КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/18770/21

03 червня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Акціонерного товариства «Універсал Банк» адвоката Яковлева Олександра Сергійовичана рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Майбоженко А.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про розірвання договору, повернення коштів, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про розірвання договору, повернення коштів.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 13.01.2021року між ним ( ОСОБА_1 ) та Акціонерним товариством «Універсал Банк» укладено договір про надання банківських послуг (проект «Monobank»).

Відповідно п. 1 «Умов і правил обслуговування в Акціонерному товаристві «Універсал банк», договір пронадання банківських послуг «Monobank» (або Договір) - укладений між Банком та Клієнтом договір про відкриття рахунку, випуск і обслуговування Платіжної картки з можливістю встановлення ліміту кредитування, що складається з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг «Monobank», Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, Інформації щодо відкриття поточного рахунку та випуску електронного платіжного засобу (в разі наявності) та Тарифів.

При укладанні зазначеного Договору на на його ім`я банком відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 та видано платіжну картку № НОМЕР_2 , строком дії до листопада 2024 року.

28.04.2021 року на номер телефону НОМЕР_3 , який належить йому (позивачу) і зареєстрований у банку як «фінансовий номер», надійшов дзвінок від невідомої особи, яка повідомила про спробу провести трансакцію на суму 502 грн з номеру телефону, не зареєстрованого в банку.Повідомив, що будь яких дій щодо проведення трансакцій він не здійснював, номер телефону, з якого була спроба провести трансакцію, йому не відомий, на що йому було зазначено про проведення блокування карти та можливість отримання нової у відділенні Банку.

Того ж дня, на його номер мобільного телефону надійшло повідомлення про те, що нова картка буде готова 04.05.2021 року.

11.05.2021 року він звернувся у пункт видачі карток Банку «MonoBank», що розташований у м. Києві по вул. Гната Хоткевича, 1-А (Магазин «Новус») з метою отримання нової картки.

У пункті видачі Банку «MonoBank» позивачу повідомили про заміну номеру телефону, зареєстрованого у Банку, на номер .

Після отримання нової картки він увійшов у мобільний додаток «MonoBank» та виявив, що на ній встановлено кредитний ліміт в розмірі 280 618 грн.

Оскільки він встановив кредитний ліміт в розмірі 0 грн та наміру брати грошові кошти не мав, одразу після виявлення факту оформлення кредиту на його ім?я невідомими особами, він звернувся до «Гарячої лінії» Банку та отримав інформацію, що на його ім?я надано ще 15 кредитів на загальну суму 436 000 грн.

З мобільного додатку йому також стало відомо про те, що на його ім?я була випущена іменна картка, яка направлена «Новою Поштою» у м. Ізмаїл. З 29.04.2021 року за карткою позивача проводились неодноразові підвищення кредитного ліміту та зняття готівкових коштів у різних банкоматах м. Ізмаїл та здійснення покупок у магазинах.

12.05.2021року він вернувся з заявою до Дніпровського управління поліції ГУНП України в м. Києві, в якій повідомив про викладені вище обставини.На своє звернення отримав відповідь (без номеру та дати), відповідно до якої відомостей, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення, не встановлено.

13.05.2021 року він звернувся до АТ «Унівесал Банк» з заявою про вчинення відносно нього шахрайських дій та просив провести по даному факту перевірку і припинити нарахування відсотків та штрафних санкцій за кредитним договором, укладеним від його імені.

На зазначене звернення 26.05.2021року він отримав відповідь за № 41648 від 21.05.2021 року в якій банк запропонував в разі внесення суми кредиту протягом трьох місяців переглянути суми відсотків.

25.05.2021 року він звернувся до Головного управління Національної поліції в м.Києві з заявою про внесення відомостей про вчинене відносно нього шахрайство.

Протягом двох місяців після цього органами досудового розслідування не внесено відомостей до ЄДРД по його зверненню щодо вчинення шахрайських дій.

За його скаргою було постановлено ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 10 серпня 2021 року (справа № 761/27465/21), зобов?язано уповноважену особу Головного управління Національної поліції в м. Києві внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_1 від 20.07.2021, розпочати досудове розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей, надати заявнику витяг з ЄРДР.

На момент звернення досуду з даним позовом досудове розслідування кримінального провадження триває.

Крім того, 03.06.2021 року ним подано скаргу до Національного банку України щодо отримання невстановленими особами кредиту на його ім?я.

З відповіді Національного банку України на скаргу вбачається, що Банком проведено перевірку викладених в ній обставин та встановлено, що 28 квітня 2021 року, о 18 год. 39 хв., було здійснено підтвердження зміни мобільного пристрою з Redmi Note 8 Pro на iPhone5s шляхом введення ОТР паролю. Починаючи з 28.04.2021 року до 11.05.2021 року по картці позивача відбулася зміна ПІН - коду, зміна довіреного пристрою, електронної поштової адреси, зняття грошових коштів з банкоматів та переведення зазначених витрат у розстрочку.

Крім того встановлено, що 01 травня 2021 року через мобільний додаток MonoBank було оформлено замовлення на іменну картку із доставкою на відділення Нової Пошти за адресою м. Ізмаїл, вул. Пушкіна, 55, однак, станом на 30.06.2021року картку не було отримано.

Відповідно довідки про рух коштів по картці клієнта ОСОБА_1 а від 04.11.2021 року станом на зазначену дату кредитний ліміт становить 208 920 грн., заборгованість становить 469 347,87 грн.

Отже, відповідач, не зважаючи на неодноразові звернення позивача, нарахування відсотків за кредитом, виданим на його ім?я, не припинив, доказів оформлення кредиту не надав.

З урахуванням наведеного, позивач ОСОБА_1 просив суд розірвати договір про надання банківських послуг, укладений 13.01.2021 року між ним та АТ «Універсал Банк», припинити нарахування по рахунку № НОМЕР_1 щомісячних платежів за кредитом, заборгованості по ним з 28.04.2021року та скасувати раніше нараховані платежі та заборгованість по ним і зобов`язати АТ «Універсал Банк» здійснити повернення стягнутих ним коштів з 29.04.2021року в рахунок погашення заборгованості за кредитом.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про розірвання договору, повернення коштів, задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 31 700 (тридцять одна тисяча сімсот) гривень безпідставно набутих коштів.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача Акціонерного товариства «Універсал Банк» - адвокат Яковлев Олександр Сергійович подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задовольнні позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильнимзастосованням норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог та заперечень.

Зазначає, що під час судового розгляду справи відповідач AT «Універсал Банк» надав повні та обґрунтовані пояснення та докази, яким чином відбувались ідентифікація Клієнта-позивача при здійсненні спірних операцій, а саме: вірного введення ПІН-коду, вірного введення ОТП-паролю на фінансовий номер Клієнта - Позивача та додаткового направлення електронного листа на адресу електронної пошти Клієнта-Позивача.

Оскільки направлення такого повідомлення (листа) Банком Клієнту є додатковим, тобто, не основним інформуванням Клієнта про зміну пристрою, то даний чинник не міг слугувати основним критерієм для відмови Банком у зміні пристрою/фінансового номеру, тощо. Сам факт того, що Позивач отримував таке повідомлення від Банку є саме підтвердженням того, що Позивач був обізнаний про зміну свого пристрою у мобільному застосунку.

Банком надавались беззастережні докази того, що Позивач - ОСОБА_1 або особисто здійснив спірні операції у мобільному додатку «Monobank» на іншому девайсі (мобільному пристрої), або особисто передав свої особисті ідентифікаційні дані та паролі (ПІН-коди, ОТП-паролі, паролі до електронної пошти та інше) третім особам.

Позивач - ОСОБА_1 не заперечує та особисто визнає, що він став жертвою шахрайства, що підтверджується доказами, які є в матеріалах даної цивільної справи №756/18770/21.

При цьому, суд першої інстанції в оспорюваному судовому рішенні посилався на умови Договору про надання банківських послуг, які відсутні в тексті Договору про надання банківських послуг, оскільки направлення Банком підтвердження на електронну пошту Клієнта повідомлення про зміну девайсу/фінансового номеру не є двофакторною автентифікацією ані в силу Договору, ані в силу Закону.

Звертає увагу судуапеляційної інстанції на те, що в період з 29.04.2021 року по 02.05.2021рокуне було укладено жодного кредитного договору між позивачем та відповідачем, а лише позивачем було використано кредитний ліміт по банківському рахунку, а також було укладено 15-ть (п`ятнадцять) Заяв Клієнта про переведення витрат у розстрочку. При цьому кожна така Заява Клієнта про переведення витрат у розстрочку за своєю правовою природою є окремим правочином, які з урахуванням презумпції правомірності дійсності правочину є дійсними та такими, що не оспорені в судовому порядку, як і Договір про надання банківських послуг.

Тобто, за твердженням сторони відповідача, Оболонський районний суд м. Києва вийшов за межі позовних вимог та зробив хибний висновок про те, що нібито кредитні договори, що укладені за банківським рахунком позивача з період з 29.04.2021 року по 02.05.2021 року є неукладеними позивачем, хоча позивач в межах заявлених вимог не просив їх визнати недійсними.

До того ж, суд першої інстанції, посилаючись на ст. 1212 ЦК України, дійшов до помилкового висновку про стягнення з банку на користь позивача 31 700 грн, які надійшли на рахунок його 10.05.2021 року та 11.05.2021року, оскільки договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК.

Крім того, суд першої інстанції у своєму рішенні посилається на практику Верховного Суду України, Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, яка не підлягає застосування до спірних правовідносин у справі, яка переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк»залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року - без змін.

Зазначає, що у ході розгляду справи судом неодноразово оголошувались перерви з метою надання представником AT «Універсал Банк» доказів належного повідомлення позивача у справі про зміну його фінансового номеру мобільного телефону, електронної адреси позивача, до матеріалів справи долучено CD -диск з фіксацією розмов позивача з працівниками кол - центру Банку, долучено письмові докази, пояснення та заперечення, надані представником Банку.

При постановленні рішення у справі суд дав оцінку всім доказам та доводам, що надані сторонами у справі та досліджені в судовому засіданні, а тому оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим.

Щодо посилань апелянта на неправильне застосування судом норм ст. 1212 ЦК України при стягненні з банку на користь позивача 31 700 грн., як безпідставно набутих, зазначає наступне.

Стаття 1212 ЦК України встановлює, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зазначена норма Цивільного кодексу України не визначає можливість застосування її виключно у випадках відсутності договірних правовідносин.

Підставою для стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок погашення заборгованості по кредиту слугували норми Умов та правил обслуговування в AT «Універсал Банк» при наданні банківських послуг (проект «Monobank») та наявність заборгованості за кредитом.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 кредит не отримував, то на переконання сторони позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягннення з нього цієї сумита повернення її, як безпідставно набутої.

У поданому відзиві позивач просить суд апеляційної інстанції розглядати справу без участі позивача ОСОБА_1 та його представника.

В судовому засіданні представник відповідача Акціонерного товариства «Універсал Банк» адвокат Яковлев Олександр Сергійович просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з?явився, про день та час слухання справи апеляційним судом повідомлений у встановленому порядку, просив розглядати справу у його відсутності, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності позивача.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника відповідача Акціонерного товариства «Універсал Банк» адвоката Яковлева Олександра Сергійовича підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.01.2021 року між ОСОБА_2 та АТ «Універсал Банк» укладено Договір про надання банківських послуг (проект «Monobank») шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг «monobank | UniversalBank», відповідно до умов якого банк надав позивачу кредит у розмірі 200 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_2 .

Суд також встановив, що 13.01.2021 року позивачем було зменшено кредитний ліміт за карткою до 0, що підтверджується даними системи Монобанк, що надані представником відповідача, а також довідкою від 01.05.2023року.

Цими ж документами підтверджено, що за ініціативою клієнта, тобто позивача, 29.04.2021 року підвищено ліміт до 5000 грн; 30.04.2021 року до 9 000 грн; 01.05.2021 року о 18:15 год до 10 000 грн, о 18:41 год до 20 000 грн., о 19:38 год до 70 000 грн; 02.05.2021 року о 12:29 підвищено ліміт до 0, о 12:30 год зменшено ліміт до 100 000 грн, о 12:36 підвищено ліміт до 200 000 грн і о 23:30 збільшено до 300 000 грн.

03.05.2021 року за ініціативою банку зменшено ліміт до 243 700 грн.

04.05.2021 року за ініціативою клієнта зменшено ліміт до 240 618 грн і 12.05.2021 року зменшено ліміт за ініціативою банку до 208 920 грн.

Згідно виписки по рахунку і розрахунку заборгованості, станом на 20.06.2022 року у позивача наявна заборгованість за рахунком у розмірі 471 739,62 грн, з яких 208 920 грн - використаний кредитний ліміт і 262 819,62 - баланс по картці.

Згідно даних системи Monobank, 28 квітня 2021 року, о 18 год. 43 хв., було здійснено зміну мобільного пристрою з Redmi Note 8 Pro на iPhone5s.

Згідно даних системи Monobank, 28.04.2021 року, о 18:13 годині, доставлено - о 18:14 годині на електронну пошту позивача було направлено електронний лист «… хтось увійшов в ваш аккаунт з невідомого пристрою (Iphone5s). Якщо ви натиснете «Це не мій пристрій», зловмисники не матимуть можливість бути у вашому аккаунті. Якщо ви впевнені в тому, що відбувається, то «Підтвердіть вхід Iphone5s». Подальші входи з цього пристрою будуть вважатись безпечними. Ми відправили цього листа, оскільки серйозно ставимось до питань безпеки і хочемо, щоб ви були у курсі всіх дій, пов`язаних з вашим аккаунтом.».

Згідно даних системи Monobank, з ідентифікаторами позивача, як клієнта Банку,відбувались наступні дії:зміна мобільного пристрою: 13.01.2021 року о 09:21 год - Redmi Note 8 Pro; 28.04.2021 року о 18:43 - Iphone5s;28.04.2021 року о 19:50 - Iphone5s;29.04.2021 року о 21:50 - Samsung SM-A107F; 29.04.2021 року о 22:51 - Iphone5s;29.04.2021 року о 23:08 - Samsung SM-A107F; 05.05.2021 року о 21:42 - LgeLM-Q710.FGN; 11.05.2021 року о 20:08 - Redmi Note 8 Pro.

Зміна фінансового номеру телефону 07.01.2021 року о 10:57 - ; 28.04.2021 року о 18:45 год - ; 11.05.2021 року о 20:06 - .

Зміна електронної пошти: 07.01.2021 о 11:08 - ІНФОРМАЦІЯ_4; 28.04.2021 року о 18:45 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 28.04.2021року о 20:40 - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 04.05.2021 року о 08:52 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після зміни пристрою, фінансового номера та адреси електронної пошти були здійснені наступні операції: 29.04.2021 року за заявою клієнта №20.30. отримано кредит «Транзакція в розстрочку» на суму 8 040 грн; 01.05.2021 року за заявами клієнта №20.30. отримано кредит «Транзакція в розстрочку» на суму 20 100 грн; №20.30. отримано кредит «Транзакція в розстрочку» на суму 4 642,58 грн; №20.30. отримано кредит «Транзакція в розстрочку» на суму 15 376,50 грн; №20.30. отримано кредит «Транзакція в розстрочку» на суму 10 050 грн; №20.30. отримано кредит «Транзакція в розстрочку» на суму 20 100 грн; №20.30. отримано кредит «Транзакція в розстрочку» на суму 20 100 грн; №20.30. отримано кредит «Транзакція в розстрочку» на суму 9 045 грн; №20.30. отримано кредит «Транзакція в розстрочку» на суму 1 456 грн; №20.30. отримано кредит «Транзакція в розстрочку» на суму 1 092 грн; 02.05.2021 за заявами клієнта №20.30. отримано кредит «Транзакція в розстрочку» на суму 48 704 грн; №20.30. отримано кредит «Транзакція в розстрочку» на суму 2 496 грн; №20.30. отримано кредит «Транзакція в розстрочку» на суму 5 829 грн; №20.30. отримано кредит «Транзакція в розстрочку» на суму 20 100 грн; №20.30. отримано кредит «Транзакція в розстрочку» на суму 20 100 грн. Всього на суму 207 231,08 грн.

Згідно виписки, станом на 20.06.2022 року використано кредитного ліміту у розмірі 208 920 грн. Загальна заборгованість (сума кредиту + відсотки, щомісячні платежі по розстрочці) складає 471 739,62 грн.

З виписки також вбачається, що 10.05.2021 року і 11.05.2021 року на карту позивача надійшли грошові кошти від фізичних осіб у загальному розмірі 31 700 грн., які зараховані відповідачем в рахунок погашення заборгованості по кредиту. Саме ці кошти у позовній заяві позивач просить повернути йому.

Частково задовольняючи позовні вимоги та, стягуючи з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 31 700 грн безпідставно набутих коштів, суд першої інстанції виходив з того, що в період часу з 29.04.2021 року по 04.05.2021 року всі дії, які відбувались з банківським рахунком позивача, що призвели до виникнення заборгованості у зазначеному розміру, вчинені не ним, а сторонніми особами, якими після зміни довіреного пристрою, фінансового номеру, електронної поштової адреси було неодноразово збільшено кредитний ліміт, знято кошти в банкоматі, здійснено ряд банківських операції по перерахунку коштів в системах електронного банкінгу, а також на карти інших користувачів банківських послуг, переведено зазначені витрати у розстрочку тощо.

З цих підстав, суд першої інстанції вважав, що кредитні договори, що укладені за банківським рахунком позивача з період з 29.04.2021року по 02.05.2021 року не укладені позивачем. У зв`язку з цим, стягнення відповідачем з позивача його особистих коштів у розмірі 31 700 грн, які надійшли на рахунок 10 та 11.05.2021 року, є безпідставним, а тому вказані кошти на підставі ст. 1212 ЦК України підлягають поверненню банком позивачу.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України, встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з частиною другою статті 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до положень статтей 6, 627 ЦК Українисторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За загальним правилом передбаченим частиною першою статті 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Відповідно до частини першої-другої статті 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 2 статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішення суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факт укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитор втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Права й інтереси кредитора у правовідносинах з позичальником після розірвання кредитного договору забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Так, підписавши анкету-заяву, позивач погодився з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування в AT «Універсал банк», у разі надання банківських послуг щодо продуктів (MONOBANK/Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг.

Зі змісту анкети-заяви вбачається що, підписуючи її власноручним підписом або цифровим власноручним підписом на екрані власного смартфону у мобільному додатку monobank, позивач підтвердив: отримання примірника договору в мобільному додатку monobank; своє ознайомлення та згоду з умовами договору; укладання Договору; а також зобов`язався виконувати умови договору та підтвердив, що інформація, передбачена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надана шляхом розміщення у договорі та на офіційному сайті банку.

