СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7359/23

пр. № 2/759/375/24

23 травня 2024 рокуСвятошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Шум Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Мовчана О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Гатненський ліцей Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області та Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр Добробут - Поліклініка" про зобов"язання вчинити певні дії, суд -

ВСТАНОВИВ :

25.04.2023 р. до Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , в інтересах малолітньої доньки в якості законного представника, подано позов до ОСОБА_2 про зобов"язання вчинити певні дії.

Предметом позову було:

1. Зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити протягом десяти днів з моменту набрання законної сили судового рішення участь малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у проведенні її медичного обстеження лікарями-спеціалістами, а саме: педіатром, хірургом, гастроентерологом, гінекологом, окулістом, стоматологом, неврологом, УЗД-спеціалістом, психологом, психіатром, ортопедом за присутності матері дитини ОСОБА_1 у медичному закладі - ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" (03189, м Київ, вул. Маршала Конєва, 10/1).

2. Зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити протягом п`ятнадцяти днів з моменту набрання законної сили судового рішення участь малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у проведенні її незалежного оцінюваннярівня знань у Гатненському ліцеї Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області (08160, вул.. Космонавтів, 1, с. Гатне, Фастівського району, Київської області) за присутності матері дитини ОСОБА_1 .

В обгрунтування своєї заяви позивач зазначала, що у липні 2020 року передала тимчасово доньку, ОСОБА_3 , на короткострокові канікули до батька, однак відповідач дитину не повернув, забрав документи зі школи № 269 одноосібно, не погодивши таку дію з позивачем. 01.11.2022 року позивач звернулась з письмовим зверненням до ОСОБА_2 з вимогою протягом 3-х діб погодити з нею медичний та освітній заклад з метою здійснення доньці ОСОБА_3 профілактичного огляду усіма лікарями у присутності матері та погодити навчальний заклад для проведення незалежної атестації з оцінювання знань дитини. Проте, звернення позивача, відповідач проігнорував щодо забезпечення участі доньки у відповідних заходах. Позивач зазначає, що необхідність медичного профілактичного огляду зумовлена тим, що протягом останніх двох років проживання доньки з батьком, дитина не відвідала жодного лікаря, а також не отримала жодного планового щеплення. Крім того дитина має проблеми зі здоров`ям, а саме паталогію кішківника, що передбачає регулярний нагляд лікарів відповідної спеціалізації. Необхідність проведення незалежної атестації доньки ОСОБА_3 позивач обґрунтовує наявною педагогічною занедбаністю.

Ухвалою суду від 13.12.2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу у підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17.01.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Крім того залучено по справі в якості третіх осіб: Гатненський ліцей Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області та Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр Добробут- Поліклініка".

Позивач та її представник з"явилися у судове засідання, позов підтримали та просять задовольнити його у повному обсязі.

Відповідач та його представник з"явилися у судове засідання та просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Представник третьої особи Гатненського ліцею Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи, судом повідомлявся належним чином. Будь-які клопотання та заяви до суду не надходили.

Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр Добробут- Поліклініка" в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи, судом повідомлявся належним чином. Будь-які клопотання та заяви до суду не надходили.

Суд,заслухавши сторін та перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони проживали разом у будинку АДРЕСА_1 до 2019 року.

Наприкінці 2019 року ОСОБА_3 переїхала разом з позивачем у квартиру АДРЕСА_2 , де вони проживали до кінця червня 2020 року.

Наприкінці червня 2020 року ОСОБА_3 приїхала на канікули до батька, після чого не виявила бажання повертатись до матері.

Щодо визначення місця проживання дитини та способів участі у вихованні дитини батьки згоди не дійшли, в зв`язку з чим спірні питання розглядаються у судах.

Судом встановлено, що позивач, 01.11.2022 року, звернулась з письмовим зверненням до відповідача, з вимогою протягом 3-х діб погодити з нею медичний та освітній заклад з метою здійснення доньці ОСОБА_3 профілактичного огляду усіма лікарями у присутності матері та погодити навчальний заклад для проведення незалежної атестації з оцінювання знань дитини.

Заперечуючи проти заявленого проведення профілактичного медичного огляду, відповідач послався на те, що такої необхідності у проведенні огляду немає, оскільки дитина забезпечена належною медичною допомогою, надавши результатати дослідження від 18.11.2020 року медичного центру «Алерголог», консультативне заключення від 02.03.2021 року ТОВ «Наш доктор», консультативне заключення від 17.07.2021 року ТОВ «Наш доктор», акт про надані медичні послуги від 23.01.2021 року Медичного центру «Дитина», довідку в басейн від 23.01.2021 року. Крім того відповідачем було надано заяву-приєднання від 10.02.2021 року (акцепт» № 17441м1кп) до договору добровільного медичного страхування (приєднання) оферта № Р1мс21 від 04.12.2020 року на підтвердження медичного страхування за програмою страхування «Преміум».

Крім того, відповідач звертав увагу на те, що дитина є здоровою, в зв`язку з чим медична допомога надається дитині у разі необхідності. Доказів протилежного позивачем не надано, в зв`язку з чим матеріали справи їх не містять.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 навчається у центрі дистанційної освіти «Джерело плюс», отримує високі оцінки за навчання, які зазначені в табелі успішності за 2020-2021 навчальний рік, за 2021-2022 навчальний рік, за 2022-2023 навчальний рік. За результатами навчального процесу ОСОБА_3 отримала свідоцтво про здобуття початкової освіти від 31.05.2021 року.

Доводи позивача зводяться до того, що оскільки донька отримує в закладі освіти високі оцінки, то така ситуація є підозрілою і рівень знань дитини необхідно перевірити в іншому закладі освіти.

Судом встановлено, що згідно із розпорядженням Голови Київської міської державної адміністрації № 682 від 15.04.2019 року, центр дистанційної освіти «Джерело плюс» має ліцензію на право провадження освітньої діяльності у сфері повної загальної середньої освіти.

Крім того, згідно із розпорядженням Голови Київської міської державної адміністрації № 970 від 06.07.2020 року, центр дистанційної освіти «ДжерелоПлюс» має ліцензію на право провадження освітньої діяльності у сфері повної загальної середньої освіти за рівнем початкової освіти.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 отримує освітні послуги у належному закладі освіти, який має, передбачений законом дозвіл на здійснення відповідної освітньої діяльності у сфері повної загальної середньої освіти та повної загальної середньої освіти за рівнем початкової освіти.

Аналізуючи зміст позовної заяви суд наголошує, що підставами позову позивач зазначає статтю 24 Конвенції про права дитини, частину третю статті 51 Конституції України, частину першу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», статтю 3 Закону України «Про освіту», частину 2,8,9,10 статті 7 Сімейного кодексу України, статтю 141, 157 Сімейного кодексу України. Будь-яких інших підстав позову позовна заява не містить.

Вказані вище правові норми передбачають право дитини на належний розвиток, медичне обслуговування, освіту, які мають забезпечувати батьки спільно.

Разом з тим, жодна із зазначених позивачем правових норм не передбачає обв`язку щодо проходження профілактичного медичного огляду або перевірки знань дитини шляхом її оцінювання не тим навчальним закладом в якому дитина навчається.

В судовому засідання представник позивача також послався на наказ МОЗ України № 682 від 16.08.2010 року «Про удосконалення медичного обслуговування учнів загальноосвітніх навчальних закладів», однак суд вважає, що зазначений нормативно-правовий акт передбачає обов`язок закладів освіти, а не батьків, щодо забезпечення проведення медичних оглядів. Крім того, відповідач, в судовому засіданні пояснив, що заклад освіти, в якому, навчається ОСОБА_3 працює в дистанційному режимі, в зв`язку з чим довідка учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду учбовим закладом не вимагалась.

Спірні правовідносини полягають у тому, що у позивача та відповідача різні погляди на те, що означає «належне медичне забезпечення дитини» та «належна освіта».

Разом з тим, під час розгляду справи, судом не встановлено, а позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт неналежного медичного обслуговування та педагогічної занедбаності дитини, про що зазначає в позові позивач.

Суд наголошує на тому, що обов`язок доказування щодо неналежного медичного обслуговування дитини або педагогічної занедбаності покладається процесуальним законом на позивача в силу положень частини першої статті 81 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статі 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з частиною другою статті 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Способами захисту сімейних справ та інтересів зокрема є:

- встановлення правовідношення;

- примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку;

-припинення правовідношення, а також його аналювання;

-припинення дій, які порушують сімейні права;

-відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права;

-відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором;

-зміна правовідношення;

-визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Отже, такий спосіб захисту сімейних та цивільних прав, як зобов`язання одного із батьків дитини забезпечити участь дитини у проведенні її медичного обстеження за присутності іншого із батьків, а також зобов`язання одного із батьків дитини забезпечити участь дитини у проведенні її незалежного оцінювання рівня знань за присутності іншого із батьків Сімейний кодекс України та Цивільний кодекс України не передбачають.

В свою чергу позивач не зазначив іншої норми чинного законодавства, які передбачають спосіб захисту прав позивача шляхом зобов`язання одного із батьків дитини забезпечити участь дитини у проведенні її медичного обстеження за присутності іншого із батьків, а також зобов`язання одного із батьків дитини забезпечити участь дитини у проведенні її незалежного оцінювання рівня знань за присутності іншого із батьків, як і не зазначив, яким чином задоволення такого позову поновить порушені права відповідно до змісту позову позивача.

Разом з тим, норми матеріального права, які регулюють дані відносини не передбачають такого способу захисту, який було обрано позивачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовних вимог без задоволення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно залишити без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.2,12,13,76-83,141,263-265,273,354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Гатненський ліцей Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області та Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр Добробут - Поліклініка" про зобов"язання вчинити певні дії- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: Л.М. Шум