Справа № 308/4721/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Передерій Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку та компенсації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», за якою просить: стягнути з Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (88000, м. Ужгород, Закарпатська область, вул. Собранецька, 39, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ):

- 57 062,36 грн. - заборгованість по заробітній платі;

- 7 501,96 грн. - компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати;

- середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у період з 09.12.2023 (день наступний за звільненням) по день ухвалення судом рішення, з урахуванням середньоденної заробітної плати у розмірі 289,97грн.;

- 1211,20 грн. - судові витрати у вигляді судового збору.

В обґрунтування позову позивач зазначив наступне.

Відповідно до Довідки про доходи від 15.02.2024 року № 39/12-23, виданої Відповідачем, за період із березня 2022 р. по грудень 2023 р. Позивачеві було нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 57 062,36 грн. Отже, на день подання позовної заяви в суд заборгованість Відповідача перед Позивачем по заробітній платі становить 57 062,36 грн.

Станом на дату подання позовної заяви сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні складає: 67 (кількість робочих днів затримки розрахунку до подання позовної заяви) х 289,97 грн. (середньоденний заробіток) 19 427,99 грн. Оскільки на момент подання позовної заяви до суду Відповідачем не виплачено Позивачеві заробітну плату, останній має право на отримання середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у період з 09.12.2023 (день наступний за звільненням) по день ухвалення судом рішення, з урахуванням середньоденної заробітної плати у розмірі 289,97 грн.

Сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, що належить виплатити Позивачеві становить 7 501,96 грн.

За ухвалою від 13.03.2024 року судом було відкрите провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Встановлено сторонам строк задля подання письмових заяв у цій справі.

Протягом встановленого строку до суду будь які письмов заяви не надійшли.

У судове засідання позивач не прибув, проте подав до сдуу письмову заяву від 17.05.2024 року про розяглд справи без йорго участі, за якою також позов підтриав та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у жодне судове засідання не прибув, причини неприбуття суду не повідомив, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом повідомлений належним чином, та знав про наявність цієї справи в суді, що підтверджується поданою до суду письмовою заявою про ознайомлення із матеріалами справи.

Судове засідання у справі було призначене на 17.05.2024 року на 15 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 22.05.2024 року.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 28.05.2002 року по 08.12.2023 року працював у Дочірньому підприємстві «Закарпатський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на посаді водія ІІ класу.

Згідно із Довідкою про доходи від 15.02.2024 року № 39/12-23, виданою відповідачем, за період із березня 2022 р. по грудень 2023 р. позивачеві було нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 57 062,36 грн.

Отже, на день подання позовної заяви в суд заборгованість Відповідача перед Позивачем по заробітній платі становить 57 062,36 грн., яка підлягає стягненю повністю з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Водночас, відповідно до ст. 1 Конвенції «Про захист заробітної плати» № 95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Частинами 1, 2 ст. 115 КЗпП України встановлено, що Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Як зазначено у ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Порядок розрахунку середнього заробітку регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 далі по тексту - Постанова КМ).

Відповідно до п. 2 Постанови КМ в даному випадку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. 5 Постанови КМ нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 8 Постанови КМ передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У пункті 164.6 статті 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України), яка визначає базу оподаткування, зазначено, що під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов`язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

Системний аналіз пункту 3 Порядку № 100 та пункту 164.6 статті 164 ПК України дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (за загальним правилом 18 відсотків).

Таким чином, якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи середній заробіток за час затримки розрахунку, то ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу.

З матеріалів справи вбачається, а саме з Довідки про доходи від 15.02.2024 року № 40/12-23 вбачається, що заробітна плата позивача за останні два місяці роботи, що передували звільненню жовтень і листопад 2023 року, складала:

жовтень 2023 року 3 602,07 грн. 10 робочих днів;

листопад 2023 року 2 881,65 грн. 8 робочих днів.

Таким чином середньоденна заробітна плата позивача за два останні місяці роботи, що передували звільненню становить 360,21 грн. ((3 602,07+2881,65 грн.)/18 робочих днів).

Кількість робочих днів за період з 09.12.2023 року по 17.05.2024 року становить: грудень 2023 року 23 робочих дні; січень 2024 року 23 робочих днів; лютий 2024 року 21 робочих днів; березень 2024 року 21 робочих днів; квітень 2024 року 22 робочих днів; травень 2024 року 13 робочих днів, а всього: 123 робочих днів.

Відтак, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку відповідача із позивачем за період з 09.12.2023 року по 17.05.2024 року, тобто за період який не перевищує 6 місяців, згідно вимог ст. 117 КЗпП України, складає: 123 робочих дні * 360,21 грн. = 44 305,83 грн. з наступним утриманням і перерахуванням податків і обов`язкових платежів із суми такого доходу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Порядок нарахування та виплати компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати встановлено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Відповідно до ст.1-4 Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхоммноження суминарахованого, але невиплаченого громадянинудоходу завідповідний місяць (після утримання податківі обов`язкових платежів) на індексінфляції вперіод невиплатидоходу (інфляціямісяця,за якийвиплачується доход,до увагине береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10-го числа, що настає за звітним.

Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку.

Відповідно до цього Порядку, компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, у межах заявленого позивачем періоду, тобто за період з квітня 2022 року по лютий 2024 року, буде складати 7 501,96 грн. Розрахунок судом перевірений за допомогою відповідного калькулятора системи ОСОБА_2 .

З урахуванням викладеного позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати із сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стгнути з відповідача на корсить позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 76-89, 258 - 261, 265, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку та компенсації, - задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Ужгород вул. Собранецька, 39, ідентифікаційний код 31179046, на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_3 , 108 870,15 грн. (Сто вісім тисяч вісімсот сімдесят гривень 15 копійок) заборгованості, яка складається із: 57 062,36 грн. заборгованості по заробітній платі; 7 501,96 грн. - компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за період з квітня 2022 року по лютий 2024 року; 44 305,83 грн. середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у період з 09.12.2023 року по 17.05.2024 року, а також стягнути 1211,20 грн. витрат із сплати судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_3 .

Відповідач: Дочірнє підприємство «Закарпатський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Ужгород вул. Собранецька, 39, ідентифікаційний код 31179046.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 22.05.2024 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Дергачова