПАТ «Фідобанк» (Протокол №47) був затверджений передавальний акт, у відповідності до якого ПАТ «Фідобанк» став правонаступником всіх прав та обов`язків АБ «Факторіал-банк».
19 січня 2021 року було проведено електронний аукціон №UA-EA-2020-12-23-000001-b за лотом №GL1N019277 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 7 кредитними договорами , що забезпечені транспортними засобами, 220 кредитних договорів, що забезпечені заставою та 267 без заставних кредитних договорів. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс», що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-12-23-000001-b.
03 лютого 2021 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» (далі - новий кредитор) укладено договір №GL1N019277_205/1 про відступлення прав вимоги, за змістом пункту 1 якого ПАТ «Фідобанк» відступає новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів зазначених у додатку 1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами поруки та/ договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - «основні договори», надалі за текстом - права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.
Стверджував, що за змістом пункту 2 договору за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплат процентів у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, право вимагати сплати неустойки, пені, штрафів, передбачених Кредитним договором та договорами забезпечення. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора: у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку, відповідно до умов Основних договорів.
Крім того, за змістом п.148 Додатку №1 до Договору №GL1N019277_205/1 про відступлення права вимоги від 03 лютого 2021 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, за кредитним договором №26-980а/49/07 від 22.06.2007 року.
ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «Фідобанк» кошти в порядку п. 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 1805235,04 грн. без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №55 від 28 січня 2021 року.
Позивач вказував, що ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 29.08.2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг №1739 від 10 вересня 2019 року.
Отже, ТОВ «Консалт Солюшенс» є новим кредитором у правовідносинах, що виникли на підставі Кредитного договору №26-980а/49/07 від 22.06.2007 року.
Враховуючи, що станом на день звернення до суду рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06.06.2017 року не виконано, ТОВ «Консалт Солюшенс», посилаючись на порушення своїх прав просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь 3 % річних та інфляційне збільшення боргу за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 46 949,06 грн. та понесені судові витрати у розмірі 2684,00 грн..
Інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 19.01.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.
За наявності умов, визначених у ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлено, що ТОВ «Консалт Солюшенс» є юридичною особою та діє на підставі Статуту, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 13 квітня 2020 року та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 10 вересня 2019 року №1739 ТОВ «Консалт Солюшенс» було видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів).
Судом встановлено, що між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_3 22.06.2007 року укладено кредитний договір №26-980а/49/07 (далі Кредитний договір), згідно якого позичальник отримав від Банку кредитні кошти у сумі 139 000,00 гривень строком до 20.06.2014 року.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 22.06.2007 року між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_1 22.06.2007 року було укладено договір поруки №б/н за змістом п.1.1., якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі відповідати за виконання боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором № 26-980а/49/07 від 22.06.2007 року.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 22.06.2007 року між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_2 22.06.2007 року було укладено договір поруки №б/н за змістом п.1.1., якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі відповідати за виконання боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором № 26-980а/49/07 від 22.06.2007 року.
23.03.2009 року на підставі рішення Загальних зборів акціонерів ПАТ «Фідобанк» (Протокол №47) був затверджений передавальний акт, у відповідності до якого ПАТ «Фідобанк» став правонаступником всіх прав та обов`язків АБ «Факторіал-банк».
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06.06.2017 року у цивільній справі №766/17322/16-ц задоволенні позовні вимоги ПАТ «Фідобанк» та стягнуто з ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" заборгованість за кредитним договором №26-980а/49/07 від 22.06.2007 року, яка станом на 07.11.2016 року становить 152 063 (сто пятдесят дві тисячі шістдесят три) грн. 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2280,95 грн., по 1140 (одна тисяча сто сорок) грн. 48 коп. з кожного.

19 січня 2021 року було проведено електронний аукціон №UA-EA-2020-12-23-000001-b за лотом №GL1N019277 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 7 кредитними договорами , що забезпечені транспортними засобами, 220 кредитних договорів, що забезпечені заставою та 267 без заставних кредитних договорів. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс», що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-12-23-000001-b.

03 лютого 2021 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» (далі - новий кредитор) укладено договір №GL1N019277_205/1 про відступлення прав вимоги, за змістом пункту 1 якого ПАТ «Фідобанк» відступає новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів зазначених у додатку 1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - «основні договори», надалі за текстом - права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

Зазначив, що ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.07.2021 року за заявою ТОВ «Консалт Солюшенс» у справі №766/17322/16-ц було проведено заміну стягувача у виконанні рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06.06.2017 року по справі № 766/17322/16-ц з ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «Консалт Солюшенс».

Отже, ТОВ «Консалт Солюшенс» є новим кредитором у правовідносинах, що виникли на підставі Кредитного договору №26-980а/49/07 від 22.06.2007 року.

Станом на дату звернення до суду з вказаним позовом заборгованість відповідачів за Кредитним договором №26-980а/49/07 від 22.06.2007 року становить 152 063,40 грн., що підтверджується рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06.06.2017 року у справі № 766/17322/16-ц.

Дані обставини і стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

За змістом ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між тим, в порушення зазначених правових норм відповідачі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06.06.2017 року у справі № 766/17322/16-ц не виконали у повному обсязі, заборгованість перед АБ «Факторіал-банк» своєчасно не погасили, своє грошове зобов`язання, встановлене та підтверджене рішенням суду, перед АБ «Факторіал-банк» прострочили.

Встановлено, що рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06.06.2017 року у справі № 766/17322/16-ц відповідачами до теперішнього часу не виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 кодексу.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законадавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Отже, заборгованість відповідачів перед позивачем у розмірі 152 063,40, що була встановлена рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06.06.2017 року у справі № 766/17322/16-ц - є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, в період з 06.06.2017 року до теперішнього часу відповідачі безпідставно користуються коштами у розмірі 152 063,40, що належали до сплати ПАТ «Фідобанк», а після укладення договору про відступлення права вимоги позивачу.

В силу наведеного, у позивача, як у правонаступника ПАТ «Фідобанк», виникло право вимагати від відповідачів сплати 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі, наведеному у розрахунку заборгованості.

Будь-яке зобов`язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням, незалежно від правових підстав його виникнення і у випадку його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За змістом цієї норми закону (ст. 625 ЦК України) нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція наведена у рішенні Верховного Суду України по справі № 6-113цс14 від 1 жовтня 2014 року.

Разом з вищезазначеною судовою практикою, 16 травня 2018 року Верховним Судом була винесена постанова по справі № 686/21962/15-ц.

В даному рішенні суду зазначається, що позивач в цій справі звернулась до суду з позовом про стягнення 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду.

А тому, як вбачається з обставин справи, що зазначені в цій позовній заяві, то застосування до правовідносин між відповідачами та позивачем ст. 625 ЦК України не суперечить законодавству та судовій практиці, оскільки грошове зобов`язання між сторонами було встановлено рішенням суду саме у гривні.

В правовідносинах що склались між позивачем та відповідачами зобов`язання виникло саме на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06.06.2017 року у справі №766/17322/16-ц.

Великою Палатою Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 зроблено висновок щодо можливості застосування положень ст. 625 ЦК України до будь-яких грошових зобов`язань незалежно від підстав виникнення. Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачене договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Постановою ВС від 06 березня 2019 року у справі № 577/5360/15-ц зроблено висновок, що за змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання у зв`язку зі стягненням грошових коштів, невиконання якого зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України.

Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц.

Також суд враховує правову позицію, яка викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 760/6938/16-ц відповідно до якої формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 цього Кодексу.

За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.

У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) визначено, що на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (п.97).

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання (пункт 17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц). Тому наслідки порушення грошового зобов`язання не можуть залежати від того, з яких підстав виникло грошове зобов`язання: з позадоговірних чи договірних відносин, або з якого саме договору.

Якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема - настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі, встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним. Наприклад, якщо боржник не сплатив гроші за куплене майно, надані послуги в певній сумі, то прострочення грошового зобов`язання не змінює його розміру, яке залишається без змін незалежно від часу прострочення, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Так само якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (пункт 8.35).

Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункт 54) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає.

З урахуванням вищевикладеного, у позивача, як у правонаступника ПАТ «Фідобанк», виникло право вимагати від відповідачів сплати інфляційних втрат та 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі, наведеному у розрахунку заборгованості.

Будь-яке зобов`язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням, незалежно від правових підстав його виникнення і у випадку його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно розрахунку наданого позивачем, перевіреного судом, загальний розмір збитків за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року складає 46 949,06грн. , з яких: 13 698,20 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами, 33 250,86 грн. інфляційне збільшення боргу.

Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок, який є логічним та узгоджується між собою і визначає межі позовних вимог та не спростований відповідачем.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача.

За таких обставин, на підставі положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684,00 гривень.

Керуючись ст.ст.2,10,12, 19, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 280-284, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України суму заборгованості за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року у розмірі 46 949,06 грн., яка складається з: 13 698,20 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами та 33 250,86 грн. - інфляційні втрати.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» судові витрати у орозмірі 2684,00 грн. по 1342,00 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Позивач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (, юридична адреса: 65040,м.Одеса,вул.Пушкінська,буд.36,оф.308).

Відповідачі:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання : АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання : АДРЕСА_1 .

Третя особа:

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.А. Скрипнік