Справа № 487/1065/24
Провадження № 2/487/1336/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого-судді А.А. Лагоди

секретаря К.Е. Мамчур

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача-адвоката Голубенка Дмитра Костянтиновича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

02.02.2024 до суду звернувся представник ОСОБА_1 з позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_2 завдані майнові збитки, спричинені залиттям квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 441422,00 грн., моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн., витрати на проведення експертизи в сумі 8400,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн., судовий збір в сумі 4914,22 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_2 . 27.11.2023 приблизно о 12:20 год. відбулось затоплення її квартири гарячою водою з квартири АДРЕСА_3 , що розташована поверхом вище. Комісією управляючої компанії ТОВ «Николаевдомсервис» було складено акт від 28.11.2023 про наслідки залиття житлового приміщення. Факт затоплення квартири позивача власником квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 підтверджується також листом нац. Поліції у Миколаївській області від 18.12.2023 №26998/50-2023 і фактом звернення щодо пошкодження її майна. Згідно з висновком експерта №125-096 будівельно-технічної експертизи, складеного 28.12.2023, матеріальна (майнова) шкода, яка завдана позивачу внаслідок залиття відповідачем рідиною та утворення пошкоджень (дефектів), складає 441422,00 грн. з врахування ПДВ. Зазначила також, що у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача через залиття її квартири та не усунення причин та наслідків затоплення, подальшого повного ігнорування цього факту відповідачем, непридатність квартири до подальшого проживання, позивач вимушена була тимчасово покинути зазначене місце проживання, в результаті чого понесла емоційне напруження, що потягло за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання. Через це ОСОБА_1 зазнала моральної шкоди. У зв`язку з вищевикладеним, звернулась до суду із вказаним позовом.

05.02.2023 провадження у справі відкрито, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У наданому відзиві від 27.02.2024 сторона відповідача заперечила проти задоволення позову у повному об`ємі, посилаючись на його необґрунтованість, зазначаючи, що у акті відсутня фото або відео фіксація несправності, що стала причиною залиття квартири, висновок експерта ОСОБА_3 ґрунтується на акті від 28.11.2023, який є недопустимим, бо відсутнє дослідження причин залиття, не проведено обстеження квартири відповідача, тому звіт експерта не може бути прийнятий як належний та достовірний доказ вини відповідача у залитті квартири, відсутні докази завдання моральної шкоди, крім того надана кошторисна інформація включає в себе капітальний ремонт, в тому числі і інших кімнат, які не вказані в акті від 28.11.2023, висновок експерта про вартість було проведено поза межами судового розгляду всупереч ст.102 ЦПК.

18.03.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. У відповіді позивач наголошує, що ні Правила утримання житлових будинків та прибудинкових територій та інші норми законодавства не встановлюють обов`язкових реквізитів або змісту акту, а визначена в додатку №4 форма акту є типовою і не носить обов`язків характер, внесення до акту обстеження відомостей про потерпілу чи винну сторону не передбачено Правилами, а складений акт №78 в повній мірі відповідає типовій формі. Також 28.11.2023 було проведено комісійне обстеження квартири АДРЕСА_4 яка належить відповідачу та складено відповідний акт за яким встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_3 відбулось внаслідок пориву спускового крану на приладі опалення від чого і відбулось подальше затоплення квартири АДРЕСА_5 , власником якої є позивач, жодних заперечень відповідачем не надано до акту, відповідач не надав докази щодо відсутності своєї вини в залитті квартири.

В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири позивача, що сталось з вини відповідача, оскільки останній відмовився у досудовому порядку врегулювати зазначений спір. Також надав письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача не визнав позовні вимоги, зазначивши, про відсутність доказів вини відповідача в т.ч. щодо моральної шкоди. Також надав письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, допитавши свідків, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2020, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Грудницькою І.М. за №943, належить квартира АДРЕСА_2 .

Також судом встановлено, що згідно інформації КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» Миколаївської міської ради від 29.01.2024 №2-619, станом на 28.12.2012, відповідно до паперових носіїв реєстраційної справи, право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_6 , зареєстровано за ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в цілому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.08.1997 виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстровано КП ММБТІ 31.10.1997 року. Р.№16467. Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.01.2024 частини кв. АДРЕСА_7 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 5-440, виданого 10.08.2017 Третьою миколаївською державноюб нотаріальної контори Миколаївської області.

Згідно акту про наслідки залиття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 від 28.11.2023, складеного комісією у складі інженера зі скарг ТОВ «Николаевдомсервис» ОСОБА_5 та електрика ОСОБА_6 , була обстежена квартира АДРЕСА_5 на предмет залиття з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 . На день обстеження комісія встановила, що квартира АДРЕСА_5 знаходиться у стані виконаного ремонту, натяжна стеля у дитячій кімнаті від потрапляння води частково обрушилася, а на відкритій ділянці стелі залишилася волога пляма, на стінах шпалери від вологи набрякли, на підлозі встановлено ламінатне покриття, яке частково здулося, дверні пройоми набухли, двері не зачиняються, підвіконня набрякло. У другій кімнаті (спальня) натяжна стеля від накопичення всередині води у місці кріплення люстри розірвалася, на стінах шпалери вологі, ламінатне покриття по всьому периметру кімнати намокле та частково здулося, на балконі спостерігаються сліди затоплення, волога підлога та стіни. У коридорі на стелі (гіпсокартон) виявлено тріщину. У холі на суміжній стіні зі спальнею, вологі шпалери по всьому периметру. У квартирі зникло електропостачання. Причина затоплення - пориву спускового крану на приладі опалення у квартирі АДРЕСА_3 , мешканців верхнього поверху.

Згідно акту за адресою: АДРЕСА_6 від 28.11.2023 року, складеного комісією у складі інженера зі скарг ТОВ «Николаевдомсервис» ОСОБА_5 , електрика ОСОБА_6 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_7 була обстежена квартира АДРЕСА_3 в присутності власниці ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_8 на предмет виявлення причин залиття розташованої нижче квартири АДРЕСА_5 . На день обстеження комісія встановила, що квартира АДРЕСА_3 знаходиться на п`ятому поверсі житлового будинку, у коридорі підлога волога по всій його площі. У великій кімнаті волога підлога, намоклі килими та меблі, вода потрапила в інші приміщення квартири. Затоплення гарячою водою з мережі централізованого опалення виникло внаслідок пориву спускового крану на приладі опалення (батареї) від чого відбулося подальше залиття квартири АДРЕСА_5 , що розташована поверхом нижче. Встановити причину пориву крана неможливо, власниця квартири АДРЕСА_3 з приводу несправності або пошкодження пускового крану до ТОВ «Николаевдомсервис» не зверталася.

Листом Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області №26998/50-2023 від 18.12.2023 було повідомлено, що заява, щодо вжиття заходів до мешканців з квартири АДРЕСА_7 , які 27.11.2023 затопили квартиру розглянута. Проведеною перевіркою встановлено, що в зібраних матеріалах формально вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 КК України, але кримінальне провадження за цією статтею починається після заподіяння значної шкоди. З метою вирішення даної ситуації було рекомендовано звернутися до суду для вирішення спору.

Допитана у якості свідка ОСОБА_9 , показала суду що проживає в будинку АДРЕСА_8 по сусідству із сторонами. 27.11.2023 біля 13-00 год. їй зателефонувала відповідач ОСОБА_2 та повідомила, що в її квартирі прорвало кран батареї опалення. Свідок відразу зателефонувала до її сина ОСОБА_8 і повідомила про інцидент. ЖЕК на телефоні дзвінки не відповідав та свідок самотужки пішла до обслуговуючої організації для виклику майстрів. По приходу майстри перекрили опалення у підвалі. Також зазначила, що вона бавила, як відповідач з сином вичерпували воду. Сусід який проживав з низу піднявся та повідомив, що його квартиру затоплює з квартири відповідача.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_8 показав суду, що є сином відповідача та періодично проживав у квартирі матері. В день інциденту 27.11.2023 він був на роботі, коли йому зателефонувала сусідка та повідомила про затоплення квартири. Він одразу повернувся до матері додому, де вже було багато води, та намагався зупинити затоплення, крім того вичерпував воду. Зазначив, що коли прийшли майстри ЖЕКу, вони перекрили воду опалення в підвалі будинку та затоплення зупинилось. Вказав, що воду прорвало з крану батареї. Одразу після того, як включили опалення в будинку жодних проблем не було, прорив стався згодом. Сам кран залишився і наданий час не прориває. Також додав, що з приводу затоплення його матір та він до обслуговуючих організацій не звертались.

Позивачем надано висновок судового експерта РТПП Миколаївської області Лесків С.А. №125-096 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи по заяві громадянки ОСОБА_1 , складений 28.12.2023 року, згідно якого матеріальна (майнова) шкода, яка завдана власнику приміщень квартири АДРЕСА_2 , внаслідок залиття з системи опалення квартири АДРЕСА_3 , які наявні на елементах покриттів даних приміщень, згідно результатів проведеного візуального-інструментального обстеження даних, які містяться в наданих на дослідження документах, станом на момент проведення експертного дослідження складає 441422,00 грн. з врахуванням ПДВ.

Вартість експертного дослідження, згідно актів здавання-приймання послуг № 125-096 від 05.12.2023 та від 18.12.2023, загалом складає 8400,00 грн. Сплату підтверджено квитанціями від 05.12.2023 та від 18.12.2023.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Відповідно до ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт.

Положеннями ст. 177 ЖК УРСР встановлено, зокрема, що громадяни, зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання.

Згідно зі ст. 10 ЖК УРСР, громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержуватись правил користування жилими приміщеннями.

Отже, відповідач, як законний власник (користувач), несе обов`язок по забезпеченню схоронності житла, санітарно-технічного та іншого обладнання в квартирі, яке стало причиною залиття.

Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно з положеннями ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-183цс14 від 03.12.2014, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини: якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Враховуючи викладені положення діючого законодавства саме на власника покладається обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної у зв`язку із використанням належного йому майна.

Отже, враховуючи надані докази, наявність причинного зв`язку між залиттям і шкодою, суд вважає, обґрунтованою вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки підтверджено завдання шкоди залиттям квартири позивача відповідачем, який є власником квартири АДРЕСА_7 , у розмірі 441422,00 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 р, згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн.

Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в заявленому розмірі не є обґрунтованими і доведеними в ході розгляду справи в повному обсязі.

Однак, суд вважає, що внаслідок пошкодження майна, що належить позивачу, з вини відповідача, особа перенесла емоційні переживання, вимушена витрачати час для врегулювання питання щодо відшкодування шкоди та відновлення пошкодженого майна, що призводить до зміни способу життя протягом тривалого часу, в зв`язку з чим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково в сумі 7000,00 грн.

Позивачем, в порушення вимог ст.81 ЦПК України не надано суду доказів, що погіршення її стану здоров`я стало наслідком завдання шкоди внаслідок залиття квартири, а отже такі твердження не є доведеними належними та достатніми доказами.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково.

Стороною відповідача не надано суду будь яких належних та допустимих доказів в підтвердження своїх заперечень.

Щодо розподілу понесених судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з нормами ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За нормами ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи,що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно розрахунку судових витрат, зазначеному стороною позивача, вони складаються з: витрати на проведення експертизи в сумі 8400,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн., судовий збір в сумі 4914,22 грн.

Сторона позивача звернулась до суду з загальною ціною позову 491422,00 грн. з яких матеріальна шкода складає 441422,00 грн., моральна шкода складає 50000,00 грн.

Позов в частині стягнення матеріальної шкоди задоволено в повному об`ємі, в частині стягнення моральної шкоди задоволено частково, а саме в розмірі 7000,00 грн.

Враховуючи наведене судові витрати пов`язані із проведенням експертизи в розмірі 8400,00 грн. підлягають стягненню в повному розмірі, оскільки стосуються визначення розміру спричиненої матеріальної шкоди.

Що стосується стягнення судових витрат пов`язаних із сплатою судового збору та правничої допомоги то вони підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог (448422,00 грн. / 491422,00 грн. = 0,91).

Відповідно з відповідача підлягає стягненню 4471,94 грн. судового збору (4914,22 грн. х 0,91 = 4471,94 грн.) та 7280,00 грн. витрат на правову допомогу (8000,00 грн. х 0,91 = 7280,00 грн.)

А разом підлягає стягненню 20151,94 грн. (8400,00 грн. + 4471,94 + 7280,00 грн. = 20151,94 грн.)

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача-адвоката Голубенка Дмитра Костянтиновича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані майнові збитки, спричинені залиттям квартири, в сумі 441422 (чотириста сорок одна тисяча чотириста двадцять дві) грн. 00 коп., спричинену моральну шкоду в розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. та понесені судові витрати в загальному розмірі 20151 (двадцять тисяч сто п`ятдесят одна) грн. 94 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя А.А. Лагода