Справа № 944/5733/23
Провадження №2/944/430/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03.06.2024 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення помилково перерахованих коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму помилкового грошового переказу в розмірі 33752 гривень 00 копійок.

На обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12 січня 2023 року він, маючи на меті долучитися до добровільного збору коштів на потреби Збройних Сил України, за допомогою мобільного додатку «Monobank» здійснив перерахування коштів з банківської картки № НОМЕР_1 , відкритої на його ім`я в АТ «Універсал Банк», на банківську картку № НОМЕР_2 в сумі 15000 гривень 00 копійок. Не маючи зворотного зв`язку з запланованим отримувачем коштів, він не отримав інформації щодо їх зарахування. Саме тому 26 січня 2024 року та 27 січня 2024 року з тією ж метою здійснив перекази за введеними раніше тими ж реквізитами на суму 8850 гривень 00 копійок та 9902 гривень 00 копійок відповідно. На цьому етапі, помилково вважаючи, що гроші дійшли до визначеного отримувача, він більше не здійснював їх надсилання. Оскільки він несе службу в одній військовій частині з ОСОБА_3 , пізніше з розмови з ним дізнався про те, що недавно йому було перераховано приблизно 33000 гривень 00 копійок, яких він ні від кого не очікував. Після цього він перевірив реквізити згаданих перерахунків коштів та зрозумів, що помилково перерахував кошти не на запланований рахунок, а на банківську картку з № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_3 . Звертаючись особисто до ОСОБА_3 , він просив повернути вказану суму грошей, на що кожного разу отримував негативну відповідь через нібито недостатню підтвердженість належності даних коштів саме йому. З метою мирного врегулювання спору, він надсилав претензію про повернення помилково перерахованих коштів відповідачу, яка була особисто вручена ОСОБА_3 26 травня 2023 року. Також він звертався до відповідача про повернення коштів через різі канали комунікації з метою мирного врегулювання спору, однак отримував постійні відмовки про затримання заробітної плати, розтрату коштів дружиною. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання свого обов`язку щодо повернення безпідставно набутих коштів, попри отримання претензії про їх повернення. У зв`язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених майнових прав.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 29 травня 2024 року вирішено проводити заочний розгляд справи.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача згідний на заочний розгляд справи.

У судове засідання відповідач ОСОБА_4 не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, а саме шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Яворівського районного суду Львівської області. Також про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подала.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 29 травня 2024 року, є дата складення повного судового рішення 03 червня 2024 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Відповідно до квитанції №АНСТ-Е458-31Х6-8МВН від 12 січня 2023 року ОСОБА_1 здійснив переказ коштів в розмірі 15000 грн 00 коп з карти НОМЕР_3 на картку НОМЕР_4 , одержувач ОСОБА_5 .

Відповідно до квитанції №ОССК-АТН2-ККРЕ-Н6М9 від 26 січня 2023 року ОСОБА_1 здійснив переказ коштів в розмірі 8850 грн 00 коп з карти НОМЕР_3 на картку НОМЕР_4 , одержувач ОСОБА_5 .

Відповідно до квитанції №01Т-9К0Т-9ТТТ-6ТХМ від 27 січня 2023 року ОСОБА_1 здійснив переказ коштів в розмірі 9902 грн 00 коп з карти НОМЕР_3 на картку НОМЕР_4 , одержувач ОСОБА_6

05 березня 2024 року АТ "Універсал Банк" надав суду виписки по карткових рахунках№ НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 та зазначив, що рахунок № НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 , виготовленій на ім`я ОСОБА_1 . такий, 12 січня 2023 року здійснив переказ ОСОБА_7 в сумі 15000 грн 00 коп, 26 січня 2023 року здійснив переказ ОСОБА_7 в сумі 8850 грн 00 коп, 27 січня 2023 року здійснив переказ ОСОБА_7 в сумі 9902 грн 00 коп.

Відповідно до виписки по картковому рахунку № НОМЕР_2 , виготовленій на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такий, 12 січня 2023 року отримав переказ від ОСОБА_8 в сумі 15000 грн 00 коп, 26 січня 2023 року отримав переказ від ОСОБА_8 в сумі 8850 грн 00 коп, 27 січня 2023 року отримав переказ від ОСОБА_8 в сумі 9902 грн 00 коп.

Відповідно до наданої Яворівським відділом державно реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області інформації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінив прізвище на ОСОБА_9 , у зв`язку з реєстрацією шлюбу.

Згідно з наданої позивачем роздруківки телефонної переписки ОСОБА_4 визнав отримання ним коштів від ОСОБА_1 та зобов`язувався їх повернути.

27 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_4 з претензією про повернення помилково перерахованих коштів в сумі 33752 грн 00 коп, однак жодної відповіді не отримав.

Отже, факт перерахування ОСОБА_1 ОСОБА_4 12 січня 2023 року, 26 січня 2023 року та 27 січня 2023 року грошових коштів в загальній сумі 33752 грн 00 коп на банківський рахунок, емітований на ім`я ОСОБА_3 , підтверджено належними і достатніми доказами, а також не заперечується відповідачем.

Як описано вище, позивач стверджує, що перерахував ці кошти відповідачу помилково, оскільки мав намір перерахувати не йому, а на потреби Збройних Сил України, а тому, ОСОБА_4 отримав кошти безпідставно (без достатньої правової підстави).

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 вказано, що предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Отже, для застосування норм ст. 1212 Цивільного кодексу України крім факту отримання або збереження однією особою майна (коштів) іншої особи, обов`язковою умовою є встановлення та підтвердження факту, що таке майно (кошти) набуте безпідставно (без достатньої правової підстави) та що між сторонами відсутні договірні правовідносини.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А згідно з нормами ч. ч. 1 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказіву цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази,що стосуються предмета спору,з власної ініціативи лише у випадках,коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також як роз`яснено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 стверджує, що перерахував спірні кошти ОСОБА_4 помилково, що, на його переконання, свідчить про те, що відповідач отримав кошти безпідставно (без достатньої правової підстави).

Також факт перерахування ОСОБА_1 12 січня 2023 року, 26 січня 2023 року та 27 січня 2023 року грошових коштів в сумі 33752 грн 00 коп на банківський рахунок, емітований на ім`я ОСОБА_2 підтверджено належними доказами та не заперечується відповідачем, про що також вказано вище.

Зважаючи на наведені вище вимоги процесуального закону та висновки Верховного Суду щодо доказування в цивільних справах, суд вважає, що під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 належним чином довів, що ним перераховано спірні кошти ОСОБА_4 помилково, отже, відповідно відповідач отримав дані кошти безпідставно (без достатньої правової підстави).

Так, суд враховує поведінку ОСОБА_1 як після перерахування коштів на рахунок ОСОБА_4 (після того як з`ясував, що перерахував кошти не на рахунок ЗСУ, він усіма законними та доступними способами намагався повернути дані кошти та вчиняв відповідні дії, а саме відразу зателефонував відповідачу з прохання повернути їх, пізніше неодноразово писав відповідачу, та звернувся до нього з листом про повернення коштів), які є логічними і послідовними, узгоджуються та підтверджуються письмовими доказами.

В свою чергу відповідач ОСОБА_4 жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, суду не подавали.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 належними, допустимими та достатніми доказами довів та підтвердив, що спірні кошти були перераховані ним ОСОБА_4 помилково, без попередньої домовленості між сторонами та без належної правової підстави, в зв`язку з чим наявні достатні правові підстави для застосування до спірних правовідносин норм ст. 1212 Цивільного кодексу України щодо повернення помилково (безпідставно) отриманих коштів, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1073,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 13 лютого 2023 року.

Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору в розмірі 1073,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 15, 16, 60, 76-89, 137, 141, 209, 213-215, 218 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти, набуті без достатньої правової підстави, в розмірі 33752 (тридцять три тисячі сімсот п`ятдесят дві) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Яворівським районним судом Львівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 червня 2024 року.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Б. Поворозник