Справа № 489/3414/24
Номер провадження 2-н/489/922/24
Ухвала

про відмову у видачі судового наказу

13 травня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді Кокорєва В. В., розглянувши заяву стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (далі - ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" або стягувач) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення суми боргу за спожиту електричну енергію з боржника - ОСОБА_1

встановив

Заявником подано до суду заяву про стягнення суми боргу за спожиту електричну енергію.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Як вбачається з Витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва від 04.03.2024 за адресою, за якою постачались комунальні послуги ( АДРЕСА_1 ) зареєстрована ОСОБА_1 . Саме до цієї особи і звернуто заявником вимоги про видачу судового наказу.

Проте, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.05.2024, квартира АДРЕСА_2 належить на праві часткової власності ОСОБА_2 (1/2), ОСОБА_1 (1/12 і 1/12), тобто 1/6.

В постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №522/7683/13-ц від 20.09.2018 зазначено, що суд апеляційної інстанції виправив допущені судом першої інстанції помилки та, скасовуючи ухвалене ним рішення і частково задовольняючи позов, з урахуванням положень статті 319 ЦК України, правильно виходив з того, що в силу належності квартири на праві спільної часткової власності, кожен із співвласників має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано. Тягар утримання майна лежить на співвласниках квартири (стаття 322 ЦК України).

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку заявник повинен був звертатись до суду з вимогою про видачу судового наказу з боржників у відповідності до належних їм часток у праві спільної часткової власності на нерухоме майно, до якого надавалися комунальні послуги. Як слідує зі змісту заяви про видачу судового наказу, заявник просить стягнути весь наявний борг лише з одного боржника-співлласника квартири, проте це суперечить позиції Верховного Суду, наведеної вище.

Оскільки, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 належить 1/6 квартири, до якої надавалися комунальні послуги, то і відповідальність він має нести відповідно до своєї частки у спільному майні.

Отже, в порядку наказного провадження проводиться розгляд справ щодо яких презюмується відсутність спору.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу в частині вимог, а саме в розмірі 9224,13 грн.

Частиною першою статті 166 ЦПК України визначено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ч. ч. 1, 9 ст. 165 ЦПК України суд

ухвалив

Відмовити у видачі судового наказу у справі № 489/3414/24 (номер провадження 2-н/489/922/24) за заявою ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення суми боргу за спожиту електричну енергію з боржника - ОСОБА_1 щодо частини вимог на суму 9224,13 грн.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана ним протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. В. Кокорєв