Справа № 644/3200/24
№ провадження 2/646/2347/2024
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2024 р. м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Сіренко Ю.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію дитини без згоди батька,

в с т а н о в и в :

На підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію дитини без згоди батька передано на розгляд за територіальною підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова, оскільки згідно відповіді №573558 від 02.05.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, місцезнаходження Департаменту реєстрації ХМР розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . На вказану територію поширюється юрисдикція Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Дослідивши позовну заяву з доданими до неї документами, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до ч. 8 ст. 30 ЦПК України вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Так, Верховний Суд у Постанові від 10.10.2019 року по справі № 61-14226св19 вказав на те, що «у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватись правила виключної підсудності».

Крім цього, згідно п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року, якою роз`яснено схожі за своєю суттю правовідносини, - перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

При передачі даної справи до Червонозаводського районного суду м. Харкова суд послався на ч. 2 ст. 27 ЦПК України, а саме, що місцезнаходження Департаменту реєстрації ХМР розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а тому справа підсудна Червонозаводському районному суду м. Харкова.

Однак, позивач не оскаржує дії, рішення чи бездіяльність Департаменту реєстрації ХМР, оскільки такі дії можуть бути оскаржені у встановленому порядку до Харківського окружного адміністративного суду.

Відповідач ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Як убачається з матеріалів справи, позивач просить надати дозвіл на реєстрацію її сина ОСОБА_3 без згоди батька в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , кімн. 160, 162, а тому суд приходить висновку, що на спірні правовідносин поширюється виключна підсудність відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 ЦПК України, отже вказана справа повинна розглядатися за місцем знаходження нерухомого майна, тобто за правилами виключної підсудності.

Таким чином, беручи до уваги, що зазначений позов виникає з приводу інших реєстраційних дій нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , кімн. 160, 162, що передбачено ч. 8 ст. 30 ЦПК України, отже не відноситься до територіальної юрисдикції Червонозаводського районного суду м. Харкова, вказану цивільну справу слід передати на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова, оскільки справа належить до його територіальної юрисдикції (підсудності).

Підстав для застосування іншого виду підсудності судом не вбачається.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Вказані обставини були встановлені до відкриття провадження у справі.

Статтею ч. 9 ст. 187 ЦПК України, яка регулює питання відкриття провадження у справі, передбачено, що в разі, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до п. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Спори між судами про підсудність не допускаються. У зв`язку з цим та для того, щоб не допустити безпідставної тяганини під час розгляду цивільних справ з боку судів, на яких і лежить обов`язок правильно застосувати правила про підсудність то ЦПК України встановлює правило про недопустимість суперечок між судами про підсудність.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України "Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини", інститут безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий підсудності розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки, за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

На підставі наведеного, вважаю за необхідне передати на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) цивільну справу до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова (61007, м. Харків, проспект Архітектора Альошина, 7).

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 260, 261, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію дитини без згоди батька, - передати на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова (61007, м. Харків, проспект Архітектора Альошина, 7).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Передача справи на розгляд до іншого суду здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя - Ю.Ю. Сіренко