ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/879/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/2767/23 Категорія: 331060300 Годік Л.С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.

секретар Новицька Н.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Уманська міська рада,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гребенюка Сергія Анатолійовича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2024 року, у складі судді Годік Л.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Уманської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05.10.2022 року, актовий запис № 1244.

Вказувала, що з 2001 року була знайома з померлою, яка в силу свого похилого віку хворіла, до неї ніхто не навідувався, про її стан здоров`я не цікавився та не піклувався. У зв`язку з цим позивач почала піклуватися про неї та фактично поріднилася із покійною та відносилася до неї, як до матері. В 2014 році ОСОБА_2 важко захворіла невиліковною хворобою та потребувала постійного догляду за нею, оскільки не могла обходитися без сторонньої допомоги.

Зазначала, що з 2014 року почала постійно проживати разом з ОСОБА_2 однією сім`єю в домоволодінні померлої, доглядала за нею, займалася господарством, вирішувала всі побутові проблеми пов`язані з комунальними платежами, купувала продукти харчування, готувала їжу, несла витрати на лікування хворої.

Тобто, всі вище перелічені дії мали ознаки ведення спільного господарства та спільного побуту, наявність спільних витрат, участі у витратах на утримання житла та його ремонт.

Крім того, після смерті ОСОБА_2 здійснила її поховання та на даний час продовжує проживати у житлі померлої та доглядати за ним.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається із 7/10 часток будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що вона проживала разом з померлою більше п`яти років, позивач вважала, що має право на прийняття спадщини після її смерті, однак не могла реалізувати його в позасудовому порядку, тому за вирішенням даного питання звернулася до суду з вказаним позовом.

Просила встановити факт постійного проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Умань Черкаської області, а саме з 06.08.2014 по день смерті.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд вмотивував своє рішення тим, що позивачем не доведено належними та відповідними доказами в судовому засіданні факту її проживання однією сім`єю останні п`ять років з померлою ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Гребенюка С.А. оскаржила його в апеляційному порядку.

Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов, мотивуючи тим, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про її проживання з ОСОБА_2 з 2014 року, одним з яких є довідка квартального комітету Виконавчого комітету Уманської міської ради від 29.04.2023 №1598, якою підтверджено факт спільного ведення господарства померлою та позивачкою, а також проживання останньої разом з ОСОБА_2 .

Крім того, на підтвердження факту проживання однією сім`єю скаржник вказує на наявність квитанцій про сплату позивачем комунальних платежів за помешкання ОСОБА_2 , видаткових накладних на придбання матеріалів для здійснення будівельно-ремонтних робіт в помешканні померлої.

Звертає увагу на договори дарування земельних ділянок площею 0,0260 га та 0,0123 га від 06.08.2014 та договір дарування частини будинку, відповідно до яких ОСОБА_2 подарувала позивачці вказане майно, що підтверджує факт перебування позивачки та померлої у фактичних сімейних стосунках.

Наголошує, що позивачка здійснила поховання померлої за власні кошти та продовжує проживати у помешканні ОСОБА_2 та доглядати за ним.

Скаржник вважає, що суд не надав належної оцінки показам свідків, які вони надавали безпосередньо в судовому засіданні та підтвердили факт постійного проживання позивача з померлою однією сім`єю, наявність спільного побуту, спільних витрат на обслуговування та ремонт помешкання ОСОБА_2 , витрат на комунальні платежі, а також прибирання будинку, приготування їжі, прання одягу та інше.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Уманської міської ради Гладченко Д.В. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що всі докази, які позивач надала на підтвердження своїх вимог свідчать про виключно піклування та догляд позивачки за померлою ОСОБА_2 , однак не підтверджують факт проживання однією сім`єю.

Звертає увагу, що довідка квартального комітету є неналежним доказом, оскільки не оформлена відповідним чином не містить підпису і печатки секретаря виконавчого комітету Уманської міської ради Сиротюк Н.М.

Свідки, які допитані в судовому засіданні, не підтвердили факт ведення спільного господарства будівельно-ремонтних робіт, та за чиї кошти робились ремонтні роботи.

Квитанції на сплату комунальних послуг та видаткові накладні на придбання будівельних матеріалів, на переконання представника Уманської міської ради, не підтверджують факт спільного проживання однією сім`єю, оскільки з них неможливо встановити за чиї кошти проводилась оплата.

Зазначає, що поховання померлої за кошти позивачки та подальше проживання позивачки в будинку померлої не може бути доказом спільного проживання позивачки та ОСОБА_2 .

На думку представника Уманської міської ради, договори дарування від 06.08.2014, що долучені позивачкою, свідчать про волевиявлення дарувальника та не можуть доводити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю протягом останніх п`яти років до смерті останньої.

Також, щодо спростування факту спільного проживання позивачки та ОСОБА_2 , представник відповідача посилається на лист КП «Уманська муніципальна варта» Уманської міської ради №59 від 13.03.2023, пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , акт обстеження об`єкта, який має ознаки безхазяйної речі від 10.03.2023 та договір дарування від 19.12.2021, де вказано місце проживання позивачки інше, ніж адреса будинку померлої.

В обґрунтування заперечень представник відповідача посилається на практику Верховного Суду, відповідно до якої покази свідків не можуть бути достатніми доказами для встановлення факту проживання осіб однією сім`єю.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін у режимі відеоконференції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з положенням ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України).

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання особи разом зі спадкодавцем є доведеність факту їх спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд дійшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують лише факт догляду за померлою ОСОБА_2 , але не доводять факту спільного проживання позивачки та померлої разом як сім`ї протягом останніх п`яти років до смерті ОСОБА_2 , з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.10.2022 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Умань Черкаської області. (а.с.6).

Відповідно до довідки №151 виданої ОСОБА_2 , вона знаходилась на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Уманської міської лікарні з 06.09.2022 по 21.09.2022 (а.с.7).

Відповідно до довідки №155 виданої ОСОБА_2 , вона знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Уманської міської лікарні з 29.09.2022 по 03.10.2022, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Відповідно до довідки №385 від 02.05.2023р. Уманського КП «Комунальник», виданої ОСОБА_1 , остання займалась захороненням ОСОБА_2 , оплату провела готівкою згідно накладної №461 від 05.10.2022р. (а.с.10).

Відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 06.08.2014р., ОСОБА_2 отримала 7/10 часток у праві власності житлового будинку АДРЕСА_1 , з відповідною частиною надвірних споруд, розташованих на приватизованій земельній ділянці, розміром 0,0681га, кадастровий номер :02:003:0444, наданої для обслуговування жилого будинку (а.с.11-12).

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 06.08.2014 р., ОСОБА_2 отримала безоплатно у власність приватизовану земельну ділянку, розміром 0,0681га, розташовану по АДРЕСА_1 (а.с.13-14).

Даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень підтверджується, що померла ОСОБА_2 записана власником 7/10 житлового будинку та земельної ділянки 0,0681га, з кадастровим номером :02:003:0444 (а.с. 15-16).

Згідно будинкової книги на будинок АДРЕСА_1 прописаною значилась ОСОБА_2 (а.с.20-23).

Відповідно до довідки №1398 від 29.04.2023р., виданої головою квартального комітету ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , 1973 р.н., вона проживала (без реєстрації) за адресою: АДРЕСА_1 разом з власницею даного помешкання ОСОБА_2 , 1952 р.н., здійснювала догляд за власницею помешкання, в зв`язку з хворобою останньої та вели спільне господарство (будівельно-ремонтні роботи) тощо, з 2014 р. до смерті ОСОБА_2 . Вказана довідка не містить підпису секретаря виконавчого комітету Уманської міської ради (а.с.24).

Відповідно до договору дарування частки будинку від 06.08.2014р. ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 13/50 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних споруд по АДРЕСА_2 , що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0260 га, кадастровий номер якої :02:001:0425 (а.с.40-41).

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 06.08.2014р. ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,0123га, яка розташована по АДРЕСА_2 (а.с.42-43).

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 06.08.2014р. ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,0260га, яка розташована по АДРЕСА_2 (а.с.44-45).

Після смерті ОСОБА_2 заведена приватним нотаріусом Животовською Н.Г. спадкова справа 23.05.2023 за №61/2023 (а.с.46).

Відповідно до акту обстеження об`єкта, який має ознаки безхазяйної речі від 10.03.2023, комісія у складі, затвердженому рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради від 09.06.2022, дійшла висновку, що обстежуване майно, а саме будинок АДРЕСА_1 має ознаки відумерлої спадщини (а.с.59).

Такі встановлені судом першої інстанції обставини справи.

Отже, необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є доведеність факту їх спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років.

Натомість, колегія суддів критично оцінює довідку №1398 від 29.04.2023р., яка видана головою квартального комітету ОСОБА_5 , оскільки вона не містить обов`язкового посвідчення, викладених у ній фактів, підписом та печаткою секретаря виконавчого комітету Уманської міської ради.

Крім того, допитана у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_5 не підтвердила факту проживання позивачки з померлою, а лише повідомила, що вона приходила до померлої у будинок, та бачила, як позивачка з чоловіком робили ремонтні роботи, прала одяг та готувала їжу, а вказану довідку вона видала на підставі показів сусідів.

Відповідно до показів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , які вони надали безпосередньо в суді першої інстанції, вони підтвердили, що позивач допомогала померлій ОСОБА_2 , оскільки остання мала тяжку хворобу, зокрема, готувала їй їжу, допомагала по господарству, робила ремонтні роботи, та проживала останнім часом з ОСОБА_2 .

Однак, жоден з свідків не повідомив, що позивач за свої кошти робила ремонтні роботи в будинку ОСОБА_2 , як не повідомив про проживання позивачки з ОСОБА_2 протягом останніх 5 років до смерті ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з критичною оцінкою показів свідка ОСОБА_9 , який в суді надав інші свідчення, ніж його пояснення, надані директору КП «Уманська муніципальна варта» та долучені до листа КП «Уманська муніципальна варта» Уманської міської ради №59 від 13.03.2023. Так, в поясненнях ОСОБА_3 зазначав, що за ОСОБА_2 доглядав останні роки ОСОБА_10 , а в судовому засіданні він повідомив, що з ОСОБА_2 після 2015 року почала проживати позивачка та саме вона допомогала їй по господарству. Враховуючи вказані розбіжності у показах свідка ОСОБА_3 , суд обгрунтовано поставив під сумнів їх достовірність.

Безпідставними є доводи скаржника про неврахування судом, як доказу сімейних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договорів дарування земельних ділянок та частини будинку від 06.08.2014, оскільки вказані правочини не є доказом спільного проживання померлої та позивачки як сім`ї протягом останніх п`яти років до смерті ОСОБА_2 .

Вказані договори свідчать лише про волевиявлення ОСОБА_2 подарувати ОСОБА_1 нерухомість.

Такий доказ, як довідка Уманського КП «Комунальник», відповідно до якої ОСОБА_1 займалась захороненням ОСОБА_2 та оплатила поховання, відповідно до положень ст. 77 ЦПК України не є належним доказом, оскільки не містить інформації для доведення факту постійного проживання позивачки з ОСОБА_2 .

Безпідставними є доводи скаржника про неврахування судом таких доказів, як квитанції за комунальні послуги та видаткові накладні на будівельні матеріали, оскільки дані докази не містять інформації, що позивачка здійснювала оплату комунальних послуг, натомість, з них вбачається, що саме ОСОБА_2 була платником.

З видаткових накладних на будівельні матеріали неможливо встановити за чиї кошти вони придбані та чи призначались вони для проведення ремонтних робіт в будинку ОСОБА_2 . Крім того, накладні не містять підписів про відвантаження та отримання товарів, тому викликають сумнів у дійсності проведених операцій.

Отже, вказані докази не підтверджують спільного побуту позивачки та померлої.

Інших доказів, які б доводили факт спільного проживання позивачки з ОСОБА_2 однією сім`єю протягом останніх п`яти років до смерті ОСОБА_2 , позивачем не надано.

Тому, на підставі наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що доказів, які б доводили факт спільного проживання позивачки з ОСОБА_2 однією сім`єю протягом останніх п`яти років до моменту смерті останньої, не надано, а всі докази у справі вказують на те, що позивачка допомогала хворій ОСОБА_2 , що, як вірно вказав суд, не може бути підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю.

Висновок суду, що допомога одинокій хворій людині не є беззаперечною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.05.2022 у справі № 542/1648/19.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає рішення суду обґрунтованим та законним, яке ухвалене з повним з`ясуванням обставин, що мають значення у справі, дотриманням норм матеріального та процесуального права, належною оцінкою письмових доказів, показань свідків та пояснень учасників справи.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гребенюка Сергія Анатолійовича - залишити без задоволення, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2024 року у даній справі без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та за умов, визначених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 29 травня 2024 року.

Судді: Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова