_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 4-с/947/5/24
УХВАЛА

14.05.2024 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Огренич І.В.

за участю секретаря - Грабової Т.П.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС» на дії приватного виконавця, суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законний представник ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» звернулось до суду зі скаргою, в якій просить зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., в рамках виконавчого провадження ВП № 61231664, без попередньої згоди органів опіки та піклування (Служби у справах дітей Одеської міської ради) провести усі необхідні заходи щодо примусової реалізації квартири: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , що виражається у визначенні вартості арештованого майна та подальшої передачі на реалізацію з прилюдних торгів, шляхом підготовки та направлення необхідної заявки на реалізацію арештованого майна для її внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області перебуває виконавчий лист № 520/10677/15 виданий 03.02.2020 року Київським районним судом м. Одеси, суддя Луняченко В.О. про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором №CM-SME-503/220/2008 від 04.08.2008 року у розмірі 80145,85 доларів США, що з урахуванням курсу валют на 23.02.2015 складає суму 2232742,68 грн., та пеню за прострочення виконання зобов`язань за період з 25.12.2014 по 23.02.2015 у розмірі 190920,39 грн., а всього 2 423 663,07 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.12.2021 року заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 31.05.2023 року замінено стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів у справі №520/10677/15, виданих Київським районним судом м.Одеси 03.02.2020, боржники: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на його правонаступника - ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС».

19.06.2023 ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» подало клопотання на адресу приватного виконавця про застосування заходів примусового виконання рішення, яким просили вжити заходів примусового виконання у виконавчих провадженнях № 61231664 та №61231103, звернути стягнення на нерухоме майно, шляхом його арешту, опису, примусової реалізації.

Для погашення заборгованості за вищезазначеним виконавчим документом, в зв`язку із відсутністю (недостатністю) у боржника грошових коштів та іншого майна, стягнення може бути звернено на трикімнатну квартиру загальною площею 141,0 кв.м., житловою площею 72,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності боржнику на підставі свідоцтва про право власності САВ 308304 від 12.03.2007 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» отримало від приватного виконавця відповідь за №12013 від 04.10.2023, в якій приватний виконавець зазначив, що органом опіки не надано дозволу на примусову реалізацію майна, на трикімнатну квартиру загальною площею 141,0 кв.м., житловою площею 72,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , оскільки з 04.05.2016 у вказаній квартирі зареєстрована малолітня ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» вважає, що діями Привтаного виконавця порушується право Іпотекодержателя на задоволення вимог за рахунок Іпотеки.

Представник ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» - адвокат Мельник Н.Ю. у судовому засіданні заяв підтримала , в подальшому подала до суду заяву про розгляд скарги за її відсутності.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. надав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Жуган Л.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви з підстав викладених у письмових поясненнях наданих до суду, в подальшому надала до суду заяву про розгляд скарги у її відсутність.

Інші заінтересовані особи про дату та час розгляду скарги були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.02.2024 зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича надати до суду засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження №61231664.

Дані копії виконавчого провадження надані до суду та залучені до матеріалів справи.

Згідно ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області перебуває виконавчий лист № 520/10677/15 виданий 03.02.2020 Київським районним судом м. Одеси, суддя Луняченко В.О. про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором №CM-SME-503/220/2008 від 04.08.2008 у розмірі 80145,85 доларів США, що з урахуванням курсу валют на 23.02.2015 року складає суму 2232742,68 грн., та пеню за прострочення виконання зобов`язань за період з 25.12.2014 по 23.02.2015 у розмірі 190920,39 грн., а всього 2 423 663,07 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.12.2021 заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 31.05.2023 замінено стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів у справі №520/10677/15, виданих Київським районним судом м.Одеси 03.02.2020, боржники: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на його правонаступника - ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС».

19.06.2023 ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» подало клопотання на адресу приватного виконавця про застосування заходів примусового виконання рішення, яким просили вжити заходів примусового виконання у виконавчих провадженнях № 61231664 та №61231103, звернути стягнення на нерухоме майно, шляхом його арешту, опису, примусової реалізації.

Для погашення заборгованості за вищезазначеним виконавчим документом, в зв`язку із відсутністю (недостатністю) у боржника грошових коштів та іншого майна, стягнення може бути звернено на трикімнатну квартиру загальною площею 141,0 кв.м., житловою площею 72,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності боржнику на підставі свідоцтва про право власності САВ 308304 від 12.03.2007 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

04.10.2023 ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» отримало від приватного виконавця відповідь за №12013, в якій приватний виконавець зазначив, що органом опіки не надано дозволу на примусову реалізацію майна, на трикімнатну квартиру загальною площею 141,0 кв.м., житловою площею 72,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , оскільки з 04.05.2016 в зазначеній квартирі зареєстрована малолітня ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, в ході примусового виконання виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., під час проведення опису та арешту іпотечного майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено:

-зі слів сусідів та за результатами зовнішнього огляду квартири виявлено, що квартира перебуває в стані «від забудовників», у зв`язку із чим, вона не придатна для проживання; у квартирі ніхто не мешкає.

-разом з цим, в квартирі за вищевказаною адресою зареєстрована неповнолітня особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є онукою Боржника, ОСОБА_2 , який є чоловіком Боржника, ОСОБА_3 , яка є донькою Боржника. Ці дані підтверджується відомостями про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 04.01.2021 за № М-4-288265-ф/л.

-крім того, за наявної інформації, неповнолітня ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка є онукою боржниці ОСОБА_1 , разом із своїми батьками: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , яка є донькою боржниці ОСОБА_1 , постійно мешкають у місті Києві.

-також, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_3 , яка є донькою боржниці ОСОБА_1 та матір`ю неповнолітньої ОСОБА_4 , на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 та частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

-з вищевказаного вбачається, що дитина, яка зареєстрована в іпотечній квартирі в Одесі та є онукою боржниці, фактично проживає у місті Києві разом із своїми батьками, а реєстрація її місця проживання у іпотечній квартирі.

-19.06.2023 ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» надіслало клопотання на адресу Приватного виконавця Колечко Д.М. про застосування заходів примусового виконання, в якій просило звернути стягнення на майно ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» отримало від приватного виконавця відповідь за №12013 від 04.10.2023, в якій зазначив, що органом опіки не надано дозволу на примусову реалізацію майна, на трикімнатну квартиру загальною площею 141,0 кв.м., житловою площею 72,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , оскільки з 04.05.2016 в зазначеній квартирі зареєстрована малолітня ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області відмовив ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» у примусовій реалізації нерухомого майна Боржника 1, оскільки реалізація квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - можлива лише після отримання відповідного дозволу органів та піклування або відповідного рішення суду.

Відповідно до вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Водночас, відповідно до ч. 1ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Відповідно до ч. 7 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Частиною 1 статті 12Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 33 та статтею 39 Закону України"Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Передбачена можливість реалізації предмета іпотеки за рішенням суду.

Відповідно до ст. 41Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Тобто Законом України "Про виконавче провадження" саме на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду. Детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією, розробленою відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" і Закону України "Про виконавче провадження", яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню.

З системного аналізу вказаних норм права вбачається, що при здійсненні виконавчого провадження про задоволення вимог кредитора за рішенням суду про стягнення коштів з боржника, виконавець вправі вжити дії про задоволення цих вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо такі вимоги забезпечені саме цим, обтяженим іпотекою, майном, що й має місце в даній справі.

Така правова позиція узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25 травня 2021 року по справі № 923/971/19 (провадження № 12-21гс21); Великої Палати Верховного Суду в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц (провадження № 14-428цс18).

Будь-яке арештоване у виконавчому провадженні майно реалізується відповідно до процедури, визначеної частинами першою, п`ятою, шостою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням порядку проведення електронних торгів, визначеного відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року за № 2831/5 «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна».

Абзацом першим пункту 2 розділу VII Порядку № 2831/5 передбачено, що реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку».

Вказане відповідає положенням ст. 12 Закону України "Про іпотеку" про невиконання боржником зобов`язань як підстава для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, положення Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Доводи представника ОСОБА_1 - адвоката Жуган Л.В. про те, що скарга ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» не підлягає задоволенню, так як приватний виконавець вже звертався до суду із поданням про надання дозволу на примусову реалізацію (продаж) на прилюдних торгах спірної квартири, без дозволу органу опіки та піклування і постановою Одеського апеляційного суду від 24.04.2023 було відмовлено у задоволенні подання, не приймаються до уваги, оскільки відмова була в зв`язку із не повним наданням відповідних доказів, які на час розгляду даної скарги наявні у виконавчому провадженні.

Так, відомостями з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується , що станом на 09.10.2023 трикімнатна квартира загальною площею 141,0 кв.м., житловою площею 72,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 і є єдиним майном боржника ОСОБА_1 , за рахунок якого можливе задоволення виключно вимог стягувача, який є іпотекодержателем; інших стягувачів немає. У солідарного боржника ОСОБА_2 існує частка майна, за рахунок якого можливе погашення заборгованості перед стягувачем, а саме частки квартири, що знаходиться за адресо: АДРЕСА_3 . Але зазначена квартира не належить повністю боржнику ОСОБА_2 , і вона не є предметом іпотеки.

Разом з тим, згідно з нормами Закону України "Про іпотеку" та Закону України "Про виконавче провадження", примусове звернення стягнення на предмет іпотеки в ході виконання рішення суду, шляхом продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів не є правочином, а є виконанням рішення суду (виконавчого напису), а тому згода органу опіки та піклування не реалізацію квартир, будинків з аукціону в процесі виконання рішення суду (виконавчого напису) не обов`язкова.

Щодо посилань приватного виконавця на неможливість задоволення заяви стягувача та відмови Служби у справах дітей Одеської міської ради (органу опіки та піклування) у наданні дозволу на реалізацію нерухомого майна, в зв`язку з реєстрацією у зазначеному будинку малолітньої дитини на підставі ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства", пункту 30 Розділу VIII Інструкції з примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року N 512/5, суд зазначає, що такі дії приватного виконавця Колечко Д.М. порушують принцип обов`язковості судових рішень, зачіпають інтереси стягувача, суперечать законодавству України та сформованій судовій практиці.

Так, вимога про отримання дозволу державним виконавцем від органу опіки та піклування на реалізацію майна, право власності на яке або право користування яким належить малолітній дитині, встановлена задля додаткового забезпечення захисту прав цієї дитини, зокрема передбачених статтями 17 та 18 Закону України «Про охорону дитинства», статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від можливого порушення.

Захист відповідних прав дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу виконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій виконавця та/або органу опіки та піклування.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Пункт 1 частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

У разі звернення особи, яка вважає, що її права порушено діями або бездіяльністю державного/приватного виконавця, оцінку діям виконавця щодо виконання судового рішення із урахуванням прав дітей (якщо такі права порушуються) надає саме суд, враховуючи конкретні обставини справи, а також доводи сторін спору.

В п. 44 постанови пленуму ВССУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз`яснено про те, що згідно зі ст. 32 ЦК України,ст. 177 СК України та ст. 17Закону України "Про охорону дитинства" саме батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Тому при вирішенні таких спорів необхідно враховувати, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки.

Системний аналіз статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» дає підстави для висновку про те, що попередній дозвіл органу опіки та піклування при відчуженні нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким, в разі використання його як житла, має дитина, надається лише в разі, коли власниками відчужуваного майна є батьки або особи, які їх замінюють, а також коли останні укладають угоди від імені неповнолітніх.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 335/4107/15 (провадження № 61-5694св21).

Не є порушенням статей 17, 18 Закону України від 26 квітня 2001 року N 2402-III «Про охорону дитинства», статті 12 Закону України від 02 червня 2005 року N2623-IV «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» проведення прилюдних торгів та продажу предмета іпотеки, право користування яким мають діти, без дозволу органу опіки та піклування, оскільки за змістом вказаних вище правових норм дозвіл органу опіки та піклування на відчуження житлового приміщення, право користування яким мають неповнолітні, необхідний на момент укладення договору іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду є кінцевою стадією виконання рішення суду, а тому попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження квартири, право користування якою належить дитині, законом не вимагається. Така згода потрібна при укладенні договору іпотеки, якщо предметом іпотеки мають право користуватись чи володіти діти, а не при виконанні рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, коли дії по реєстрації місця проживання дітей вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки).

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 02.10.2019 у справі №754/15589/14-ц; Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 року у справі №678/301/12; Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 року у справі N 761/4494/13-ц та від 27.06.2018 року у справі N 367/2506/15-ц.

Судом оглянуті матеріали виконавчого провадження та встановлено, що малолітня ОСОБА_4 , як і сама мати малолітньої на момент укладення Договору іпотеки не мали права користування житлом ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , оскільки мешкали та були зареєстровані за іншими адресами, а малолітня ОСОБА_4 народилася вже після укладення Договору іпотеки. А саме, Договір іпотеки був укладений від 04.08.2008 р., а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - народилася вже після дати укладення договору іпотеки і зареєстрована в іпотечній квартирі 04.05.2016 року. Іпотекодержатель ПАТ "ОТП Банк" не надавав будь-якого дозволу на проведення реєстрації особи та/або надання їй права користування вказаним предметом іпотеки.

За умовами Договору іпотеки, згідно п. 5.2 п., Іпотекодавець зобов`язався не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, найм, не передавати в наступну заставу, тощо), не видавати довіреності на користування та/або розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб не прописувати право проживання будь-яких третіх осіб на території предмета Іпотеки без отримання попередньої письмової згоди від іпотекодержателя.

Однак, всупереч цьому Іпотекодавець ОСОБА_1 , усвідомлюючи наслідки та будучи повідомленою про умови та обов`язки згідно Договору іпотеки та з метою уникнення звернення стягнення на майно, під час здійснення примусового виконання судового рішення про стягнення з неї коштів, без дозволу іпотекодержателя зареєстрував в житловому будинку свою доньку ОСОБА_3 та малолітню онуку ОСОБА_4 .

У зв`язку з цим будь-які дії, вчинені без згоди Іпотекодержателя після укладення договору іпотеки, а саме реєстрація неповнолітньої дитини в квартирі не є обставиною, що унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки.

Реєстрація місця проживання малолітньої дитини та її матері ОСОБА_3 в квартирі, що є предметом іпотеки, без згоди іпотекодержателя не відповідає вимогам частини третьої статті 9 Закону України "Про іпотеку", суперечить умовам іпотечного договору та є нікчемною.

Крім того, згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 09.10.2023 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на трикімнатну квартиру, загальною площею 129,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та машино місце за адресою: АДРЕСА_4 .

Отже, боржником порушені вимоги частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», а саме здійснення реєстрації в квартирі дитини під час здійснення процедури стягнення заборгованості по Кредитному договору у примусовому порядку.

Такі дії боржника не можуть свідчити про виникнення у дитини житлових прав на предмет іпотеки.

Таким чином, сама по собі вказана обставина не може слугувати перешкодою для виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно вимог пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України, частин другої, третьої статті 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Принцип добросовісності проявляється у тому, що жодна особа не може отримувати переваги від своєї незаконної або недобросовісної поведінки.

Головне завдання застосування принципу добросовісності полягає в тому, щоб перешкодити стороні отримати переваги та вигоду як наслідок своєї непослідовності у поведінці на шкоду іншій стороні, яка добросовісно поклалася на певну юридичну ситуацію, створену першою стороною або обома.

Зареєстрована малолітня особа не належить до членів сім`ї власника.

В силу положень частини четвертої статті 156 ЖК УРСР малолітня особа, що зареєстрована у описаній та арештованій квартирі, не відносяться до родини власника боржника ОСОБА_1 .

Верховний Суд у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 2-537/11 вказав, що при застосуванні положень пункту 28 (на цей час пункт 30) Розділу VIII Інструкції потрібно враховувати наступне, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке мають діти, виконавець зобов`язаний попередньо отримати дозвіл органів опіки та піклування. У разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право користування яким мають діти, виконавець повинен встановити, чи є боржник - власник майна, яке передається на реалізацію, одним з батьків дитини чи особою, які їх замінюють, тобто, чи є боржник тією особою, до обов`язків якої належить дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

У разі передачі в порядку виконавчого провадження на реалізацію нерухомого майна, власником якого є боржник, який не є одним з батьків чи особою, яка їх замінює по відношенню до дітей, які мають право користування таким майном, відсутні підстави для отримання виконавцем згоди органу опіки та піклування, оскільки така згода потрібна на відчуження квартири, якщо відчужується майно, належне батькам або особам, які їх замінюють.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №766/1637/21.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, суд приходить до висновку що дії приватного виконавця Колечко Д.М., які полягають у відмові у передачі на реалізацію житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить боржнику ОСОБА_1 є неправомірними та вважає, що вимоги скарги обґрунтовані та підлягають задоволенню

Крім того, у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відмовляючи у задоволенні клопотання «ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС», приватний виконавець Колечко Д.М. виходив з того, що він зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування, однак такої згоди надано не було.

Проте не звернув уваги на те, що малолітня дитина та її мати зареєстровані в спірній квартирі після передачі квартири в іпотеку банку, ОСОБА_1 не є матір`ю дітини чи особою, яка замінює матір, квартира (предмет іпотеки) не використовується як житло.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст. 4,10,447-453, 353, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС» - задовольнити.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, в рамках виконавчого провадження ВП № 61231664, щодо відмови від проведення необхідних заходів для примусової реалізації квартири: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, в рамках виконавчого провадження ВП № 61231664, без попередньої згоди органів опіки та піклування (Служби у справах дітей Одеської міської ради) провести усі необхідні заходи щодо примусової реалізації квартири: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , що виражається у визначенні вартості арештованого майна та подальшої передачі на реалізацію з прилюдних торгів, шляхом підготовки та направлення необхідної заявки на реалізацію арештованого майна для її внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги.

В зв`язку із находженням головуючого 20.05.2024 у відпустці, повний текст ухвали складено та підписано 21.05.2024.

Суддя Огренич І. В.