_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/1192/24
Провадження № 2/947/1522/24
УХВАЛА

04.06.2024

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» Згода Олексія Олександровича щодо передачі справи за підсудністю по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс», Публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ханнер-Схід» про визнання договору недійсним, суд -

ВСТАНОВИВ:

09.01.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс», Публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ханнер- Схід», в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав №26/01 від 26.01.2023 року, який був укладений між ТОВ «Олімпекс Транс» та ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ханнер- Схід».

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2024 року вказану справу передано судді Гниличенко М.В.

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 17.01.2024 року провадження у справі № 947/1192/24 відкрито та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

26.01.2024 року та 03.04.2024 року до Київського районного суду м.Одеси від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» Згода Олексія Олександровича надійшло клопотання та додаткові письмові пояснення щодо передачі справи за підсудністю до Малиновського районного суду м.Одеси.

Клопотання мотивовано тим, що предметом спору є визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкти нерухомості, які знаходяться в недобудованому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а не конкретно-визначеного нерухомого майна. Ст.331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). На час винесення ухвали про відкриття провадження у справі вищевказаний будинок не добудовано та його не прийнято в експлуатацію, тому відсутній статус об`єкту нерухомого майна, як і приміщень в ньому.

Представник відповідача вважає, що в даному випадку для визначення територіальної підсудності необхідно керуватися частиною 15 ст.28 ЦПК України відповідно до якої позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Оскільки, місцезнаходження відповідача ПУАТ «ЗНВКІФ «Ханнер-Схід» є м.Київ, вул.Івана Мазепи, буд.26, що відноситься до Печерського районного суду м.Києва, а місцезнаходження ТОВ «Олімпекс Транс» на даний час м.Одеса, вул.Фонтанська дорога, буд.6, що відноситься до Малиновського районного суду м.Одеси, тому справу необхідно передати до Малиновського районного суду м.Одеси.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Шелков С.Г. до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача ТОВ «Олімпекс Транс» Злагода О.О. до судового засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, якою просив провести судове засідання без його присутності та розглянути клопотання щодо направлення справи за підсудністю.

Відповідач представник ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ханнер-Схід» до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Однією із умов реалізації права особи на пред`явлення позовної заяви є дотримання вимог підсудності.

Правила підсудності справ, які розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, визначені у параграфі 3 глави 2 розділу І ЦПК України (ст. ст. 26-30 Кодексу).

У вказаному параграфі ЦПК України встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності (ст.27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (ст.26), правила альтернативної підсудності (ст.28) та правила виключної підсудності (ст.30).

За загальним правилом ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Правила ж виключної територіальної підсудності передбачені нормами ст.30 ЦПК України, зокрема виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

В пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначається, що підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

З сукупного аналізу вищенаведених положень законодавства можна зробити висновок, що під порушенням правил підсудності розуміється відкриття провадження і розгляд цивільної справи тим судом першої інстанції, до повноважень якого не відноситься вирішення даного спору.

З огляду на тлумачення правових норм, положення частини 1 статті 30 ЦПК України означають, що спір має розглядатися за правилами виключної підсудності, коли нерухоме майно, право власності на таке майно або інші вимоги, що стосуються нерухомого майна, є предметом спору.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна (ч.1 ст.30 ЦПК України). Згідно з положеннями ст.181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст.358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Кваліфікація об`єктів як нерухомого майна здійснюється відповідно до статей 181, 190 та 191 ЦК. При цьому за місцезнаходженням нерухомого майна повинні пред`являтися також позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому (щодо інвестиційних договорів про будівництво нерухомого майна, договорів про участь у фонді фінансування будівництва тощо).

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, а також стосуються позовів щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.

Віднесення позовів до виключної підсудності здійснюється, виходячи із критерію їх виникнення з приводу нерухомого майна, навіть коли вимоги не заявлені безпосередньо відносно самого нерухомого майна.

Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майном», а тому правило вищевказаних норм розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 зазначила, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Cловосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки наслідки розгляду справи стосовно спірного договору впливають на права та інтереси сторін договору щодо прав на нерухоме майно, розташоване за адресою:АДРЕСА_1 , суд доходить до висновку, що до зазначеної справи підлягають застосуванню правила підсудності справи у відповідності до ч.1 ст. 30 ЦПК України.

За таких обставин, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

При цьому, виключна підсудність встановлена з метою забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Зазначені у законі суди можуть здійснити такий розгляд, оскільки в районі їх діяльності знаходиться основна маса доказів.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору зобов`язань, об`єктом якого є нерухоме майно.

Як зазначалось вище, предметом позову у даній справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав № 26/01 від 26.01 2023 року на об`єкт нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, суд вважає, що спір у даній справі виник з приводу нерухомого майна, розташованого у Київському районі м.Одеси, позовні вимоги мають явний, очевидний правовий зв`язок із нерухомим майном, стосується прав та зобов`язань на об`єкт нерухомого майна, відповідно, і позов має розглядатися за правилами виключної підсудності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи клопотання про передачу справи за підсудністю до Малиновського районного суду м.Одеси не знайшли свого підтвердження, тому у клопотанні представнику відповідача слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 32, 187, 260, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» Згода Олексія Олександровича щодо передачі справи за підсудністю по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс», Публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ханнер-Схід» про визнання договору недійсним відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 04.06.2024 року.

Суддя Гниличенко М. В.