ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/980/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/4103/23 Категорія: 305010900 Пироженко С.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Черкаси

суддя-доповідач Фетісова Т.Л.
судді секретарНовіков О.М., Гончар Н.І. Новицька Н.О.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги позивача та відповідача ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 16.04.2024 (повний текст складено 29.04.2024, суддя в суді першої інстанції Пироженко С.А.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и в :

у травні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, яким, з урахуванням послідуючих уточнень, просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП 10.08.2022, в розмірі 159 260 грн.; вартість проведеного експертного дослідження в розмірі 3 500 грн.; моральну шкоду в сумі 150 000 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 4 311,60 грн. та з відповідача ПАТ «СГ «ТАС» на її користь 26 077,28 грн. в рахунок відшкодування вартості медикаментозного лікування.

В обґрунтування вказано на те, що з вини відповідача ОСОБА_1 сталася ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль позивача, завдано їй тілесних ушкоджень, які потребували грошових витрат на лікування, та моральної шкоди. Оскільки страхове відшкодування, виплачене позивачу страховиком цивільно-правової відповідальності винуватця ДТП, покрило лише частину матеріальних збитків, відповідач ОСОБА_1 має відшкодувати решту матеріальних збитків, а також витрати на експертну оцінку пошкоджень транспортного засобу. Крім того, страховик винуватця ДТП має за приписами законодавства відшкодувати документально підтверджені витрати на лікування позивача.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 16.04.2024 позовні вимоги у справі задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 159 260 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 3 500 грн. в рахунок відшкодування вартості експертного дослідження, 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 233,62 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 , як винуватець ДТП, має відшкодувати позивачу різницю між отриманим страховим відшкодуванням та вартістю матеріальних збитків внаслідок пошкодження автомобіля позивача, а також завдану моральну шкоду та витрати на експертне дослідженні транспортного засобу.

Крім того, суд відмовив у задоволенні позовних вимог, заявлених до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування витрат на лікування з підстав того, що позивачем не було підтверджено розмір таких витрат у заявленій до стягнення сумі.

Позивач подала 02.05.2024 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відхилення позовних вимог про стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на її користь витрат на лікування в сумі 26 077,28 грн., 3783,33 грн. пені, 388,97 грн. інфляційних страт, 333,30 грн. 3% річних.

В обґрунтування вказано на те, що суд першої інстанції інтерпретував усі докази у справі на користь відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС». Представник страхової компанії порушував свої процесуальні обов`язки та всіляко затягував розгляд справи судом. Позивач змінила позовні вимоги, заявлені до страхової компанії, до початку розгляду справи по суті. ПрАТ «Страхова група «ТАС» відмовило у відшкодуванні позивачу витрат на лікування на суму 12765,23 грн., які були понесені при лікуванні з 14.12.2022 по 28.12.2022 у Першій міській лікарні м. Черкаси, що підтверджуються наданими доказами. Таким позовним вимогам суд оцінки не надав. Суд помилково відхилив виписний епікриз №6185 з КНП «Перша Черкаська міська лікарня», адже відповідне лікування здійснювалося як наслідок травм від ДТП 10.08.2022, що вбачається із зафіксованого діагнозу за яким попередньо витрати на лікування страховиком відшкодовувалися без зауважень. Страховик не мав права звертатися до медичного закладу за триманням даних про лікування позивача, чому суд належної оцінки не надав. Страховик помилково вважає, що лікування позивача за зазначений вище період часу проводилося не внаслідок отриманих у ДТП травм. Позовні вимоги з нарахуваннями на суму витрат на лікування пені, 3% річних та інфляційних позивачем подано суду 05.03.2024, тобто за півтора місяці до початку розгляду справи по суті. Суд першої інстанції порушив розумні строки розгляду справи. Розгляд справи відбувався у неналежному приміщенні без допуску вільних слухачів та без належного місця для розміщення паперів позивача.

Також засобами поштового зв`язку 15.05.2024 відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що за обставин справи має місце обопільна вина обох водіїв, що підтверджується висновком судового експерта ОСОБА_3 , який суд протиправно відхилив. Суд не дослідив належним чином матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача з приводу вчинення ДТП. Суд помилково вказав про необхідність відшкодування позивачу матеріальної шкоди, оскільки матеріальна шкода не може дорівнювати ринковій вартості транспортного засобу позивача на час ДТП, так як відсутнє перевищення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта зношення над ринковою вартістю транспортного засобу. Суд не вирішив питання про передачу решток пошкодженого автомобіля відповідачу. Відшкодування витрат на проведення експертизи є помилковим, адже такі витрати є не матеріальними збитками, а судовими витратами, питання про відшкодування яких вирішується у порядку ст. 141 ЦПК України. Позивач не обґрунтувала наявність у неї моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 просила суд відмовити в її задоволенні, при цьому наполягала на доводах , викладених у її апеляційній скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача відповідач ПрАТ «Страхова група «ТАС» просила вказану скаргу відхилити, вважаючи її необґрунтованою, натомість просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 10.08.2022 в м. Черкаси на перехресті вул. В. Чорновола / Лупиноса сталася ДТП за участю транспортного засобу AUDI АЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та транспортного засобу RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

У відповідності до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2022 (справа № 712/9705/22), ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП (порушення ПДР, що призвели до пошкодження транспортних засобів).

Згідно з постановою Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2022 змінено, виключивши з її мотивувальної частини посилання на висновок експертного дослідження від 17.10.2022 № КЕД-19/124-22/10810, як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, у відповідності до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2022 водія ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 22.12.2022 (справа № 711/3879/22) апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2022 скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Крім цього, в постанові вказано, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в діях водія ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, без достатніх на те підстав.

Відтак судами встановлено, що саме водій ОСОБА_1 (відповідач у даній справі) є винуватцем ДТП, що мала місце 10.08.2022.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, в питанні, чи мали місце ці дії, (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У аспекті викладеного вище слід відхилити усі посилання апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 на те, що мала місце обопільна вина обох водіїв, адже преюдиційними рішеннями судів, які набрали законної сили, встановлено, що винуватцем ДТП, в якій було пошкоджено транспортний засіб позивача, є саме ОСОБА_1 (постанова Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2022 у справі № 712/9705/22 в редакції постанови Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023) та безпідставність тверджено про наявність у діях позивача ОСОБА_2 складу відповідного адміністративного правопорушення (постанова Черкаського апеляційного суду від 22.12.2022 у справі №711/3879/22).

Отже посилання в апеляційній скарзі відповідача ОСОБА_1 на те, що наявність вини позивача у ДТП підтверджується висновком судового експерта ОСОБА_3 та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, які суд першої інстанції не дослідив, є необґрунтованими та спростовуються відповідними рішеннями судів у справах про притягнення учасників ДТП до адміністративної відповідальності.

Далі, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля AUDI АЗ, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 на час ДТП була застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 208098174 від 10.02.2022. Страхова сума на одного потерпілого, згідно умов Полісу, за шкоду заподіяну майну становить 130 000 грн. АТ «СГ «ТАС» повністю виконало вищезазначені умови Полісу та виплати позивачу страхове відшкодування з урахуванням норми щодо ліміту в розмірі 130 000 грн.

08.02.2023 ОСОБА_2 звернулася із заявою до судового експерта автотоварознавця, оцінювача ОСОБА_4 про проведення автотоварознавчого дослідження легкового автомобіля RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 , з метою визначення розміру матеріального збитку завданого їй, як власнику даного автомобіля, внаслідок вищевказаної ДТП.

За результатами проведення автотоварознавчого дослідження складено Висновок експерта № 30 від 16.02.2023, згідно якого розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 10.08.2022, складає 289 260 грн. в т.ч. ПДВ.

Витрати на проведення вищевказаного експертного дослідження, відповідно до акту наданих послуг від 16.02.2023 та квитанції до прибуткового касового ордера № 30 від 16.02.2023 складають 3 500 грн.

Згідно заяви ОСОБА_2 від 30.01.2023 року, АТ «СГ «ТАС» було виплачено в порядку відшкодування завданої відповідачем ОСОБА_1 матеріальної шкоди, 130 000 грн.

У своєму позові позивач вказує, що на даний час, позивачу відшкодовано лише частина завданого матеріального збитку та додатково підлягає відшкодуванню: 159 260 грн. (289 260 грн. 130 000 грн. = 159 260 грн.), що є різницею між фактичним розміром шкоди та лімітом страхового відшкодування.

Також під час ДТП позивач отримала тілесні ушкодження, внаслідок чого протягом тривалого часу їй довелося лікуватися, що позбавило її звичайного ритму життя. Під час всього курсу лікування нею були здійснені матеріальні витрати на ліки в сумі 20 676,77 грн.

Вимоги про відшкодування зазначеної шкоди пред`явлено до страховика відповідальності винуватця ДТП.

Позивач зазначає, що 06.09.2023 вона звернулася до ПАТ «СГ «ТАС» з доповненням до заяви від 29.08.2023 з проханням про виплату страхового відшкодування за медикаментозне лікування наслідків травм, які були нанесені під час ДТП 10.08.2022. Сума, складала 13 312,05 грн., а з врахуванням попередньо заявленої суми в розмірі 12 765,23 грн., загальна сума складає 26 077,28 грн.

Позивач ОСОБА_2 до AT «СГ «ТАС» (приватне) по питанню відшкодування витрат на лікування зверталася тричі та надавала підтверджуючі документи. AT «СГ «ТАС» (приватне), вивчивши надані позивачем у справі документи, провело виплату страхового відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди 22.05.2023 згідно страхового акту №03485/57/723 від 19.05.2023, платіжна інструкція № 338636 на суму 558,59 грн., де 531,99 грн., - документально підтверджені виграти на лікування та 26,60 грн. (5%) - моральна шкода (розрахунок страхового відшкодування, страховий акт, лист про прийняте рішення та платіжна інструкція відповідачем додано до відзиву на позовну заяву).

У листі про прийняте рішення, що направлений на поштову адресу ОСОБА_5 , роз`яснено порядок проведеного розрахунку страхового відшкодування.

ОСОБА_2 до AT «СГ «ТАС» (приватне) надано ще додаткові документи, що підтверджували її витрати на лікування в подальшому. Вивчивши надані документи, AT «СГ «ТАС» (приватне) прийнято рішення про проведення доплати страхового відшкодування ОСОБА_5 в сумі: 6 781,71 грн., де 6 458,77 грн. - документально підтверджені виграти на лікування та 322,94 грн. (5%) - моральна шкода.

На поштову адресу позивача направлено відповідний лист про прийняте рішення та порядок розрахунку страхового відшкодування.

До AT «СГ «ТАС» (приватне) ОСОБА_2 надано копію виписного епікризу № 6185 від КНП «Перша Черкаська міська лікарня» та документи що підтверджують її витрати на лікування в даному медичному закладі. Оскільки в попередніх медичних документах даний діагноз був відсутній, вивчивши надані документи АТ «СГ «ТАС» (приватне) направлено відповідний запит до КНП «Перша Черкаська міська лікарня», в якому було прохання повідомити на якій підставі лікування за період з 18.08.2023 по 28.08.2023 з діагнозом «радикулопатія, шийного відділу. Загострення шийного дискогенного радикуліту у вигляді двобічного корінцевого стійкого больового синдрому, помірних ветебуостатичних та ветибродинамічних порушень, синдрому Горнера ліворуч» зазначено як наслідок ДТП, що мала місце 10.08.2022, що зазначено у виписному епікризі за № 6185.

На даний запит за підписом Директора КНП «Перша Черкаська міська лікарня» Т. Тронца за вих. № 04/01-434 від 03.10.2023 отримано відмову в наданні інформації з посиланням на наказ Міністерства охорони здоров`я № 143 і ст. 40 Основ законодавства про охорону здоров`я № 2801-XII від 19.11.1992, яка стосується лікарської таємниці.

Враховуючи надані ОСОБА_6 документи та відповідь КНІП «Перша Черкаська міська лікарня», AT «СГ ТАС» (приватне) 09.10.2023 прийнято рішення про відмову в доплаті страхового відшкодування по доданих документах, про що ОСОБА_2 повідомлено відповідним листом.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Щодо позовних вимог, пред`явлених до АТ «СГ «ТАС» (приватне) про відшкодування витрат на лікування.

Відповідно до приписів п.24.1 ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого, відшкодовуються обґрунтовані витрати пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою потерпілого у відповідному медичному закладі охорони здоров`я та придбання лікарських засобів.

Зазначені у цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені відповідним медичним закладом охорони здоров`я.

Такими підтверджуючим документами є виписки з історії хвороби, виписки з медичної амбулаторної картки, копії листів медичних призначень (фіскальні та товарні чеки).

Відповідно до ст. 26-1 вищевказаного Закону страховиком відшкодовується моральна шкода потерпілому, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП у розмір 5% страхової виплати витрат на лікування.

Ураховуючи, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_1 на час його спричинення була застрахована в AT «СГ «ТАС» (приватне), саме останнє має відшкодувати у порядку виплати страхового відшкодування потерпілому її витрати на лікування та вирахувану як 5% від їх розміру моральну шкоду, що учасниками судового розгляду при апеляційному перегляді справи під сумнів не ставиться.

Апеляційний суд враховує, що збільшені позовні вимоги від 11.09.2023 про оплату в тому числі і подальших витрат на лікування, які мали місце вже після звернення до суду з позовом у травні 2023 року, відтак відповідні позовні вимоги є необґрунтованими і не можуть бути задоволені, так як зазначена матеріальна шкода не мала місця на момент пред`явлення вимог про її відшкодування.

Збільшені позовні вимоги, що позивачем подано 05.03.2024, які помилково зареєстровані датою 05.04.2023 через описку, судом першої інстанції відмовлено у прийнятті до розгляду по суті таких доповнень до позову про стягнення з ПАТ «СГ «ТАС» 26 077,28 грн. невиплаченого страхового відшкодування за медикаментозне лікування, 3 783,33 грн. пені, 388,97 грн. інфляційних втрат, 333,30 грн. 3% річних та 20 000 грн. моральної шкоди, адже їх подано після закриття підготовчого провадження 17.11.2023, відповідно, судом апеляційної інстанції не можуть розглядатися, так як не були предметом розгляду суду першої інстанції.

За вимогами п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже позовні вимоги у даній справі, заявлені до ПАТ «СГ «ТАС», мають розглядатися саме у редакції заяви позивача від 26.06.2023 ( т.1,а .с.224) .

Надаючи оцінку медичним документам, які представлені позивачем у підтвердження своїх вимог до AT «СГ «ТАС» (приватне), апеляційний суд вважає, що страховик безпідставно відхилив документально підтверджені витрати позивача на лікування на суму 11 488,86 грн., що підтверджуються такими доказами:

- довідкою із травмпункту (т.1 а.с.46) про характер отриманих позивачем травм та необхідність лікування із застосуванням медикаментів згідно переліку та фіз. процедур;

- довідкою (т.1 а.с.47) про призначені медичні препарати;

- медичною картою стаціонарного хворого №5164 (т.1 а.с.48) щодо проведених обстежень та призначеного лікування;

- консультаційним висновком спеціаліста (т.1 а.с.49) щодо призначеного лікування;

- виписним епікризом з історії хвороби №7165 (т.1 а.с.50) щодо отриманих позивачем травм;

- чеками, що підтверджують оплату позивачем МРТ обстежень, придбання медичних препаратів (т.1 а.с.52-55, 57-58, 61-66).

Одночасно апеляційним судом відхиляються доводи позивача про необхідність відшкодування їй витрат, що вбачаються з чеків (т.1 а.с.51) на суму 726,65 грн., (т.1 а.с.46) на суму 400,00 грн. (консультація лікаря) та (т.1 а.с.59) на суму 106,00 грн. огляд спеціаліста, оскільки вони не підтверджені належним чином.

При цьому апеляційний суд враховує вже проведені страховиком виплати у відшкодування позивачу її витрат на лікування.

Додатково апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачем у подальших уточненнях позовних вимог зазначено вимоги про стягнення витрат на лікування, понесених у серпні 2023 року, тобто після звернення до суду з позовом у квітні 2023 року. Отже відповідні витрати на момент звернення позивача за судовим захистом не мали місця та не можуть бути предметом спору у цій справі, що може бути підставою для іншого звернення до суду у встановленому законом порядку.

За приписами ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зі страховика на користь позивача також має бути стягнута моральна шкода в сумі 574,44 грн. = 11 488,86 грн.*5%.

Усі інші аргументи апеляційної скарги позивача щодо порушення як ПрАТ «Страхова група «ТАС» її прав так і судом першої інстанції на правильність таких висновків апеляційного суду у даній справі не впливають, адже не підтверджують те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами понесення витрат на лікування в іншій сумі, ніж визначеній вище апеляційним судом, враховуючи порядок та процедуру пред`явлення позовних вимог у порядку позовного провадження.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Щодо позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.

Крім того, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Одночасно, апеляційний суд приймає до уваги, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

З роз`яснень, що містяться в п.9 постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», а також на абз. 2. п. 14 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»вбачається, що постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за

призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен

обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування

збитків особі, відповідальній за шкоду.

За правового висновку ВС від 30.01.2019 у справі №753/21303/16-ц, ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду

За обставин цієї справи транспортний засіб позивача RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 , вважається фізично знищеним, адже витрати на відновлювальний ремонт перевищують його оцінку без пошкоджень на час виникнення ДТП, що учасниками судового розгляду під сумнів не ставиться.

Питання про передачу пошкодженого автомобіля заподіювану шкоди позивач ставила і у своїй позовній заяві, адресованій суду першої інстанції та також підтримала таку позицію у суді апеляційної інстанції, в свою чергу сторона відповідача не заперечувала проти цього.

Відтак, суд першої інстанції, належним чином врахувавши розмір матеріальних збитків позивача та розмір виплаченого їй страхового відшкодування прийшов до вірного висновку про необхідність відшкодування за рахунок винуватця ДТП непокритих страховим відшкодуванням збитків від пошкодження транспортного засобу позивача.

При цьому мають бути відхилені аргументи апеляційної скарги відповідача про те, що суд помилково вказав про необхідність відшкодування позивачу матеріальної шкоди, оскільки відсутнє перевищення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта зношення над ринковою вартістю транспортного засобу, так як зазначений коефіцієнт застосовується у правовідносинах зі страховиком, що регламентуються ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а не у даних правовідносинах між потерпілою особою та винуватцем ДТП, що регулюються приписами статті 1194 ЦК України.

Відтак посилання апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції, не вирішив питання про передачу йому решток пошкодженого автомобіля є вірними, ураховуючи висловлену згоду позивача на такі дії в заявленому нею позові.

