Справа № 698/297/24
Провадження № 2/698/157/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

секретаря Пугачовської Т.І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від заборгованості по сплаті аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від заборгованості по сплаті аліментів посилаючись на те, що рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04.03.2021 року у справі № 698/98/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до повноліття дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку.

23.04.2021 року Кобеляцьким районним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №65264751.

Позивач є військовослужбовцем та проходить службу в складі Збройних Сил України у в/ч НОМЕР_1 з 09.10.2022 року.

Сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.02.2024 року становить 255974,33 грн.

Більшість грошового забезпечення, яке отримує позивач ОСОБА_1 , він витрачає на придбання військової амуніції, інших необхідних речей та засобів, необхідних для проходження служби в районі ведення бойових дій.

З грошового забезпечення, яке виплачується ОСОБА_1 , після відрахування усіх податків та аліментів, залишається лише 30%, проте враховуючи те, що позивач знаходиться в лавах ЗСУ та захищає цілісність України, на його утримання, придбання військової амуніції практично нічого не залишається. Окрім того, у зв`язку з постійним перебуванням в зоні бойових дій, стан здоров`я позивача погіршився, він постійно змушений витрачати гроші на придбання різних ліків.

Дані обставини змусили позивача звернутись до суду із даним позовом, в якому останній просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів аліментів на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 до 1/4 частини від усіх доходів, а також звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів, в сумі 255974,33 грн., за виконавчим листом №698/98/21 від 14.04.2021 року.

Ухвалою суду від 17.04.2024 року у справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 02.05.2024 року відповідачу ОСОБА_5 продовжено строк для подання відзиву.

03.05.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. З відзиву вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що заборгованість зі сплати аліментів у сумі 255974,33 грн. утворилась у позивача за час перебування в лавах ЗСУ, про що позивачем не було повідомлено органи ДВС. Відповідач вважає, що позивач належними та допустимими доказами не підтвердив наявність підстав для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами та жодним чином не обґрунтував підстави для зменшення їх розміру.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Рішенням Катеринопольського районного суду Черкаської області від 04.03.2021 року з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, кожного місяця з дня подачі заяви до суду, тобто з 10.02.2021 року і до повноліття дітей.

Кобеляцьким районним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за виконавчим листом №698/98/21 від 14.04.2021 року відкрито виконавче провадження №65264751, що стверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.04.2021 року (а.с. 5).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за ВП №65264751 сукупний розмір заборгованості позивача ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01.02.2024 року становить 255974,33 грн. (а.с. 6).

Згідно з відомостями, що містить довідка № 20 від 15.11.2022 року, видана в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України, старший солдат ОСОБА_1 призваний під час мобілізації та перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 з 09.10.2022 року (а.с. 27).

Згідно з відомостями, що містить довідка про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресію Російської Федерації проти України, виданої військовою частиною НОМЕР_3 від 14.11.2022 р., старший солдат ОСОБА_1 брав участь в бойових діях в районі населеного пункту Бахмут, Донецької області (а.с. 26).

Згідно з витягом з Наказу № 53 від 19.02.2023 року командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є таким, що прибув в район виконання бойових завдань з 19.02.2023 р. (а.с. 28).

Відповідно до положень ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно дост. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Виходячи з вищенаведеного, позивач повинен довести неспроможність сплачувати щомісячно аліменти на утримання його дітей у розмірі, визначеному рішенням суду, у зв`язку зі зміною його матеріального або сімейного стану, погіршенням стану здоров`я.

Відповідно до ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання його дітей посилався на погіршення його матеріального стану у зв`язку з тим що він перебуває на службі в ЗСУ, більшість грошового забезпечення, яке отримує позивач ОСОБА_1 , він витрачає на придбання військової амуніції, інших необхідних речей та засобів, необхідних для проходження служби в районі ведення бойових дій. Зазначає, що стан його здоров`я погіршився, він постійно змушений витрачати гроші на придбання різних ліків.

Зазначені позивачем доводи, не дають суду правові підстави для висновку про наявність обставин, які об`єктивно свідчать про неможливість позивачем сплачувати аліменти на утримання його дітей у розмірі, встановленому рішенням суду, який визначений у відповідності до ст.ст. 182, 183 СК України як необхідний та достатній.

Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Таким чином, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

В даному випадку зменшення розміру аліментів суперечить інтересам дітей позивача.

Крім того, у разі зменшення розміру аліментів, що стягуються з батька, надмірний тягар щодо утримання дітей буде покладено на відповідача ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене а також досліджені судом обставини та зазначені вище положення законодавства, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем неспроможності сплачувати щомісячно аліменти на утримання його дітей у розмірі, визначеному рішенням суду, та відсутності підстав для зменшення його розміру, у зв`язку із недоведеністю існування підстав для зміни розміру стягуваних аліментів, визначених ст. 192 СК України, в зв`язку з чим позов в цій частині не підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Законодавцем передбачено право, а не обов`язок суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно також виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

В обґрунтування підстав позову про звільнення від сплати заборгованості по аліментам позивач посилався, окрім іншого, на те, що у зв`язку з постійним перебуванням в зоні бойових дій, стан здоров`я позивача погіршився, він постійно змушений витрачати гроші на придбання різних ліків. На підтвердження даного факту надав медичні виписки, долучені до матеріалів справи.

Відповідно статті 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Застосовуючи принцип диспозитивності, що закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову.

Суд також враховує, що статтями 22, 24 Конституції України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

В Рішенні Конституційного суду України № 11-рп/2012 зазначається, що засада рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч.1 ст.55 Конституції України.

Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст.24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

Тобто, суд конституційної юрисдикції тлумачить даний принцип, як принцип, який дає змогу усім учасникам реалізувати свої процесуальні права.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Виходячи з принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку про часткове звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам в сумі 55974 гривні 33 копійки, що стягнуто на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Катеринопольського районного суду Черкаської області від 04 березня 2021 року, оскільки визнає, що погіршення стану здоров`я позивача, як наслідок виконання військової служби та потреба у періодичному обстеженні та придбанні ліків є істотною обставиною, яка відповідно до ч.2 ст. 197 СК України може бути підставою для часткового звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 180, 182,188, 192, 197 СК України, ст.ст. 4, 12-13, 81, 258-259, 263, 265, 268, 284, 289, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від заборгованості по сплаті аліментів - задовольнити частково.

Звільнити частково ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від сплати заборгованості по аліментам в сумі 55974 гривні 33 копійки, що стягнуто на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Катеринопольського районного суду Черкаської області від 04 березня 2021 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий О.І. Баранов