Справа № 357/2311/24
Провадження № 2/357/2039/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області, треті особи: державний нотаріус Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Кравець Антоніна Василівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТА» про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом, в якому просить визнати за собою право власності на земельну ділянку, площею 2,4650 га, з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:006:0158 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50112837 від 10.12.2019, номер запису про інше речове право 34545576 в спеціальному розділі на земельну ділянку з кадастровим номером :04:006:0158 .

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г., зареєстрований в реєстрі за № 2-2757. Згідно вказаного заповіту спадкодавець заповіла позивачу належний їй на праві власності сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Птахофабрика Білоцерківська» Терезинської селищної ради Білоцерківського району Київської області, розміром 2,53 в умовних кадастрових гектарах. 21.07.2005 Першою Білоцерківською державною нотаріальною конторою, на підставі вказаного заповіту було заведено спадкову справу № 534/2005. 30.10.2023 року державним нотаріусом Кравець А.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка обґрунтована тим, що у заповіті спадкодавець заповіла ОСОБА_1 право на земельну ділянку посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Птахофабрика Білоцерківська» Терезинської селищної ради Білоцерківського району, а для оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_1 надав нотаріусу Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 270515. Вказаний державний акт ОСОБА_2 отримала взамін сертифікату (КВ № 0279162), що підтверджується довідкою Білоцерківського районного відділу земельних ресурсів Київського обласного головного управління державного комітету України по земельних ресурсах від 07.09.2005 року.

За життя спадкодавець надала земельну ділянку в користування ТОВ «Агрокомплекс», що підтверджується договором про передачу землі в оренду № 5104 від 18.10.1999 року, який зареєстровано в Терезинській селищній раді за № 70 від 17.02.2020 року. Для підтвердження виділу земельної ділянки в натурі спадкодавцем виготовлявся Державний акт на право приватної власності на землю, який був виданий вже після посвідчення заповіту. При видачі спадкодавцеві державного акта на право приватної власності на землю було встановлені та чітко визначені межі земельної ділянки в натурі та розмір земельної ділянки змінився з 2,53 в умовних кадастрових гектарах на 2,465 га.

Державний акт на право приватної власності на землю було зареєстровано 20.12.2001 року, та в ньому не містилось відомостей про кадастровий номер земельної ділянки (невитребувана), тому з метою оформлення спадщини, позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного виробничого відділу Київської обласної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» для присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, на яку видано державний акт серії Р1 № 270515, взамін сертифікату на право на земельну частку (пай). 03.01.2024 року позивач отримав витяг із Державного земельного кадастру про земельну ділянку із якого дізнався, що земельна ділянка, яка належить померлій згідно державного акту зареєстрована в 2019 році у державному земельному кадастрі з кадастровим номером :04:006:0158, без зазначення замовника.

З інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо що стосовно вказаної земельної ділянки зареєстровано інше речове право - договір оренди нерозподілених (не витребуваних) земельних ділянок власників земельних часток (паїв) серія та номер (виданий 28.11.2019 року), між територіальною громадою смт Терезине в особі Терезинської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліта». Договір укладено на строк до дати державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Однак, враховуючи вимоги земельного законодавства право власності на земельну ділянку було зареєстровано 20.12.2001 року за ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №270515. 18.10.1999р., спадкодавець передала земельну ділянку в оренду ТОВ «Агрокомплекс» на підставі договору про передачу землі в оренду № 104, договір складено терміном на 5 років який був зареєстрований в Терезинській селищній раді 17.02.2000 року за № 70. Позивач зазначає, що Терезинська селищна рада зареєструвала договір оренди в 1999 році, а потім було видано ОСОБА_2 державний акт на право приватної власності на землю у грудні 2001 року, а тому, всупереч вимогам законодавства, незаконно оформлено договір оренди від 28.11.2019р. між Терезинською селищною радою та ТОВ «Еліта», а державний реєстратор без належної перевірки зареєструвала право оренди земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав. Позивач вказує, що державний нотаріус відмовила йому оформлювати спадщину, оскільки він не надав правовстановлюючий документ на спадкове майно, у заповіті йде мова про сертифікат на право на земельну частку (пай), однак сертифікат був вилучений при видачі ОСОБА_2 державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, але в заповіт не були внесені зміни.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 07.02.2024 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в загальному порядку, призначив справу до підготовчого засідання (а.с. 33), витребував від Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, щодо майна померлої ОСОБА_2 (а.с. 35-36), витребував від ТОВ «Еліта» копію договору оренди земельної ділянки від 28.11.2019 (а.с. 37-38).

01.03.2024 на адресу суду надійшли витребувані матеріали спадкової справи № 535/2005 (а.с. 47-88).

16.04.2024 представник позивача, адвокат Овчаренко Д.К. подав пояснення по справі (а.с.100-114).

В судовому засіданні представник позивача адвокат Овчаренко Д.К. підтримав позовні вимоги.

Відповідач Білоцерківська міська рада в судове засідання свого представника не направила, 04.03.2024р. на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника БМР за наявними матеріалами справи, на розсуд суду (а.с. 89-90).

Третя особа державний нотаріус Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Кравець А.В. в судове засідання не з`явилась, 01.03.2024 на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, у вирішенні справи поклались на розсуд суду (а.с. 46).

Третя особа ТОВ «Еліта» в судове засідання свого представника не направила, про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, витребувані документи ухвалою суду від 07.02.2024 року, повторно, до суду не надали.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 14.03.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 11).

Встановлено, що ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 31.07.2001 року державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г., зареєстрований в реєстрі за № 2-2757 (а.с. 61).

Своїм заповітом ОСОБА_2 здійснила розпорядження на випадок смерті, а саме заповіла належний їй на праві власності сертифікат на право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Птахофабрика Білоцерківська» Терезинської селищної ради Білоцерківського району Київської області, розміром 2,53 в умовних кадастрових гектарах, на ім`я ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 21.09.1999 ОСОБА_2 , на підставі рішення Білоцерківської РДА від 09.09.1999 № 280, було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0279162, як члену колективного сільськогосподарського підприємства ВАТ «Птахофабрика «Білоцерківська» на земельну ділянку розміром 2,53 в умовних кадастрових гектарах. Наведене підтверджено копією сертифікату, оригінал якого в 2001 році було вилучено при оформленні і реєстрації права власності на цю земельну ділянку (а.с. 16,17).

Встановлено, що 20.12.2001 року ОСОБА_2 було видано Державний акт на право приватної власності на землю, серії Р1 №270515, згідно якого на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Терезинської селищної ради народних депутатів від 22.02.2001 року ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,465 гектарів, розташовану на території Терезинської селищної ради Білоцерківського району. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №144 20.12.2001 року (а.с. 15).

З довідки, за вих № 06-15-1805 від 07.09.2005р., Білоцерківського районного відділу земельних ресурсів слідує, що відповідно до Порядку передачі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств, ОСОБА_2 на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Терезинської селищної ради народних депутатів від 22.02.2001 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на землю серія Р1 №270515 (реєстраційний № 144 від 20.12.2001) взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) КВ № 0279162 (реєстраційний № 229 від 21.09.1999) по ВАТ «Птахофабрика «Білоцерківська» (а.с. 17).

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, № витягу НВ-024 від 03.01.2024р., вбачається, що відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :04:006:0158, площею 2,4650, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва внесено до земельного кадастру, а також містяться відомості про оренду земельної ділянки орендар ТОВ «Еліта», 04.12.2019 р. строк дії речового права до дати державної реєстрації права власності на земельну ділянку (а.с. 18-23).

Згідно з відповіді № 0129 від 29.01.2024р. Білоцерківського міськрайонного виробничого відділу ДП «Центр державного кадастру» вбачається, що у витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-024 від 03.01.2024, здійснено технічну помилку, а саме не вказано документ, що посвідчує право. Оскільки відбувся автоматизований обмін інформаційних систем Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0158, неможливо внести достовірні дані щодо відомостей про право власності. Земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0158 була зареєстрована в НКС на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №270515 від 20.12.2001 року, виданого на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) № 0279162 від 21.09.1999, власник ОСОБА_2 (а.с. 25)

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0158 державним реєстратором Майорко Т.О. зареєстровано право оренди земельної ділянки (інше речове право: 34545576), на підставі договору оренди нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок власників земельних часток (паїв), серія та номер: 9, виданий 28.11.2019, зі строком дії на строк до дати державної реєстрації права власності на земельну ділянку, орендар: ТОВ «Еліта», орендодавець: територіальна громада смт. Терезине в особі Терезинської селищної ради білоцерківського району Київської області (а.с. 27).

З матеріалів спадкової справи № 534/2005 вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту від 31.07.2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2757. Інших спадкоємців на земельну ділянку з кадастровим номером :04:006:0158 не виявлено.

30.10.2023 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори Кравець А.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з якої вбачається, що згідно заповіту від 31.07.2001 року ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай), однак ОСОБА_1 для оформлення спадкових прав надав державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 270515 від 20.12.2001 року, отже право власності на земельну ділянку площею 2,465 га у ОСОБА_2 виникло після одержання нею державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 270515. Тобто, на момент складання заповіту право ОСОБА_2 на земельну частку (пай) було підтверджено сертифікатом на право на земельну частку (пай), однак на момент відкриття спадщини це майно їй вже не належало, оскільки на підставі вказаного сертифікату було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, проте спадкодавцем не були внесені зміни до заповіту (а.с. 85-87).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права.

За змістом ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї.

У відповідності до п.17 Розділу X Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону .

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Як було встановлено в судовому засіданні, 31.07.2001 року спадкодавець ОСОБА_2 склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 , яким заповіла належний їй, на той момент сертифікат на право на земельну частку (пай), однак вже 20.12.2001 ОСОБА_2 отримала державний акт на право приватної власності на землю без визначеного кадастрового номеру, згідно вимог чинного законодавства на той час. Як вбачається із наданої інформації Білоцерківського районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_2 було видано державний акт на право власності на землю серія Р1 №270515, взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) КВ № 0279162.

Згідно статті 79 Земельного Кодексу України (в ред. 2001 р.), що була чинна на момент набуття спадкодавцем права власності на землю, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Законодавство того часу не вимагало присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці при її формуванні, як об`єкта права власності.

Отже, на час відкриття спадщини, 10.03.2005 року, спадкодавцю ОСОБА_2 належала на праві власності земельна ділянка площею 2,465 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського призначення. А тому, позовна вимога про визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:006:0158 підлягає до задоволення, оскільки позивач позбавлений можливості іншим чином оформити свої спадкові права на вказану земельну ділянку.

Щодо позовної вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію іншого речового права права оренди земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю.

Отже, як було зазначено вище, в грудні 2001 року ОСОБА_2 оформила право власності на землю з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та отримала державний акт на право власності на землю серія Р1 №270515, взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) КВ № 0279162, але кадастровий номер цій земельній ділянці не було присвоєно, на початку 2005 року ОСОБА_2 померла. Як було встановлено судом, в порядку спадкування, ніхто не оформив право власності на цю земельну ділянку, а отже, територіальна громада правомірно визначила статус цій земельній ділянці, як нерозподілена(невитребувана) та, присвоївши їй кадастровий номер, правомірно передала в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку .

Згідно ч. 1, ч.4 ст. 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Як було встановлено судом, за третьою особою ТОВ «Еліта» 04.12.2019 р. було зареєстроване право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0158, на підставі договору оренди від 28.11.2019р., укладеного між орендодавцем Територіальною громадою смт.Терезине і орендарем ТОВ «Еліта » на строк до дати державної реєстрації права власності на цю земельну ділянку, що слідує з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.18-21), а також такий строк дії договору оренди підтверджено даними з Державного реєстру речових прав та нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Тому, в даному випадку, відсутній спір щодо права оренди та є передчасною позовна вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо запису про право оренди, оскільки в силу ст. 13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» з моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку за позивачем, договір оренди цієї земельної ділянки припиняється.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, а тому оскільки задоволену одну позовну вимогу, то з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на земельну ділянку площею 2,4650 га, з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:006:0158, розташовану на території Білоцерківської територіальної громади Білоцерківського району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Білоцерківської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 1211 грн.20 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 / адреса реєстрації: АДРЕСА_1 /.

Відповідач: Білоцерківська міська рада Київської області, /адреса: вул. Ярослава Мудрого, 15, м.Біла Церква, Київська область, 09117/.

Третя особа: державний нотаріус Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Кравець Антоніна Василівна / адреса: вул. Банкова, 5, м.Біла Церква, Київська область, 09117/.

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТА», / адреса: вул. Першотравнева, 2, смт. Терезине, Білоцерківський район, київська область, 09133/.

З урахуванням ч. 3 ст. 124, ч. 6 ст. 259 ЦПК України, повний текст рішення виготовлений 27.05.2024 року.

Суддя О. Я. Ярмола