ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5186/24 Справа № 204/9640/22 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д.Л. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2024 року позивач звернувся до суду з заявою про відстрочення виконання рішення суду по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

В обґрунтування заяви зазначено, що у травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Чечелівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про оспорення батьківства.

Зважаючи на незрозумілу поведінку ОСОБА_3 під час вагітності та після народження дитини, у ОСОБА_1 виникли сумніви стосовного того, чи є він біологічним батьком ОСОБА_4 .

У зв`язку з цим ОСОБА_1 просив призначити експертизу ДНК для встановлення кровного споріднення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , на підставі проведеної експертизи встановити факт відсутності кровного споріднення (батьківства) ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_4 , а також виключити відомості про ОСОБА_1 як батька ОСОБА_4 з актового запису про її народження. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2023 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 травня 2023 року, клопотання ОСОБА_1 про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи залишено без задоволення, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Чечелівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), закрито.

Ухвала суду першої інстанції, яка залишена без змін апеляційним судом, мотивована тим, що оскільки на час розгляду справи ОСОБА_5 досягла повноліття, а оспорення батьківства можливе лише до досягнення дитиною повноліття, то зазначене є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Але, 07 лютого 2024 року Верховний Суд задовольнив касаційну скаргу ОСОБА_1 по справі № 204/3106/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Чечелівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про оспорювання батьківства.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 травня 2023 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи, що станом на сьогодні відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 204/9640/22 на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання щомісячно, починаючи з 09 листопада 2022 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, на думку заявника виконання вказаного рішення порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 , оскільки спір про батьківство залишився не вирішеним і після проведення генетичної експертизи ОСОБА_1 може виявитися не рідним батьком ОСОБА_2 .

У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просив відстрочити виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2023 року по справі № 204/9640/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, строком на один рік до прийняття Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська рішення по справі № 204/3106/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_6 про відстрочення виконання рішення суду по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу, заяву про відстрочення виконання рішення суду задовольнити.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2023 року по справі № 204/9640/22 було частково задоволено позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 листопада 2022 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до 29 квітня 2027 року, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 992,40 грн. на користь держави.

15 серпня 2023 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено додаткове рішення по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2023 року та додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2023 року залишено без змін.

Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник, не можна розцінюватись як такі, що є особливими або винятковими, та у відповідності до приписів статті 435 ЦПК України, унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи, тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення або відстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

В обгрунтування заяви про відстрочення виконання рішення суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_6 посилався виключно на те, що на теперішній час в провадженні суду перебуває нерозглянута цивільна справа № 204/3106/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Чечелівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про оспорювання ним батьківства щодо ОСОБА_2 .

Слід зазначити, що обставини, за яких виконання рішення на теперішній час істотно ускладнено або є неможливим, повинні існувати насправді, в реальності, та безпосередньо перешкоджати його виконанню в строки, в обсязі та в порядку, що визначені у рішенні суду.

Сам по собі факт наявності між сторонами спору про батьківство не може розцінюватися судом як наявність виключної обставини для відстрочення виконання рішення суду.

Крім того, відстрочення виконання рішення суперечить інтересам стягувача.

З огляду на вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді заяви ОСОБА_1 , судом першої інстанції вірно встановлено відсутність правових підстав для її задоволення, оскільки судом встановлено відсутність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим у розумінні ст.435 ЦПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Головуючий:

Судді: