Справа № 643/1123/24
Провадження № 2/643/1531/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024 Московський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Задорожної А.М.,

секретаря судового засідання Тугайбей В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Коваль Олександра Юрійовича, до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Коваль О.Ю., звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просять визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , із покладенням на батька обов`язку щодо утримання та виховання дітей. В обґрунтування позовних вимог вказано, що до початку військової агресії рф сторони разом із дітьми проживали в м. Харкові, в квартирі, належній позивачу, за адресою: АДРЕСА_1 та разом виховували дітей. З початком бойових дій відповідач переїхала проживати за кордон, де проживає і по теперішній час. Таким чином, на сьогоднішній день він фактично самостійно займається вихованням та утриманням дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи вік дітей, те, що на сьогодні діти тривалий час проживають разом із батьком, беручи до уваги інтереси дітей, звернувся до суду із вказаною позовною заявою.

Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання по справі з викликом сторін.

Ухвалою суду від 04 березня 2024 року закрито підготовче провадження по справі. Призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, до його початку представник позивача подав заяву з проханням проводити судовий розгляд без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягав.

В судове засідання відповідач не з`явилася, до його початку подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги не визнає, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечує. Зазначила, що з початку війни постійно мешкає у Німеччині, де отримує допомогу, якої вистачає на оренду житла та побутові витрати, як тільки у неї з`явиться постійна робота, вона зможе матеріально утримувати дітей. Просила проводити судовий розгляд без її участі, ухвалити судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради подав до суду письмові пояснення, в яких просив розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування.

Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року №63566/00 «Проніна проти України» § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 березня 2005 року. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.05.2023 шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають дітей неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дана обставина підтверджується дослідженими в судовому засіданні свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 03.06.2009 Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис №464. Батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ; свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим 14.07.2016 Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції у Харківській області з якого вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про зо складено відповідний актовий запис №763. Батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . (а.с. 9-9зв).

Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2024 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22.11.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2665 розірвано. Рішення набрало законної сили 28.03.2024 (а.с. 45-49).

Згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 здійснює згідно з КВЕД такі види підприємницької діяльності: агентство нерухомості, дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки, діяльність у сфері зв`язків із громадськістю, надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у. (а.с. 10-12).

Згідно інформації про особу, наданої ст. ДОП СДОП ВП ХРУП №1 ГУНП в Харківській області Апанасенко П., ОСОБА_1 останній час мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . За час проживання зарекомендував себе з позитивного боку, сварки із сусідами не влаштовував, спиртними напоями не зловживає, будь-якої компрометуючої інформації по відношенню до останнього отримано не було (а.с.15-16).

Згідно характеристики виданої ФОП ОСОБА_6 ОСОБА_1 працював у ФОП ОСОБА_6 з 09.10.2018 по 01.03.2022 на посаді заступника директора. 08.01.2024 ФОП ОСОБА_6 підписала з ФОП ОСОБА_1 договір про співпрацю №08/01-01. ОСОБА_1 зарекомендував себе як чесний та сумлінний співробітник, який вміє організувати робочий процес і проконтролювати якість виконуваної роботи. З усіма підтримує рівні дружні взаємини та користується повагою та авторитетом (а.с.17).

Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 15.08.2013 ОСОБА_1 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_3 . Вказана квартира складається із трьох житлових кімнат, загальною площею 64, 0 кв.м., житловою площею 41, 1 кв.м. (а.с.19-22).

З дослідженого в судовому засіданні висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради від 23 лютого 2024 року №92 вбачається наступне: «Батько дітей ОСОБА_1 . Мати дітей ОСОБА_2 . Місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зареєстровано. Фактично діти проживають із батьком, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Батько ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, на диспансерному обліку в КНП «Обласна клінічна наркологічна лікарня» та КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР не перебуває, що підтверджується відповідними довідками.

В матеріалах цивільної справи міститься інформація ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, що ОСОБА_1 , який поживає за адерсою: АДРЕСА_4 , зарекомендував себе з позитивного боку, сварки із сусідами не влаштовував, спиртними напоями не зловживає, будь-якої компрометуючої інформації по відношенню до нього отримано не було.

Ураховуючи те, що дитина ОСОБА_3 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітньою, Департамент служб вважає за неможливе складання до суду письмового висновку щодо визначення її місця проживання, у зв`язку із відсутністю на те законних підстав.

Питання щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком, ОСОБА_1 , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради (далі Комісія) на підставі наявних документів.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст.ст.19, 150, 155, 160, 161 СК України, рекомендацією Комісії, в інтересах дітей, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком, ОСОБА_1 » (а.с. 39-40).

Згідно листа КНП «Міська дитяча поліклініка №23» ХМР №378/0/567-24 від 16.05.2024 діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкають за адресою: АДРЕСА_1 та перебувають під наглядом фахівців поліклініки з народження. За інформацією лікаря-педіатра амбулаторні прийоми діти відвідують в супроводі батька ОСОБА_1 . Під час візитів лікаря додому огляд дітей здійснювався також в присутності батька. Рекомендації лікарів щодо лікування та нагляду за дітьми батько виконував в повному обсязі.

Згідно довідки ГО «Спортивний клуб «ADRENALIN» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тренується у спортивному клубі « ОСОБА_7 » на відділені вільної боротьби під керівництвом тренера-викладача ОСОБА_8 . На тренуваннях дитина завжди охайна і забезпечена усім необхідним. На зайняття дитину приводить та забирає його батько ОСОБА_9 , який постійно присутній на тренувальному процесі дитини. Мати ОСОБА_10 , ОСОБА_2 з тренером не знайома та зв`язок не підтримує.

В судовому засіданні досліджено лазерний диск, на якому міститься відеозапис промови неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій остання зазначила, що проживає разом із батьком ОСОБА_1 та братом у м. Харкові. Мати з початку війни виїхала за кордон, де проживає по теперішній час.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, чи здійснюються вони державними, приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, має бути наданий такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя (ураховуючи при цьому права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, що відповідають за неї за законом), і для цього використовують всі відповідні законодавчі й адміністративні заходи.

Зазначене узгоджується із правовою висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц (провадження №14- 327цс18).

У п.6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення п.1 ст.3, ст.9 Конвенції, ч.2, 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Отже, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 3 ст.160 СК України визначено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.1, 2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Йохансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року, крім того, таке спілкування, а також його характер та обсяг обумовлюють обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що як зазначено у висновку органу опіки та піклування від 23 лютого 2024 року, відповідачка перебуває за кордоном, у зв`язку з чим, не має можливості приймати фактично участь у вихованні дітей та їх утриманні, підтверджує той факт, що донька ОСОБА_11 та син ОСОБА_12 дійсно перебувають на самостійному вихованні і утриманні батька. В найближчий час намірів повертатися до м. Харків не має, департамент служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із батьком ОСОБА_1 , тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Коваль Олександра Юрійовича, до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дітей, задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , за його місцем мешкання: АДРЕСА_1 , на його утриманні і вихованні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня виготовлення судового рішення до Харківського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Представник позивача адвокат Коваль Олександр Юрійович, адреса для листування: 61165 м. Харків, а/я 3683.

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, місце знаходження: 61002 м. Харків, вул. Чернишевська, 55, .

Повний текст рішення складено 22 травня 2024 року.

Суддя: А.М. Задорожна