Провадження № 2/369/3266/24
РІШЕННЯ

Іменем України

06.05.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В. за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатного колишнього чоловіка, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання довічно у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно, починаючи з дня звернення до суду.

Позов обґрунтований наступними обставинами. 11.08.2005 року, ОСОБА_1 , зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 у центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва Центром розвитку сім?ї, про що зроблено відповідний актовий запис №1921.

Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 21 березня 2006 року, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 18 листопада 2014 року.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2020 року шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2021 року з позивача стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей, а саме ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 22.02.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В 2019 року позивач отримав перший ускладнений компресійний перелом тіл хребця Th12. Був додатково встановлений діагноз - остеопороз. У цьому ж році встановили 3 групу інвалідності.

Згідно Довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 02.10.2023 р., ОСОБА_1 , встановлено 2 групу інвалідності загального захворювання.

Для основного (базового) лікування позивачеві потрібно від 3300,00грн. на один місяць. Крім цього, ОСОБА_1 на протязі року потрібно здавати коштовні аналізи, робити МРТ та денситометрію хребта, щоб контролювати постійно свій стан та кількість прийому препаратів.

Також позивачеві для проходження курсів лікування супутніх хвороб таких як: лікування нервової системи потрібно від 1800,00 грн, лікування сечокам?яної хвороби потрібно від 3500,00 грн., лікування очей потрібно від 400,00 грн. (Рецидив повторюється 2-3 рази на рік), лікування варикозної хвороби нижньої кінцівки потрібно від 1000,00 грн. (на рік від 3000,00 грн.)

З огляду на викладені обставини позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання непрацездатного колишнього чоловіка довічно у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно, починаючи з дня звернення до суду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.12.2023 року було відкрито позовне провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання 06.05.2024 року позивач не з`явився. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просив позов задовольнити

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 11.08.2005 року, ОСОБА_1 , зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 у центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва Центром розвитку сім?ї, про що зроблено відповідний актовий запис №1921.

Від спільного подружнього життя Сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 21 березня 2006 року, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 18 листопада 2014 року.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2020 року шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2021 року з позивача стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей, а саме ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 22.02.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно Довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 02.10.2023 року ОСОБА_1 , встановлено 2 групу інвалідності загального захворювання (копія довідки додається).

24 жовтня 2023 року позивач отримав пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 .

З 2008 року позивача почав турбувати легкий біль у хребті та дискомфорт. У 2009 році був поставлений діагноз-остеохондроз. В 2013 році у Олександрівській клінічній лікарні, позивачеві було встановлено діагноз - анкілозуючий спондилоартрит, центральна форма, І ступеня активності, RIVcт., ФН ІІ ступеня, та варикозна хвороба вен лівої кінцівки. Лікувався НПЗП та іншими препаратами. Кожен рік лікувався у стаціонарному відділені Олександрівській клінічній лікарні м. Києва. З кожним роком стан позивача огіршувався, хвороба прогресувала. В 2019 року ОСОБА_1 отримав перший ускладнений компресійний перелом тіл хребця Th12. Був додатково встановлений діагноз - остеопороз. У цьому ж році позивачеві встановили 3 гр. інвалідності.

У 2021 році, стан погіршився, внаслідок остеопорозу, у позивача було виявлено компресійні переломи тіл хребців L2, L3. 3 того часу ОСОБА_1 двічі на рік лікується у стаціонарному відділені Олександрівської клінічної лікарні.

У жовтні 2022 року була встановлена центрально-периферична форма II ступеня активності захворювання, двобічний сакроілеїт, рентген-стадія RIV, ФНС ІІ ст., системні прояви хронічного увеїту (в результаті хвороби хребта) та системний остеопороз, що підтверджується копіями виписок від 2019 року зі стаціонарного лікування з Олександрівської клінічної лікарні м. Києва.

Позивач стверджує, що після того як дружина несподівано подала на розлучення у 2019 року, не повідомивши його про свої наміри, він отримав великий стрес, через який було встановлено діагноз-генералізований тривожно-депресивний синдром. З того часу позивачеві призначили антидепресанти, які він приймає по теперішній час.

Для основного лікування позивачеві потрібно від 3300,00грн. на один місяць. Крім цього, ОСОБА_1 на протязі року потрібно здавати коштовні аналізи, робити МРТ та денситометрію хребта, щоб контролювати постійно свій стан та кількість прийому препаратів.

Також позивачеві для проходження курсів лікування супутніх хвороб таких як: лікування нервової системи потрібно від 1800,00 грн, лікування сечокам?яної хвороби потрібно від 3500,00 грн., лікування очей потрібно від 400,00 грн. (рецидив повторюється 2-3 рази на рік), лікування варикозної хвороби нижньої кінцівки потрібно від 1000,00 грн. (на рік від 3000,00 грн.)

Позивач посилається на ті обставини, що на через встановлені діагнози він не має змоги працювати тому потребує матеріальної допомоги, так як окрім пенсії по інвалідності в розмірі 1380 грн. щомісячно інших доходів не має, що підтверджується копією довідки про доходи

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із обов`язком подружжя по утриманню, а тому регулюються Главою 9 СК України.

Встановлено, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання колишнього чоловіка.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що позивач у зв`язку з втратою працездатності не працює, отримує державну соціальну допомогу по інвалідності з якої сплачує аліменти на утримання дітей, а саме ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Зважаючи на вище викладені обставини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача і вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання непрацездатного колишнього чоловіка протягом строку інвалідності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/6 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, 13.12.2023 року.

Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це (ст. 79 СК України).

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1 073,60 грн в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 267, 268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) аліменти на утримання непрацездатного колишнього чоловіка ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно, починаючи з 13.12.2023 року та протягом строку інвалідності ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) в дохід держави судовий збір в сумі 1 073 (одну тисячу сімдесят три гривні) 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 27.05.2024 року.

Суддя А.В. Янченко