Таким чином рештки пошкодженого автомобіля позивача RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 , мають бути передані ОСОБА_1 , після проведення відповідного відшкодування спричинених ним позивачу збитків.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що відшкодування витрат на проведення експертизи є помилковим, адже такі витрати є не матеріальними збитками, а судовими витратами, питання про відшкодування яких вирішується у порядку ст. 141 ЦПК України, оскільки витрати на проведення оцінки вартості пошкодженого автомобіля позивача були нею понесені у зв`язку з підготовкою позову до суду для захисту від протиправних дій відповідача, відтак, вони є матеріальними збитками, а не судовими витратами на проведення судової експертизи, яка у даній справі не призначалася.

За змістом приписів ч.4 ст.139 ЦПК України витратами на проведення судової експертизи є суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту.

Апеляційний суд оцінює також критично посилання апеляційної скарги відповідача на те, що позивач не обґрунтувала наявність у неї моральної шкоди.

Так статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Апеляційний суд, враховуючи викладені вище норми права та встановлені при розгляді справи фактичні обставини, вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами наявності у неї моральних страждань у відшкодування яких судом першої інстанції стягнуто відповідну компенсацію, адже внаслідок ДТП з вини відповідача автомобіль позивача став фізично непридатним до експлуатації та відновлення, що істотним чином вплинуло на організацію життя особи. Крім того, позивач внаслідок отриманих травм була змушена проходити тривале лікування, про що суду були надані докази. Отже за обставин цієї справи у позивача дійсно наявні моральні страждання та обумовлена ними моральна шкоди з вини відповідача ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 16.04.2024 у даній цивільній справі слід скасувати в частині вирішення позовних вимог, заявлених до ПрАТ «Страхова група «ТАС», які задовольнити частково, стягнувши зі страховика на користь позивача 11 488,86 грн. витрат на лікування та 574,44 грн. у відшкодування моральної шкоди та змінити в частині вирішення позовних вимог, заявлених до ОСОБА_1 , доповнивши вказівкою про зобов`язання позивача передати ОСОБА_1 залишки автомобіля RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 , після того як він відшкодує їй спричинені матеріальні збитки, а також змінити в частині розподілу судових витрат сторін.

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги у справі задоволено на 52,4%, враховуючи, що частка позовних вимог до ПрАТ «Страхова група «ТАС» складає 7,7% від позовних вимог, заявлених до ОСОБА_1 , за розгляд справи судом першої інстанції з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача має бути стягнуто 2163,87 грн. судового збору та з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь позивача 180,51 грн. судового збору.

За апеляційний перегляд справи, оскільки за апеляційною скаргою позивача здійснювався перегляд рішення суду першої інстанції лише щодо позовних вимог, заявлених до ПрАТ «Страхова група «ТАС», які були задоволені на 52,4%, з ПрАТ «Страхова група «ТАС» до державного бюджету за розгляд справи судом апеляційної інстанції має бути стягнуто 2684*0,4*150%*52,4%=843,84 грн. судового збору.

При цьому у даній категорії справ за вимогами про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я, за приписами п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору.

Оскільки при апеляційному перегляді справи частка позовних вимог, які задоволено, заявлених до відповідача ОСОБА_1 змін не зазнала, підстав для відшкодування йому судових витрат, понесених у апеляційному суді, немає.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційні скарги позивача та відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 16.04.2024 у даній цивільній справі - скасувати в частині вирішення позовних вимог, заявлених до ПрАТ «Страхова група «ТАС», та змінити в частині вирішення позовних вимог, заявлених до ОСОБА_1 , та в частині розподілу судових витрат сторін.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 11488,86 грн. у відшкодування витрат на лікування та 574,44 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього 12063,30 грн.

Доповнити рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 16.04.2024 у даній справі вказівкою про зобов`язання позивача, передати ОСОБА_1 , після відшкодування ним збитків, залишки автомобіля RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 2163,87 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

Стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь позивача ОСОБА_2 180,51 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

У решті рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 16.04.2024 у даній цивільній справі залишити без змін.

Стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» до державного бюджету за розгляд справи судом апеляційної інстанції 843,84 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 29.05.2024.

Суддя-доповідач

Судді