Справа № 456/2724/22
Провадження № 2/456/52/2024
РІШЕННЯ

іменем України

13 травня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Сімонової-Мацигін А.А..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу №456/2724/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третьої особи Стрийської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю та про порушення правил добросусідства, -

встановив:

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом, у якому просить постановити рішення, яким зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні мною позивачем ОСОБА_1 , своїм будинком та земельною ділянкою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення за власні кошти брами та її каркасу між будинками АДРЕСА_2 . Позов обґрунтовано тим, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є сусідами позивача, самовільно спорудили огорожу між будинком позивача та будинком, в якому вони проживають і співвласницями якого вони є, при цьому незаконно захопили частину земельної ділянки позивача шириною 32 см. Будь-якого дозволу на спорудження цієї огорожі позивач не давала. В результаті незаконно спорудженої огорожі позивач та її сім`я не мають доступу до обслуговування свого будинку, в результаті чого не можуть здійснювати огляд, обслуговування, ремонт відмостки, вікон, даху і стін свого будинку, який руйнується в результаті безпосереднього примикання дворового туалету, розташованого на подвір`ї домоволодіння за адресою майдан Й. Сліпого, 2. Після залучення у справі співвідповідачів, позивач подала до суду заяву про уточнення позовних, у якій просить зобов`язати відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні позивачем ОСОБА_1 будинком та земельною ділянкою, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 шляхом знесення відповідачами за власні кошти брами та її каркасу між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , а також покласти на відповідачів понесені нею судові витрати.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , користуючись своїм правом, подали до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечують щодо задоволення позовних вимог, оскільки відповідачі вважають такі безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. На обґрунтування своєї позиції відповідачі зазначають, що облаштування огорожі на прибудинковій території їхнього будинку погоджено з усіма власниками квартир будинку, що стверджується їх заявами. Оскільки огорожа примикає до будинку позивача, питання її облаштування відповідач ОСОБА_2 погоджувала і з нею. Відповідачі зазначають, що прибудинкова територія їхнього будинку не повинна служити обслуговуванню будинку позивача. Позивач не мас на неї права, а відтак не може заявляти будь-яких претензій щодо неї. Вважають, що заяви позивача, що вони не допускають її на прибудинкову територію будинку є надумані, а тому відповідачі просять у задоволенні позовних вимог відмовити.

Натомість, позивач подала до суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що вона не підписувала жодних заяв чи дозволів на спорудження паркана між їхніми з відповідачами будинками. Додатково зазначає, що необхідності у облаштуванні воріт не було, оскільки ніколи раніше не траплялися випадки пошкодження, руйнування чи крадіжок майна.

У запереченнях пояснень наданих позивачем у відповіді на відзив на позовну заяву, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стверджують, що будинок АДРЕСА_3 не обладнаний центральним водопостачанням та водовідведенням.Тому наявність дворового туалету, водоколонки є обов`язковою. Вода з водоколонки використовується ними для пиття та харчування. Неодноразове засмічення водоколонки стало однією з підстав для встановлення огорожі прибудинкової території. Відповідачі вважають, що вони не створюють перешкоди позивачу у доступі до стіни її будинку, а огорожу облаштовано виключно для безпеки і потреб мешканців будинку.

Відповідач ОСОБА_5 , після залучення його співвідповідачем, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що жодних перешкод позивачу у обслуговуванні її будинку відповідачі не створюють. Те що відповідачі облаштували огорожу (ворота) на своїй прибудинковій території ж ніяк не порушує права та інтереси позивача, так як позивач, маючи на праві власності свою земельну ділянку для обслуговування свого будинку, не має жодного відношення до земельної ділянки відповідачів.

У свою чергу, позивач надала відповідь на відзив відповідача ОСОБА_5 , де зазначила, що власники багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_3 не мають жодних повноважень визначати межі ділянок на землі комунальної власності, ставити на ній будь-які загорожі, самостійно вирішувати хто має доступ до конкретної ділянки, у яких спосіб може відбуватися такий доступ.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач ОСОБА_5 вказує, що їхня земельна ділянка є прибудинковою територією будинку. На ній розміщені господарські будівлі і споруди, які відносяться до будинку та якими вони користуються, оскільки квартири будинку не підключені до центрального водопостачання та водовідведення,а тому просить у задоволені позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_6 відзиву на позовну заяву не скерував, однак подав до суду заяву у якій просить проводити розгляд справи у його відсутності. Додатково зазначив, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Стрийської місько ради Кобко Т.В., подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справу у відсутності представника третьої особи і просить ухвалити рішення у відповідності до чинного законодавства.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею, було вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичних осіб, які не є суб`єктами підприємницької діяльності - відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ..

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамка Р.Т. від 14.09.2022 року вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у цій справі - 11.11.2022 року о 09:30 год..

Протокольною ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, від 11.11.2022 року судове засідання було відкладено до 08.12.2022 року о 09:10 год.

08.12.2022 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 20.01.2023 року о 14:10 год.

Ухвалою від 20.01.2023 року постановлено проводити розгляд даної справи без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відтак, розгляд справи було відкладено до 02.03.2023 року о 11:00 год..

У судовому засіданні, котре відбулося 02.03.2023 року, було повідомлено про подання відповідача відзиву на позовну заяву. У зв`язку з цим, для можливості ознайомлення з таким, розгляд справи вирішено відкласти до 28.03.2023 року о 11:30 год..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.03.2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 15.05.2023 року о 15:00 год.. Задоволено клопотання учасників справи про виклик свідків.

У зв`язку з неявкою у судове засідання, яке було призначено на 15.05.2023 року, відповідачів та їхнього представника, розгляд справи було відкладено до 02.062023 року о 09:30 год..

02.06.2023 року судом задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, у зв`язку з її поганим самопочуттям та відпусткою представника позивача. Наступне судове засідання призначено на 10.07.2023 року о 14:30 год..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.07.2023 року постановлено проводити розгляд даної справи без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відтак, задоволено клопотання представника позивача та відкладено розгляд справи до 22.09.2023 року о 14:30 год..

У судовому засіданні, котре відбулося 22.09.2023 року, судом допитано свідків та було відкладено розгляд справи через необхідність подання до суду письмового клопотання про залучення співвідповідачів.

Так, ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.09.2023 року задоволено клопотання представника позивача про залучення співвідповідачів. Розгляд справи відкладено на 12:00, 02.10.2023 року.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.10.2023 року постановлено проводити розгляд даної справи без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відтак, задоволено клопотання представника відповідачів та відкладено розгляд справи до 20.11.2023 року о 11:30 год..

Протокольною ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, від 20.11.2023 року судове засідання було відкладено до 26.12.2023 року о 15:30 год.

Ухвалою від 26.12.2023 року постановлено проводити розгляд даної справи без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відтак, задоволено клопотання представника відповідачів та відкладено розгляд справи до 15.02.2024 року о 14:30 год..

15.02.2024 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 22.03.2024 року о 14:30 год..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.03.2024 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про проведення судового засідання, яке призначено на 14:30 год. 22 березня 2024 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні, котре відбулося 22.03.2024 року, судом оголошено перерву до 13.05.2024 року о 14:10 год..

Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Усі заяви та клопотання сторін у справі були вирішені судом у встановленому законодавством порядку.

Розгляд справи по суті відбувся 13.05.2024 року за допомогою відеоконференцзв`язку.

Фактичні обставини справи із оцінкою відповідних доказів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , є власницею житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.10.2021 року, спадкова справа №12/2021, зареєстрована в реєстрі за № 1684, та Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.10.2021 року, спадкова справа №12/2021, зареєстрована в реєстрі за № 1682.

У свою чергу, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири, розташованої в АДРЕСА_4 . Даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03.09.2012 року.

Також встановлено, що відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на праві власності належать квартира АДРЕСА_5 та квартири АДРЕСА_6 , АДРЕСА_2 , відповідно.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є сусідами позивача ОСОБА_1 ..

Так, каркас брами між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 був зроблений ще у 2020 року, оскільки на зауваження позивача відповідачі не реагували, вона звернулася до Стрийської міської ради зі скаргою. Відтак, відповідно до листа Стрийської міської ради про розгляд звернення від 08.09.2020 року, мешканцям будинку АДРЕСА_3 , необхідно зупинити влаштування огорожі та привести прибудинкову територію до належного стану.

Будинок АДРЕСА_3 не обладнаний центральним водопостачанням та водовідведення, про що свідчать відповідні довідки КП «Стрийводоканал». Відтак, на прибудинковій території будинку розташовані дворовий туалет та водо колонки, які є вкрай необхідними.

При цьому, згідно відповіді на адвокатський запит, який надав виконавчий комітет Стрийської міської ради, земельна ділянка за адресою майдан АДРЕСА_3 не закріплена та відомості про неї не занесені до Державного земельного кадастру, це свідчить про те, що земельна ділянка, яке знаходиться між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6 , не є прибудинковою територією будинку АДРЕСА_3 .

Крім того, у матеріалах справи містяться копія генерального плану (схеми) земельної ділянки з будівлями на майдані АДРЕСА_3 ) та викопіювання з генерального плану АДРЕСА_1 , в районі будинків № НОМЕР_1 та АДРЕСА_1 , з яких вбачається розташування будинків та відповідної земельної ділянки.

Допитаний у судовому засіданні під присягою свідок ОСОБА_7 , повідомила, що у будинку АДРЕСА_1 вона виросла та бачила як споруджувалася брала, зокрема уже дороблялися деталі. Зазначила, що раніше міською радою було прийнято рішення про припинення зведення огорожі, однак відповідачі знехтували цим та без їхнього дозволу встановили браму, яка заважає подивитися чи руйнується стіна будинку чи інше майно.

Допитаний у судовому засіданні під присягою свідок ОСОБА_8 , повідомив, що він разом із ОСОБА_7 приїхали до будинку після дзвінку позивача, у якому вона коротко розповіла про ситуацію. Коли вони приїхали, то побачили, що брама уже була споруджена, а біля неї стояло двоє людей. Відтак, позивач винесла рішення міської ради про заборону спорудження огорожі, однак на це ніхто не звернув уваги, в наслідок чого позивач викликала поліцію.

Допитаний у судовому засіданні під присягою свідок ОСОБА_5 , повідомив, що брама на це подвір`я була вкрай необхідною, оскільки колонку для води, яка знаходиться на земельній ділянці поруч з будинком, забруднювали люди, які постійно проходило повз двір. Додатково зазначив, що він сам був причетний до спорудження цієї брати, зокрема давав кошти для її спорудження.

Допитаний у судовому засіданні під присягою свідок ОСОБА_9 , повідомила, що дана огорожа була встановлена задля безпеки та вона нікому не заважає, оскільки така закривається тільки на ніч, а протягом дня двір відкритий і позивач має доступ до подвір`я. Також зазначила, що позивачу пропонували ключ від брами, однак остання відмовилася від нього.

Норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства»).

За загальним правилом, наведеним у ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, не завдаючи при цьому шкоди правам інших осіб і не порушуючи їхніх інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України встановлена можливість захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, а саме власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У свою чергу, статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням його права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Стаття 386 ЦК України яка встановлює засади захисту права власності, передбачає, що Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно із ч. 3 ст. 42 ЗК України, порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території визначається співвласниками.

Пункт 4 ч.1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачає обов`язком співвласників багатоквартирного будинку додержання вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території.

Частина 2 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» зазначає, що реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Інститут земельних відносин добросусідства є нормативно встановленими обмеженнями щодо здійснення прав на землю (включаючи право власності), які мають на меті забезпечити захист інтересів власників (землекористувачів) сусідніх володінь від можливих порушень при використанні земельних ділянок.

Основна мета цих правил полягає в сприянні і забезпеченні такому використанню земельних ділянок, при якому власникам сусідніх земельних ділянок і землекористувачам заподіюється менша кількість незручностей.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 року у справі № 761/5115/17 сформульований висновок про те, що одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права.

У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" судам роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Отож, аналіз даних норм цивільного законодавства та усталеної судової практики дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Висновок суду.

За встановлених у судовому засіданні вищенаведених обставин справи та перевірки доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що самовільно споруджена відповідачами огорожа між будинками позивача та відповідачів чинить перешкоди позивачеві ОСОБА_1 у здійсненні її права користування та розпорядження будинком та земельною ділянкою, які їй належать на праві власності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третьої особи Стрийської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю та про порушення правил добросусідства підлягають до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно, до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду у розмірі 992 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією №4363-6007-4983-4787 у АТ «Банк Транс-Капітал» від 19.08.2022 року, у зв`язку із задоволенням його позовних вимог, слід стягнути солідарно з відповідачів.

Жодних доказів про понесення позивачем інших судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, у матеріалах справи не міститься.

Керуючись ст..7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 133, 141, 244, 245, 259, 263-268, 279 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги задоволити.

Зобов?язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 будинком та земельною ділянкою розташованою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 за власні кошти брами та її каркасу між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 992 (дев?ятсот дев?яносто дві) грн.. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний тест рішення суду виготовлений 23.05.2024.

Суддя Р. Т. Шрамко