ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Комунального підприємства «Харківводоканал» - Панасенко Ірини Олексіївни

на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2023 року у складі судді Блажко І. О.

у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року представник КП «Харківводоканал» Панасенко І. О. звернулася до Московського районного суду м. Харкова з вказаним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в обґрунтування якого посилався на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплати за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 .

У порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг відповідачі належним чином не виконували зобов`язання з оплати наданих послуг, внаслідок чого за період з 01.04.2016 по 31.07.2021 у них виникла заборгованість в сумі 36 513,19 грн, яка разом з нарахованими інфляційними втратами в сумі 2 680,07 грн та 3% річних від простроченої суми в сумі 1 032,41 грн в загальному розмірі становить 40 225,67 грн, яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Поважність причин пропуску строку позовної давності позивач обґрунтовував тим, що КП «Харківводоканал» є єдиним підприємством, яке здійснює водопостачання та водовідведення у м. Харкові, іншої альтернативи не має, структура підприємства налічує лише один відділ, який здійснює претензійно-позовну роботу, а тому через велику кількість боржників-фізичних осіб, строк заборгованості яких перевищує 3 роки, підприємство повинно щорічно подавати близько 8 тисяч позовних заяв і заяв про видачу судового наказу. Проте, розмір судового збору за подання таких заяв суттєво обмежує можливість підприємства своєчасно, в межах строку позовної давності звертатися до суду про стягнення заборгованості по усіх боржниках.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, справи, підсудні Московському районному суду м. Харкова, передані для розгляду Октябрському районному суду м. Полтави.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2023 року позов КП «Харківводоканал» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та з центрального водовідведення у розмірі 36 513,19 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП «Харківводоканал» судовий збір в рівних частинах по 567,50 грн з кожного.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачі належним чином не виконують своїх зобов`язань з оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, тому наявні підстави для стягнення на користь КП «Харківводоканал» суми заборгованості, що виникла за період з 01.04.2016 по 31.07.2021.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» суд відмовив у стягненні з відповідачів інфляційних нарахувань та 3% річних від простроченої суми, оскільки на всій території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

Не погодившись з вказаним рішенням у частині відмови у стягненні суми індексу інфляції та 3% річних, представник КП «Харківводоканал» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд помилково не прийняв до уваги, що постанова КМУ № 206 від 05.03.2022 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Вказує, що сума інфляційних витрат за час прострочення та 3% річних від простроченої суми нараховані позивачем за період з квітня 2018 по червень 2021, тобто за період, на який не поширюється дія даної постанови КМУ.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України не переглядається апеляційним судом.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що КП «Харківводоканал» здійснює централізоване водопостачання та централізоване водовідведення по м. Харкову, зокрема, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № е2d29744-8bа9-4352-а8а6-9d4ba85489ad від 02.08.2021 відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг, які надає позивач.

Абонентський особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_3 .

Внаслідок несвоєчасної та неповної оплати за надані послуги за вказаною адресою утворилася заборгованість у розмірі 36 513,19 грн, яка складається з суми заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання у розмірі 20 713,39 грн та заборгованості за надані послуги централізованого водовідведення у розмірі 15 799,80 грн, що утворилися за період з 01.04.2016 по 31.07.2021.

Відмовляючи в частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних від простроченої заборгованості та інфляційних втрат, суд першої інстанції виходив з того, що на території України введено воєнний стан, який триває з 24 лютого 2022 року, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» забороняється нарахування та стягнення неустойки (3% річних, інфляційних втрат, штрафів) при несвоєчасному, неповному внесенні населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Проте таких висновків суд дійшов при неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до помилкового вирішення справи в цій частині позовних вимог.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 58 Конституції України, частинами першою, дугою статті 5 ЦК України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує відповідальність особи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Дана постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався і триває на даний час.

Посилаючись на вказану постанову та зазначаючи, що вона застосовується з 24 лютого 2022 року, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що 3% річних та інфляційні втрати, про стягнення яких просить позивач, були нараховані на суму заборгованості, яка виникла станом на 31.07.2021, тобто у період, коли в Україні не діяв воєнний стан, отже, введена постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 з 24 лютого 2022 року заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням, на період дії воєнного стану в Україні на спірні правовідносини не поширюється та вказана постанова не підлягає застосуванню при вирішенні даної справи.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Пунктами 9, 17, 18, 20, 30, 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, що діяли у спірний період нарахування заборгованості, передбачено, що послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене правовідносини, що склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що на суму стягнутої судом заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у сумі 36 513,19 грн, що утворилась за період з 01.04.2016 по 31.07.2021, позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 2 680,07 грн та 3% річних від простроченої суми у розмірі 1 032,41 грн, які підлягають стягненню з відповідачів у зв`язку з порушенням ними грошового зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат є вірним, правильність такого розрахунку відповідачами не спростована.

Відповідач ОСОБА_1 подала до суду апеляційної інстанції заяву, в якій вказувала, що з 04.08.2006 вона проживає разом з чоловіком ОСОБА_5 за адресою проживання його батьків: АДРЕСА_2 . На даний час у зв`язку з військовою агресією росії проти України разом з сім`єю вона проживає в м. Мукачево Закарпатської області. На підтвердження вказаних обставин додала копії свідоцтва про шлюб, довідок про взяття на облік внутрішньопереміщеної особи, довідки про зареєстрованих осіб, довідки про приписку, заяв про місце проживання, паспорта та ідентифікаційного коду, свідоцтва про народження ОСОБА_6 .

Проте рішення суду першої інстанції в установленому законом порядку відповідач ОСОБА_1 не оскаржила.

Даючи оцінку наведеним у заяві обставинам, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно пункту 6 частини першої, пункту 11 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг; споживач також інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (які діяли на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання); несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою (п.п.1, 3 п.29).

Згідно підпункту 7 пункту 45 постанови Кабінету Міністрів України № 690 від 05 липня 2019 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов договору.

Індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором (підпункт 11 пункту 47 постанови КМУ № 690).

Виконавець зобов`язаний зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання) (підпункт 14 пункту 32 постанови КМУ № 690).

Отже, за змістом наведених спеціальних норм звільнення споживача від сплати вартості комунальних послуг або ж зменшення їх розміру можливе за умови, що споживач письмово повідомив виконавця послуг про тимчасову відсутність за місцем реєстрації (проживання) із долученням відповідного документа, що підтверджує такий факт.

Факт не проживання осіб, які зареєстровані у житлі споживача, але мають інше постійне місце проживання, може підтверджуватись довідкою, що видана на підставі акту щодо підтвердження факту проживання без реєстрації/факту непроживання, підписаною не менш як 3 сусідами, а також довідкою про фактичне проживання (перебування) осіб без реєстрації за іншою адресою, у тому числі, у зв`язку з роботою, лікуванням, навчанням, тривалим відрядженням, відбуванням покарання, проходження військової служби, взяттям на облік внутрішньо переміщеної особи тощо.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про те, що відповідачі у справі зверталися до позивача із письмовими заявами про фактичне непроживання зареєстрованих осіб, а саме ОСОБА_1 , у квартирі та про перерахунок заборгованості.

При цьому, відповідач не позбавлена можливості подати відповідну заяву, а також вимагати у встановленому законом порядку з інших споживачів, які проживають у квартирі, сплати частини комунальних послуг, як і не позбавлена права на апеляційне чи касаційне оскарження рішення суду в разі з його незгодою.

Враховуючи наведене, позовні вимоги КП «Харківводоканал» у частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних від суми простроченої заборгованості підлягають задоволенню, а рішення районного суду в цій частині скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення таких позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Комунального підприємства «Харківводоканал» - Панасенко Ірини Олексіївни задовольнити частково.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2023 року в частині відмови у в задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» інфляційні втрати у розмірі 2 680,07 грн та 3% річних у розмірі 1 032,41 грн від простроченої заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Змінити розподіл судових витрат. Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» по 1 418,75 грн судового збору з кожного.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна