КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 362/7085/23
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/7109/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Короки Владислава Вікторовича на ухвалу судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2023 року (суддя Кравченко Л.М.) про повернення заяви ОСОБА_1 , поданої в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві про встановлення факту народження дітей,

встановив:

у жовтні 2023 року заявниця звернулась до суду із заявою, у якій просила встановити факт народження дитини жіночої статі ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Табха Сирійської Арабської Республіки у громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та народження дитини жіночої статі - ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Табха Сирійської Арабської Республіки у громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мотивуючи заяву, ОСОБА_1 посилалася на те, що з 2013 року проживала у місті Табха, Сирійської Арабської Республіки та перебувала у цивільному шлюбі із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який у квітні 2018 року помер. Під час цих відносин в них народилось двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Заявниця зазначала, що з лютого 2019 року вона перебувала у полоні, тому не могла отримати документи про народження її дітей. Документи, що підтверджують смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у неї також відсутні.

Заявниця посилалася на те, що 19 жовтня 2021 року відбулася її репатріація на територію України, однак вже у березні 2022 року, у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації проти України, вона виїхала спочатку до Польщі, а потім і до Німеччини, де перебувала до серпня 2023 року. Перебуваючи в Німеччині, вона звернулась до Інституту судової медицини університетської клініки Ессен із запитом на проведення

експертизи щодо ймовірності її біологічного материнства по відношенню до дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Висновком про визначення материнства № DNA-A192/22 від 27 травня 2022 року, проведеним в Інституті судової медицини університетської клініки Ессен, встановлено, що ймовірність підтвердження факту, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , становить 99,99 %.

Заявниця зазначала, що у серпні 2023 року вона з дітьми повернулась в Україну та почала проживати у Київській області, Васильківському районі, селі Яцьки, де і зареєструвалась як внутрішньо переміщена особа, однак не може здійснити державну реєстрацію народження своїх дітей через відсутність документів, передбачених частиною 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 1 листопада 2023 року заявниці було відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та залишено заяву без руху у зв`язку з недотриманням пунктів 2, 4, 5, 8 частини 3 статті 175 ЦПК України та частини 5 статті 177 ЦПК України.

11 грудня 2023 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Корокою В.В. подано до суду заяву про усунення недоліків, до якої додано квитанцію про сплату судового збору, документи. Які підтверджують викладені у заяві обставини, та клопотання про витребування доказів, оскільки заявниця позбавлена можливості самостійно отримати такі документи.

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2023 року заяву визнано неподаною та повернуто заявниці.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Корока В.В. просить ухвалу судді скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Представник заявниці зазначає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок щодо неможливості вирішити питання про відкриття провадження по справі, оскільки суду були надані наявні у заявниці докази, а також подано клопотання про витребування доказів, які заявниця самостійно не має можливості витребувати.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи заяву без руху, суддя першої інстанції виходив з того, що до заяви не додані докази у підтвердження обставин, на які посилається заявниця у заяві.

Повертаючи заяву та визнаючи її неподаною, суддя виходив з того, що заявницею не усунуті недоліки заяви, зазначені в ухвалі від 1 листопада 2023 року, а саме не надано докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються вимоги заяви.

Проте, вказаний висновок судді першої інстанції не ґрунтується на нормах процесуального права.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення основних прав, наданих конституцією або законом, а також право на доступ до

правосуддя та справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом є одними із невід`ємних прав людини, які закріплені в Загальній декларації прав людини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року (статті 8, 10).

Ця норма кореспондує із статтею 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження (пункт 7).

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Згідно додатків до заяви ОСОБА_1 , заявницею до заяви було додано копію відмови Голосіївського відділу РАЦС у проведенні державної реєстрації народження дітей.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статей 3, 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитина має бути зареєстрована відразу після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх

батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Згідно із статтею 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану України. Невиконання цього обов`язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 13 Закону України від 01 липня 2010 року «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до СК України.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою, зокрема, фактів народження фізичної особи та її походження. Свідоцтво про народження є основним документом, що засвідчує особу дитини до отримання паспорта громадянина України. Від наявності в дитини такого документа залежить виникнення у неї та реалізація особистих немайнових та майнових прав.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів:

а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236.

б) медичне свідоцтво про народження(форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024;

в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма

№ 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024;

г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024;

ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою.

У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (стаття 319 ЦПК України).

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану, якщо державна реєстрація народження дитини проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження, дані про дату і місце народження дитини зазначають відповідно до рішення суду.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина сьому статті 19 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Частиною другою статті 294 ЦПК України передбачене право суду з метою з`ясування обставин справи витребувати необхідні докази за власною ініціативою.

Ухвалою судді від 1 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху для надання доказів у підтвердження обставин, на які посилається заявниця.

На виконання вимог ухвали 11 грудня 2023 року представник заявниці - адвокат Корока В.В. подав заяву, до якої додав наявні докази, а також клопотання про витребування доказів, посилаючись на неможливість самостійно витребувати та надати суду необхідні докази.

Згідно роз`яснень пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції не врахував, що заява ОСОБА_1 про

встановлення факту народження дітей за формою та змістом відповідає вимогам статей 175, 315, 318 ЦПК України, а подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через не подання доказів при пред`явленні заяви залишати її без руху та повертати заявнику.

На стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання достатності доказів, поданих позивачем на обґрунтування своїх вимог, а кожна сторона може розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, відсутність певних доказів не перешкоджає розгляду справи, за результатами якого вирішується питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог, оцінка доказів є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви суд першої інстанції не дав належної оцінки змісту поданої представником заявниці - адвокатом Корокою В.В. заяви про усунення недоліків та доданих до неї документів, фактично обмежившись висновком про те, що ним не надано всіх перелічених в ухвалі від 1 листопаді 2023 року документів, не розглянув клопотання про витребування доказів, чим порушив норми процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала судді про повернення заяви постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Короки Владислава Вікторовича задовольнити.

Ухвалу судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2023 року скасувати, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , поданої в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві про встановлення факту народження дітей, направити до Васильківського міськрайонного суду Київської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук