УХВАЛА

20 травня 2024 року

місто Київ

справа № 761/40609/21

провадження № 61-6782ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , який є правонаступником ОСОБА_2 , в особі адвоката Гребенченка Олексія Алімовича на постанову Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Чорна Марина Миколаївна, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договору дарування недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію та

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним договір дарування квартири від 24 квітня 2004 року на нотаріальному бланку ВВС № 518165 на користь ОСОБА_3 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 57771520 від 21 квітня 2021 року номер запису про право власності: 41613901, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Вказував, що в жовтні 2021 року він звернувся до приватного нотаріуса, щоб з`ясувати перелік документів, необхідних для оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_7 , однак дізнався, що належна йому та спадкодавиці в рівних частках квартира АДРЕСА_1 належить невідомій особі.

Згідно договору дарування квартири від 24 квітня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу

Чорною М. М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1448, дарувальники -

ОСОБА_7 та він подарували, а обдаровуваний ОСОБА_3 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначав, що ні його матір, ні він особисто ніяких правочинів щодо відчуження квартири не вчиняли, жодного разу не були в м. Донецьку, при цьому матір за станом свого здоров`я не могла туди фізично прибути. З урахуванням того, що належною йому та його матері квартирою неправомірно заволоділи невідомі особи, він 25 жовтня 2021 року звернувся до поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення.

28 серпня 2023 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування квартири від 24 квітня 2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Чорною М. М. та зареєстрований в реєстрі за № 1448, згідно якого дарувальники ОСОБА_7 та ОСОБА_2 подарували, а обдаровуваний ОСОБА_3 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1 (бланк серії ВВС № 518165).

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), прийняте 21 квітня 2021 року державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Набок В. М. за індексним номером № 57771520 (номер запису про право власності 41613901 від 15 квітня 2021 року).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

07 лютого 2024 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, рішення Шевченківського районного суду

м. Києва від 28 серпня 2023 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

08 травня 2024 року представник правонаступника ОСОБА_2 -

ОСОБА_1 - адвокат Гребенченко О. А. подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року, в якій просить її скасувати, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року залишити в силі.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди попередніх інстанцій не врахували правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 19 жовтня 2019 року у справі № 285/2860/16-ц, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, заявник вказує, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані в справі докази, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Вбачаються підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , який є правонаступником ОСОБА_2 , в особі адвоката Гребенченка О. А. та витребування матеріалів справи.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , який є правонаступником ОСОБА_2 , в особі адвоката Гребенченка Олексія Алімовича на постанову Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року.

Витребувати із Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу № 761/40609/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Чорна Марина Миколаївна, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договору дарування недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

Є. В. Петров

В. В. Пророк