Факт укладення договору у вищевказаній формі не заперечувався позивачем у позовній заяві, він зазначав, що підписаванкету-заяву до договору про надання банківських послуг щодо продуктів (Monobank|Universal Bank»), на підставі якої на його ім`я банком був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні та видано платіжну картку № НОМЕР_2 , строком дії до листопада 2024 року. Крім того, позивач не заперечував, що користувався банківськими послугами щодо продуктів (Monobank|Universal Bank»), що також підтверджується випискою по особовому рахунку.

За змістом Глави 1 «Терміни та визначення» Розділу І «Загальні умови» Умов і правил підписана клієнтом Анкета-заява є підтвердженням укладення Договору.

Відповідно до пункту 2.1 Глави 2 «Основні положення» Розділу І «Загальні умови» Умов і правил, Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору, в тому числі, платіжної системи МаsterСагd, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України.

Пунктом 2.4 Глави 2 «Основні положення» Розділу І «Загальні умови» Умов і правил визначено, що своїм підписом на Анкеті-заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору він ознайомився та погоджується з умовами Договору, зокрема, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та Тарифами, встановленим в Договору порядком нарахування платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, передбаченими Договором правами та обовязками Сторін, а також іншу інформацію, яка перелічена п. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Пунктами 2.1, 2.4, 2.5 глави 2 «Випуск платіжної картки» розділу II «Загальні умови випуску та обслуговування Платіжних карток» Умов і правил визначено, що для надання послуг Банк видає Клієнту картку на підставі Договору, що укладається шляхом підписання клієнтом Анкети - заяви.

Згідно пункту 3.3 глави 3 «Операції та платежі» розділу ІІ «Загальні умови випуску та обслуговування Платіжних карток» Умов і правил: операції, що здійснюються з використанням платіжної картки, з введенням відповідного ПІН-коду або з введенням коду наданого Банком в рамках технологій 3D-Secure, або операції, що здійснюються з використанням платіжної картки без введення ПІН-коду, або з використанням реквізитів Платіжної картки, або з використанням аутентифікаційних даних, у тому числі в мобільному додатку - визнаються підтвердженими клієнтом та ініційованими ним власноруч.

Отже, ОСОБА_1 на дату підписання 13.01.2021 року Анкети-заяви вже отримав у мобільному додатку Умови і Правила, Тарифи із повною інформацією щодо надання банківських послуг за цим продуктом і був з такими документами ознайомлений, мав такі примірники. Не здійснивши дій у мобільному додатку щодо ознайомлення із документами (отриманими примірниками) він не міг технічно натиснути кнопку «Далі» і перейти до наступної дії (опції у мобільному додатку).

Під номером мобільного телефону на екрані, одразу внизу розміщено «Я погоджуюсь з умовами обслуговування, тарифами, паспортом кредиту і розрахунком його вартості». Слово «умовами» візуально виокремлено червоним кольором і при натисканні на це слово розвертається повний текст Умов і Правил разом із тарифами та повною інформацією щодо обслуговування. Після ознайомлення зі змістом таких - документів, особа натискає знизу виділеним червоним кольором кнопку «Далі».

Позивачем було надано у мобільному додатку всі примірники документів, на які сторони посилаються в п. 3 Анкети-заяви, всю необхідну і обов`язкову інформацію щодо банківського обслуговування у межах продукту МоноБанк у редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин між сторонами цієї справи.

Також, у п.6 Анкети-Заяви позивач, як клієнт,засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем на відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення дій згідно з Договором.

За змістом п.п.6.1., 6.2. п.6 «Використання електронного підпису» Розділу І «Загальні умови» Умов і правил. Банк та Клієнт погодили, що всі правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися Сторонами або кожною Стороною окремо з використанням електронного цифрового підпису (ЕП) у Мобільному додатку. Електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Після вивчення змісту Умов і Правил тощо та натискання кнопки «Далі», наступним кроком є заклик до дії «фотографування паспорту та ІПН». Після чого, особа фотографує паспорт та ІПН у мобільному додатку.

Наступним є заклик до дії «Виберіть доставления картки працівником банку або заберіть її в найближчій точці видачі. Це безкоштовно» (роздруківки із сайту щодо вказаного алгоритму дій додаються разом із порядком дій в додатку).

Отже, позивач пройшов відповідну перевірку поданих документів, завантажив мобільний додаток та пройшов процедуру ознайомлення із умовами у повному обсязі. Позивач сам посилається на факт отримання платіжної картки та користування нею. Банк також підтвердив ці обставини: підписання договору, використання позивачем платіжного засобу. Таким чином, факт отримання платіжної картки позивачем і користування ним грошовими коштами в межах кредитного ліміту для власних потреб не потребує доказуванню в силу приписів ч.1 ст.82 ЦПК України.

Отже, 13.01.2021 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 шляхом підписання останнім Анкети - заяви було укладено Договір про надання банківських послуг.

Як вбачається зі змісту Анкети-заяви в ній містяться дані юридичної особи - АТ «Універсал Банк» та підписанта з боку Банку, а також дані клієнта - ОСОБА_1 з його власноручним підписом. Тобто, як до, так і на момент укладення Договору, позивач мав інформацію, що він укладає Договір із відповідачем, що це продукт (послуга) саме відповідача.

Обставини справи свідчать про досягнення мети укладення Договору про банківське обслуговування з боку клієнта, оскільки з дати укладення ним правочину - 13.01.2021 року позивач користувався послугами Банку, зокрема, використовуючи платіжну картку, що сам підтверджує. Це ще раз підтверджує відсутність факту порушення його права.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів порушення його прав саме відповідачем АТ «Універсал Банк».

Так як позивач у даній справі не довів, що з боку відповідача має місце істотне порушення договору, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні позову про його розірвання.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Колегія суддів не встановила, що відповідач в односторонньому порядку відмовлявся від договору або що договір був розірваний сторонами чи визнаний недійсним у судовому порядку.

Пунктом 10 анкети-заяви обумовлено надання права і доручення банку здійснювати договірне списання коштів з усіх рахунків позивача, відкритих у банку, без додаткових йоо розпоряджень, для погашення будь-яких інших його грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та банком.

Оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить стягнути, набуті відповідачем за наявності правової підстави, їх не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України, як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Твердження позивача про те, що в період часу з 29.04.2021 року по 04.05.2021 року всі дії, які відбувались з банківським рахунком позивача, що призвели до виникнення заборгованості у зазначеному розмірі, вчинені не ним, а сторонніми особами,колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначаються загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Пунктами 8, 11 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі здійснення недозволеної, або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, або які були виконані некоректно банк негайно відшкодовує платнику суму такої операції, та за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку, до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Як вбачається з матеріалів справи, до Банку надійшов запит на зміну пристрою - Банк згенерував ОТР - пароль і відправив його клієнту. Подальші дії з платіжною карткою супроводжувалися вірним введенням паролів авторизації.

У відзиві відповідач зазначив, що 28 квітня 2021 року за запитом клієнта о 18:43 - відправлено ОТР-пароль на довірений пристрій Redmi Note 8 Pro для зміни довіреного пристрою за запитом клієнта на Iphone5s; введено ОТР-пароль для зміни довіреного пристрою та ПІН-код для входу у мобільний додаток. З моменту введення вірного OTP-паролю та ПІН-коду подальші повідомлення для підтвердження ідентифікації клієнта для здійснення платіжних операцій надсилалися на новий довірений пристрій - Iphone5s.

Відповідно до п. 8.11 Умов і правил, клієнт несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації та аутентифікації.

Відповідно до п. 8.15 Умов і правил, у разі якщо клієнт дає згоду на пpoведення операцій з Картами або нанесеними на них даними поза полем його контролю, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІН-коду.

Крім того, при проведенні ідентифікації Банком було додатково застосовано механізм отримання згоди за допомогою ОТР-пароля, який був надісланий позивачу. Оскільки на новому пристрої було введено ОТР-пароль, надісланий особисто позивачу, банк повторно отримав підтвердження здійснення операцій саме позивачем.

Відповідно до п. 4.3. Умов і правил, операції, що здійснюються з використанням Платіжної картки, з введенням відповідного ПІН-коду або з введенням коду, наданого Банком в рамках технології 3D-Sесurе, або операції, що здійснюються з використанням Платіжної картки без введення ПІН-коду, або з використанням реквізитів Платіжної картки, або з використанням аутентифікаційних даних, у тому числі в Мобільному додатку,визнаються підтвердженими Клієнтом та ініційованими ним власноруч.

Таким чином, саме клієнт банку ОСОБА_1 несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації і аутентифікації, в т.ч. за несанкціоновані операції з його картою.

Як зазначалося вище, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про порушення його прав відповідачем АТ «Універсал Банк».

Також, колегія суддів звертає увагу на перелік банківських послуг, визначений статтею 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Так, до банківських послуг належить: залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі, у банківських металах, та рахунків умовного зберігання (ескроу); розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

«Банківські операції» за своєю суттю є конкретними діями (операціями, транзакціями), що здійснюють банки,надаючи банківські послуги, перелік яких визначений статтею 47 Закону про банки.

Водночас, система дистанційного обслуговування - це система типу «клієнт - банк», «клієнт - Інтернет - банк», «телефонний банкінг», «платіжний застосунок» та інша система дистанційного обслуговування, яка на підставі дистанційних розпоряджень клієнта може виконувати функції надання інформаційних послуг згідно з переліком, що зазначений в договорі між банком та клієнтом, здійснення операцій за рахунком клієнта (глава 10 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, із змінами (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

В системі дистанційного обслуговування або сервісі переказу коштів застосовується певна послідовність дій, визначена правилами/порядком банку, для Ініціювання переказу коштів з банківського рахунку з використанням певних платіжних інструментів.

Отже, системи дистанційного обслуговування та сервіси банків не є платіжними інструментами в розумінні законодавства.

Розрахунковий документ на переказ коштів містить електронний підпис. Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

На момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження шахрайських дій осіббанку.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції в достатній мірі не виклав мотиви, на яких воно базується, адже право на захист може вважатися ефективним тільки тоді, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто, належним чином судом вивчені усі їх доводи, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення ЄСПЛ у справах «Мала проти України»; «Суомінен проти Фінляндії»).

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, не надавши належну правову оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, не встановив обставин, що мають значення для вирішення спору, дійшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про розірвання договору, повернення коштів.

Відтак, формальний підхідсуду першої інстанції до вирішення справи не сприяє здійсненню ефективного правосуддя, спрямованого на прийняття законного та справедливого рішення, а також захист прав та інтересів учасників судового розгляду.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідача Акціонерного товариства «Універсал Банк» адвоката Яковлева Олександра Сергійовича підлягає задоволенню, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про розірвання договору, повернення коштів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України - частина 1 статті 141 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

У статті 5 Закону «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору. Системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому статтею 5 Закону «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Отже, стаття 5 Закону «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить норми про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, визначив, що ця пільга надається з метою захисту споживачами їх порушених прав.

Порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Вказаний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц.

За результатами апеляційного перегляду даної справи апеляційну скаргу відповідача було задоволено, рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове судове рішення про залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про розірвання договору, повернення коштів, а відтак колегія суддів приходить до висновку про компенсацію Акціонерному товариству «Універсал Банк» судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 816,00 грнза рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 6, 509, 526, 611, 627, 628, 629, 634, 639, 651, 653, 1066, 1069, 1075 ЦК України, ст.ст. 81, 89, 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача Акціонерного товариства «Універсал Банк» адвоката Яковлева Олександра Сергійовичазадовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про розірвання договору, повернення коштів залишити без задоволення.

Компенсувати Акціонерномутовариству «Універсал Банк» () судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 816,00 грнза рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Судді: