Справа № 482/1122/24
Номер провадження 2-з/482/13/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Сергієнко С.А., розглянувши матеріали заяви представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення доказів, -

В С Т А Н О В И В:

До Новоодеського районного суду Миколаївської області надійшла заява про забезпечення доказів, у якій представник заявника просить забезпечити докази до подачі позову (про визнання заповіту не дійсним) шляхом витребування у Приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко Дениса Вадимовича копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса нотаріуса: АДРЕСА_1 ).

Необхідність забезпечення доказів представник заявника обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід Заявника ОСОБА_2 . Останні роки життя він проживав в АДРЕСА_2 та мав на праві власності за цією адресою будинок. Заявник ОСОБА_3 був його єдиним спадкоємцем першої черги за законом (онуком), який прийняв спадщину замість батька ОСОБА_3 , сина дідуся, який помер раніше ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник ОСОБА_3 у встановлений законом шестимісячний

строк через свого представника звернувся із заявою до Приватного нотаріуса

Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко

Дениса Вадимовича про прийняття спадщини після смерті дідуся, але одержав

Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 07.05.2024 р., так в ній

зазначено, що наявні невідомі спадкоємці за заповітом, які усунули заявника від

права на спадкування після смерті дідуся шляхом прийняття спадщини за заповітом

також.

Заявник обурений наявністю заповітів дідуся (їх два: окремо на грошові кошти, а

окремо на будинок дідуся), оскільки останнім часом дідусь тяжко хворів, помер у віці

93 років, були випадки зловживання ним алкоголем, тому він не міг посвідчити

заповіти на сторонніх осіб, не розумів значення своїх дій та не міг ними володіти.

У постанові нотаріуса від 07.05.2024 року зазначається про наявність двох

заповітів, але не зазначається на кого вони були «нібито» видані. Не зазначається ні

прізвище, ні адреса цих людей. Тому ми не можемо навіть вказати їх по цій справі як

заінтересованих осіб, відповідачів. Окрім цього, Заявник ОСОБА_3 не може подати

позовну заяву до суду, оскільки не має прізвищ та адрес імовірних відповідачів. Окрім

цього, для оскарження, визнання недійсним заповітів, треба їх бачити, відповідно

витребувати їх у приватного нотаріуса Філіпенко Дениса Вадимовича, офіс якого

розташований в м. Новій Одесі.

Тому, 23.05.2024 року заявником через свого

представника ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення доказів: витребування у

Приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської

області Філіпенко Дениса Вадимовича копію спадкової справи після смерті

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Так, відповідно до ст. 21 ЗУ «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація

про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або

юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація

може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею

порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених

законом. Тому отримати цю інформацію для надання її до суду копій заповітів не

вбачається для позивача можливим згідно діючого законодавства.

Крім того заявник не має змоги у позасудовому порядку одержати зазначені

докази шляхом подачі заяви нотаріусу (до нотаріального архіву) про ознайомлення з

ними, оскільки згідно ч. ч. 1, 7 ст. 8 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна

таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або

звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо. Довідки про вчинені

нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються

нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо

яких вчинялися нотаріальні дії.

Як вбачається судом з матеріалів справи про забезпечення доказів, в силу ч. 1 ст. 14

Закону України "Про нотаріат", пункту 15.1 розділу XV Правил ведення нотаріального

діловодства, затверджених наказом Мін`юсту від 22.12.2010 року N

3253 (зареєстровано в Мін`юсті 23.12.2010 року за N 1318/18613), вищезазначені

докази зберігаються у зазначеного вище нотаріуса.

Суд, вивчивши зміст заяви та документи, які додані до заяви, дійшов наступного висновку.

Частинами 1, 2, 3 ст. 116 ЦПК України врегульовано, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду, як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 ч.1 ст. 117 ЦПК України в заяві про забезпечення зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Подана заявником заява про забезпечення доказів відповідає наведеним вимогам, оскільки в ній зазначено, що не маючи інформації про спадкоємців, заявник не має змоги звернутися до суду за захистом своїх прав та подати позов про стягнення боргу спадкодавця. До заяви була додана копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 .

Про те, що заявник не має можливості отримати іншим шляхом інформацію про наявність спадкової справи та спадкоємців свідчить постанова приватного нотаріуса Філіпенко Д.В. від 07.05.2024 року.

Відомості про спадкоємців, які містяться в спадковій справі відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", та п. 3.1 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", є належним доказом.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України).

У п.41 Доповіді Венеціанської комісії «Про верховенство права»[8] (Venice Commission: the Rule of Law) - звіт щодо верховенства права, що був прийнятий Венеціанською Комісією на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 р. зазначено, що наразі можливий консенсус щодо обов`язкових елементів (як формальних, так і матеріальних або субстантивних) поняття «верховенство права», зокрема, таких, як: законність, в тому числі прозорий, підзвітний і демократичний порядок введення законів у дію; правова певність; заборона свавілля; доступ до правосуддя у незалежних і неупереджених судах, в тому числі судовий контроль за адміністративними актами; дотримання прав людини; недискримінація та рівність перед законом.

Перелічені елементи лежать в основі конституційних і законодавчих положень та судової практики і на національному, і на міжнародному рівнях.

Відповідно до підходів Венеціанської комісії виділяють такі складові верховенства права: доступ до закону (положення закону повинні бути зрозумілими, ясними та передбачуваними); вирішення питань про юридичні права повинно, як правило, здійснюватися на підставі закону, а не за розсудом; рівність перед законом; влада повинна реалізовуватися відповідно до закону, справедливо та розумно; права людини повинні бути захищені; повинні бути наявні засоби для врегулювання спорів без невиправданих витрат та відстрочок; наявність справедливого суду; держава повинна дотримуватися своїх зобов`язань у рамках як міжнародного, так і національного права.

У рішенні «Меньшакова проти України» (Menshakova v. Ukraine, заява № 377/02) від 8 квітня 2010 року, ЄСПЛ також виклав конвенційні стандарти стосовно доступу до суду. Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (див., наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ).(п.52 Рішення).

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Наведені вимоги закону та судової практики, в тому числі і про неможливість звернення до суду з позовом до особи, яка померла на час подачі позову, свідчать про неможливість звернення заявника до суду до спадкоємців боржника без отримання доказів про спадкоємців померлого.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, суд вважає, що з урахуванням цілей звернення до суду із заявою про забезпечення доказів (для забезпечення можливості звернення до суду з позовом до спадкоємців за заповітами ОСОБА_2 ), заяву слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 117, 118, 258-261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення доказів задовольнити частково.

Витребувати у приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенка Дениса Вадимовича ( АДРЕСА_1 ) інформацію про коло спадкоємців ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яких було складено заповіти, а саме їх прізвища, імена та по батькові, адреси, РНОКПП та копії заповітів складених ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Нова Одеса Миколаївського району Миколаївської області.

Витребувані судом докази надати Новоодеському районному суду Миколаївської області протягом трьох робочих днів з дня отримання ухвали суду за адресою: 56602, м. Нова Одеса. Миколаївська обл., вул. Центральна, 190.

У разі неможливості подати доказ, який витребовує суд, або неможливості подати такий доказ у встановлені строки, протягом п`яти днів з дня отримання ухвали повідомити про це суд із зазначенням причин.

Ухвала суду про забезпечення доказів є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили після підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя: С.А.Сергієнко