КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-з/824/928/2024
УХВАЛА

28 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Татунця Владислава Вікторовича про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ», треті особи: Київська міська державна адміністрація, Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

10.12.2022 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ», треті особи: Київська міська державна адміністрація, Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, про зобов`язання вчинити певні дії.

Посилались на ті підстави, що Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» не виконало взятих на себе зобов`язань за Попереднім договором про відселення та компенсацію згідно із Законом України "Про комплексну реконструкцію кварталів ( мікрорайонів) застарілого житлового фонду" від 12.04.2016 ( далі - Попередній договір), за умовами якого сторони домовились щодо їх відселення із квартири АДРЕСА_1 , у квартиру АДРЕСА_2 .

Зазначали, що будівництво будинку АДРЕСА_3 завершено ще 2019 року.

27.01.2020 між сторонами підписано Додаткову угоду №1 до Попереднього договору, за якою відповідач зобов`язався забезпечити переселення позивачів до квартири АДРЕСА_4 , передати майнові права на квартиру та передати квартиру з проведеним у квартирі соціальним ремонтом.

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за Попереднім договором, не відповів на пропозицію про укладення основного договору про відселення та компенсацію у зв`язку з відселенням, позивачі просили суд зобов`язати КП «Житлоінвестбуд-УКБ»:

- укласти основний договір про відселення та компенсацію у зв`язку з відселенням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо квартири АДРЕСА_2 ;

- укласти акт прийому-передачі квартири АДРЕСА_2 ;

- видати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 ;

- видати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витяг зі списку покупців і підтвердження того, що останні отримають у власність квартиру АДРЕСА_2 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

19.03.2024 представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Татунець В. В. на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження в справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Татунця В. В. на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року.

17.05.2024 представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Татунець В. В. засобами поштового зв`язку подав заяву про забезпечення позову.

Просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Заява обґрунтована тим, що предметом по даній справі є оформлення (визначення) права власності на квартиру АДРЕСА_2 . У випадку не забезпечення позову можуть бути істотно порушені права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вивчивши подану заяву, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом відповідно до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».

У справі, яка переглядається, предметом позовних вимог, про забезпечення яких просить представник заявниць, є зобов`язання вчинити певні дії, в тому числі укласти основний договір щодо їх відселення до квартири АДРЕСА_4 , скласти акт прийому-передачі вказаної квартири, видати технічний паспорт та витяг зі списку покупців на підтвердження тієї обставини, що вони отри мають вказану квартиру у власність.

Представник заявниць вважав, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання майбутнього судового рішення в даній справі.

Разом з тим, заходи забезпечення позову, про який просить представник заявниць, є неспівмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки можливе задоволення позову про зобов`язання вчинити певні дії не означає автоматичне набуття позивачами права власності на вищевказану квартиру.

Представником позивачів не наведено обґрунтування існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову, останній не зазначив, чим керувався, визначаючи співмірність застосованого ним виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, не вказав на існування обставин, які вказують на ймовірну складність поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду, у разі задоволення позовних вимог, що свідчить про неспівмірність заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, апеляційний суд

Ухвалив:

Відмовити представнику ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокату Татунцю Владиславу Вікторовичу в задоволенні заяви про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ», треті особи: Київська міська державна адміністрація, Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук