Провадження № 22-ц/802/157/24 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

секретар Власюк О. С.

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області, про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області, про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини, зобов`язання внести зміни до актового запису.

Позов мотивований тим, що 20 квітня 2002 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 березня 2009 року між ними розірваний.

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , батьком якого записаний позивач. Однак на момент укладення шлюбу відповідач уже була вагітна і до укладення шлюбу зустрічалася з іншим чоловіком. Проведені ним дослідження показників аналізів крові сина та порівняння їх з батьківськими показниками щодо групи крові та резус-фактору у нього виникали сумніви щодо свого батьківства після досягнення сином повноліття. Спонукало до цих дій подання позову про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період навчання.

Мотивуючи причину звернення до суду з цим позовом після досягнення ОСОБА_4 повноліття, зазначив такі обставини.

Рішення суду з нього стягувалися аліменти на сина. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем накладено на нього штраф, накладено арешт на майно та рахунки, тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон, користуванні вогнепальною, мисливською, пневматичною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, тимчасово обмежено у праві полювання та керування транспортними засобами. Відтак, у разі задоволення його позову він буде мати можливість звернутися до суду з вимогами про скасування виконавчого листа та заборгованості по аліментах. Крім того, в провадженні суду перебуває позов ОСОБА_3 до позивача про стягнення аліментів на сина, який продовжує навчання.

Оскільки актовий запис про народження ОСОБА_4 , в якому він записаний батьком дитини, не відповідає дійсності, тому просив:

- виключити відомості про батьківство ОСОБА_1 з актового запису № 1325 від 22 серпня 2002 року про народження ОСОБА_4 , вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області;

- зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області внести зміни до актового запису у книзі записів актів громадянського стану про народження ОСОБА_4 ;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені у справі судові витрати.

Ухвалою Луцького міськрайонного суд від 18 липня 2022 року до участі у справі залучено відповідача ОСОБА_4 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, не врахував висновки Верховного Суду, вимог статті 109 ЦПК України, не звернув уваги, що експертизи не відбулися з причин не інформування судом позивача про проведення експертиз та неявкою відповідачів до експертної установи. Докази того, що відповідач та її син мали поважні причини, які перешкоджали їм з`явитися до експертної установи, в матеріалах справи відсутні. Представник відповідача ОСОБА_3 був повідомлений про дату і час проведення експертизи, оскільки отримував клопотання експерта. Неявка відповідачів для забору біологічних зразків для проведення експертизи, на думку позивача, свідчить про їх ухилення від проведення експертизи.

Постановою Волинського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Мотивувальну частину рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2022 року змінено, викладено її в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2022 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 30 листопада 2023 року скасовано постанову Волинського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року у даній справі, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судове засідання відповідачі не з`явились.

Апеляційним судом на підставі витягу з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрвоаний за адресою АДРЕСА_1 .

Відомості про реєстрацію ОСОБА_3 відсутні.

Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 16.07.2021 року, аліменти на користь ОСОБА_3 стягувались за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно з відміткою працівника відділення Укрпошти у довідці про причини невручення рекомендованого повідомлення, у якому відповідачу ОСОБА_4 , ОСОБА_3 надсилались повідомлення за вказаними вище адресами про призначене на 15.05.2024 судове засідання повернуто з відміткою «адресат відсутній».

З метою інформування відповідачів про призначене на 15.05.2024 року судове засідання Волинським апеляційним судом опубліковано судове оголошення на офіційному сайті «Судова влада».

Відповідно до приписів частин першої-другої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

Відповідачі не повідомляли апеляційний суд про зміну місця проживання, перебування чи знаходження, тому відповідно до положень статті 131 ЦПК України, апеляційний суд здійснював їх виклик в судове засідання за останньою відомою адресою і судовий виклик повідомлення в судове засідання апеляційного суду на 15.00 годину 15 травня 2024 року вважається доставленим.

У зв`язку з викладеним колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідачів.

Переглядаючи оскаржене рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції апеляційний суд з урахуванням висновків Верховного Суду в даній справі дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції керувався положеннями КпШС України (у редакції, чинній на час їх виникнення правовідносин), згідно статті 56 якого особа, записана як батько, має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис, тому вважав пропущеним без поважних причин встановлений статтею 56 КпШС строк для звернення до суду з позовом про оспорювання батьківства, а також недоведеним належними доказами обставин, які спростовують батьківство позивача.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення суду розірваний.

28 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 401 від 28 липня 2009 року.

Згідно із свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

З ІНФОРМАЦІЯ_3 та до досягнення ОСОБА_4 повноліття з позивача на користь відповідача стягувалися аліменти на сина в розмірі 500 грн щомісяця на підставі виконавчого листа від 22 червня 2009 року, виданого Луцьким міськрайонний судом Волинської області у справі № 2-3041/09. В подальшому відповідач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Відповідно до відповіді Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 03 вересня 2022 року ОСОБА_3 04 серпня 2021 року виїхала з території України та станом на 03 вересня 2022 року не поверталася. ОСОБА_4 перебував на території України у періоди з 15 серпня 2021 року по 16 вересня 2021 року, з 06 листопада 2021 року по 14 листопада 2021 року, з 11 грудня 2021 року по 15 грудня 2021 року, станом на 03 вересня 2022 року не повертався.

ОСОБА_4 досяг повноліття у 2020 році.

Позивач звернувся з позовом до суду 15 червня 2021 року.

Скасовуючи постанову Волинського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року у даній справі Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2023 року у даній справі відступив від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше прийнятій постанові Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у складі іншої колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 336/2362/16-ц (провадження № 61-19794св18), який зводився до того, що існування відомостей про батька в актовому записі про народження дитини після досягнення дитиною повноліття саме по собі не призводить до порушення прав особи, яка записана батьком дитини, тому Верховний Суд погодився з рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, якими відмовлено у позові про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини.

Верховний Суд у справі, що переглядається, дав відповідь на ключові питання:

чи передбачав Кодекс про шлюб та сім`ю заборону на оспорювання актового запису після досягнення дитиною повноліття?

Чи має стаття 136 СК України зворотну дію у часі? Тобто чи може заборона (досягнення дитиною повноліття), передбачена статтею 136 СК України, поширюватися на оспорення актового запису, вчиненого в 2002 році?

Верховний Суд зазначив, що «Норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. У розділі VII Прикінцеві положення СК України законодавець не передбачив правил, аналогічних положенням абзацу 2 пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Тому заборона, запроваджена частиною третьою статті 136 СК України щодо неприпустимості оспорювання батьківства після досягнення дитиною повноліття немає зворотної дії в часі.

Якщо актовий запис про народження дитини вчинений до 01 січня 2004 року, то при його оспоренні застосовуються відповідні положення КпШС.

У доктрині процесуального права позови про визнання поділяються на позитивні та негативні. По своїй суті позов особи, яка записана як батько, про оспорення запису в книзі записів народжень є негативним, в якому позивач стверджує, що в нього відсутні батьківські обов`язки. За допомогою такого позову відбувається захист приватного інтересу та «приватного життя» чоловіка за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності».

Відповідно до положень статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму статті висновки Верховного Суду.

Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки позивач стверджує, що в нього відсутні батьківські обов`язки, його інтереси можуть бути захищені шляхом звернення з даним позовом до суду.

Враховуючи, що актовий запис № 1325 про народження ОСОБА_4 вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області 22 серпня 2002 року, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню відповідні положення КпШС (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), які не передбачали заборону на оспорювання актового запису після досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 , бажаючи довести належними доказами ту обставину, що він не батько відповідача ОСОБА_4 заявив в апеляційному суді клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, яка ухвалою Волинського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року була призначена.

Проведення експертизи доручено Волинському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру.

Волинський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр у повідомленні про неможливість проведення експертизи від 24.04.2024 інформував Волинський апеляційний суд про те, що у відповідь на порушене експертом клопотання для відбору зразків буквального епітелію до Волинського НДЕКЦ МВС з`явився лише ОСОБА_1 , відповідачі в експертну установу не з`явились, у зв`язку з чим судовий експерт повідомив про неможливість проведення експертизи, призначеної ухвалою Волинського апеляційного суду від 05.02.2024.

Відповідно до положень статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

З матеріалів справи вбачається , що правову допомогу відповідачці ОСОБА_3 надавав адвокат Огородник О.В.

Із адресованого Луцькому міськрайонному суду листа представника ОСОБА_5 вбачається, що відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відомо про відкрите судове провадження, про призначену ухвалою Луцького міськрайонного суд від 21.12.2021 судову молекулярно-генетичну експертизу, яка не була виконана з причин неявки відповідачів для відбору зразків буквального епітелію.

Представник ОСОБА_5 брав участь у підготовчому судовому засіданні, одержував повідомлення про призначене судове засідання.

Відповідно до інформації з єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з відміткою працівника відділення Укрпошти у довідці про причини невручення рекомендованого повідомлення, у якому відповідачу ОСОБА_4 , ОСОБА_3 надсилалась копія ухвали Волинського апеляційного суду про призначення судової експертизи, повернулись з відміткою «за закінчення терміну зберігання», щодо відповідача ОСОБА_4 стосовно адреси АДРЕСА_1 , та з відміткою «адресат відсутній» щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стосовно поштових відправлень за адресою АДРЕСА_2 .

Колегія суддів дослідивши матеріали цивільної справи встановила, що відповідачам було відомо про відкрите судове провадження, однак вони обрали недобросовісну процесуальну поведінку, зокрема, не бажали упродовж усього часу провадження у справі одержувати поштову кореспонденцію, яка надсилалась місцевим та апеляційним судом.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку що відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ухилилися від надання експертам необхідних матеріалів надання можливості відібрати зразки буквального епітелію та від іншої участі в експертизі.

Волинський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр у повідомленні від 24.04.2024 інформував Волинський апеляційний суд про неможливість проведення експертизи саме у зв`язку із неявкою для відібрання зразків буквального епітелію відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тому апеляційний суд дійшов висновку про визнання того факту, для з`ясування якого експертиза була призначена зокрема, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не являється біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Луцька.

Нормами статті 56 КпШС України передбачено право особи, яка записана як батько або як мати дитини в книзі записів народжень або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис. Якщо до цього часу особа, записана як батько або як мати, була неповнолітньою, річний строк обчислюється з часу досягнення нею вісімнадцяти років.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 , актовий запис № 1325 про народження ОСОБА_4 вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області 22 серпня 2002 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 15 червня 2021 року, в межах встановленого річного строку.

Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2023 року в даній справі зазначив, що за допомогою указаного позову відбувається захист приватного інтересу та приватного життя чоловіка за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки з того часу, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Позивач стверджує, що дізнався про порушення свого приватного інтересу після звернення відповідачки з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Всупереч вимог статті 80 ЦПК України, відповідачі не спростували вказаної обставини належними доказами.

На підставі відомостей з ЄДРС апеляційним судом встановлено, що згідно із рішенням Луцького міськрайонного суду від 11 травня 2021 року у справі № 161/2208/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, ОСОБА_3 звернулася з позовом до суду 05.02.2021 року.

З указаним позовом позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в межах трирічного строку позовної давності.

На наведене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у позові.

З урахуванням викладеного позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції - до скасування на підставі статті 376 ЦПК України у зв`язку з неповним з"ясуванням обставин, що мають значення для справи з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2022 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Виключити відомості про батьківство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з актового запису №1325 від 22 серпня 2002 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови апеляційного суду.

Головуючий

Судді: