справа № 691/32/24
провадження № 2/691/167/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі:

головуючого судді Савенко О.М.

з участю секретаря судових засідань Шмунь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище Черкаської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

встановив :

ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач мотивує, що 23 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів у позику №2168852, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Лінеура Україна», 23 липня 2021 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір про надання коштів у позику №2168852 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті в мережі Інтернет, за адресою https://credit7.ua/. 23 липня 2021 року ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №2168852, на умовах визначених офертою. ТОВ «Лінеура Україна» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор К308, який нею було відправлено. Відповідно до п.1.2 договору на умовах, встановлених договором, товариство зобо`язується надати клієнту грошові кошти у гривнях на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти. Відповідач ОСОБА_1 виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши повернення суми наданого їй кредиту і процентів, нарахованих у строк користування кредитом, в повному обсязі або не сплативши взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 15 липня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу №2-15072022, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу в порядку та строки, встановлені Договором факторингу. Відповідно до Додатку (Реєстру боржників) до Договору факторингу №2-15072022 від 15 липня 2022 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором, станом на дату відступлення права вимоги) складала 32734,40 грн.. Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, тому заборгованість за Договором про надання коштів у позику №2168852 від 23 липня 2021 року становить :заборгованість по тілу кредиту - 9980, 00 грн.; заборгованість по відсотках - 22754, 40 грн., у зв`язку з чим прийнято рішення звернутися до суду (а.с.1-3).

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 15 січня 2024 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову(а.с.37).

27 лютого 2024 року, ухвалою суду, в цивільній справі витребувано письмові докази у ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд (а.с.41-42).

17 квітня 2024 року задоволено клопотання представника позивача та постановлено ухвалу суду про заміну позивача ТОВ «Росвен Інвест Україна» правонаступником ТОВ «Свеа Фінанс» (а.с.122-123).

У судове засідання представник позивача ТОВ «Свеа Фінанс», будучи вчасно та належним чином повідомленим, не з`явився, у змісті позовної заяви від 09 січня 2024 року зазначив про розгляд справи без його участі, вказавши на підтримання позовних вимог(а.с.1-3).

Відповідач ОСОБА_1 повідомлена про розгляд цивільної справи, шляхом надіслання судових повісток рекомендованими повідомленнями, що підтверджується поштовими трекінгами від 02 лютого 2024 року, 30 березня 2024 року, 16 квітня 2024 року, 06 травня 2024 року та розміщеними 27 лютого 2024 року, 06 березня 2024 року, 17 квітня 2024 року оголошеннями про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://gd. ck. court. gov. ua., причину своєї неявки суду не повідомила, як і не надіслала заяв чи то клопотань про розгляд справи у її відсутність або перенесення розгляду (а.с.43-44, 80-81, 125, 132).

З врахуванням вищезазначеного, суд, прийшов до висновку про можливість судового розгляду цивільної справи 15 травня 2024 року у відсутності представника позивача ТОВ «Свеа Фінанс» та відповідача ОСОБА_1 , остільки їх неявка не перешкоджає розгляду по суті, у їх відсутність. При прийнятті такого рішення суд, орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вивчивши зміст клопотання представника позивача ТОВ «Свеа Фінанс» про розгляд у його відсутність, враховуючи належне повідомлення відповідача ОСОБА_1 за місцем реєстрації, відсутність відзиву, заперечення, чи то клопотань про необґрунтованість позовних вимог, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач повинен зазначити і довести підстави позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свої матеріально-правові вимоги.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі "Церква села Сосулівка проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції", рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36). Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України.

Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин - зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», з врахуванням наступного.

Згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У відповідності ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно із практикою Європейського Суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

В ході судового розгляду із досліджених судом доказів встановлено, що згідно договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23 липня 2021 року №2168852, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено вище вказаний договір (а.с.5-11). Згідно п.п. 1.1, п.п. 1.2 договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІКС товариства. На умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 10 000 гривень, строк кредиту - 30 днів, стандартна процентна ставка 1,90%, знижена процентна ставка - 0,01% (а.с.5-11). За змістом договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23 липня 2021 року №2168852 між сторонами узгоджено порядок та умови надання кредиту, порядок обчислення (нарахування) процентів, порядок зміни процентів, порядок продовження строку користування кредитом, авто пролонгація, порядок повернення кредиту і сплати процентів, права і обов`язки сторін, відповідальність сторін, обставини не переробної сили, порядок взаємодії за договором (а.с.5-11). Місцем виконання договору є місцезнаходження товариства, зазначене в розділі 11 (а.с.5-11). У договорі про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23 липня 2021 року №2168852, згідно розділу 11, вказано юридичні адреси та реквізити сторін. Зі сторони позикодавця - ТОВ «Лінеура Україна», , ліцензія на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг від 04 квітня 2019 року, видана на підставі розпорядження НКФП №529, місцезнаходження м.Київ вул.Дніпровська Набережна, №25 п.318, поточний рахунок ІВАN НОМЕР_1 , банк АТ КБ «ПриватБанк» МФО 320649 тел. 0 (800) 330 733, Еmail: (а.с.5-11), та зі сторони клієнта - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт Серії НОМЕР_3 виданим Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , контактні дані споживача, особистий кабінет, номера мобільних телефонів НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , контакні дані третьої особи НОМЕР_8, ст.182 КК України роз`яснено, підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором К308, 23.07.2021 12:47:59 ОСОБА_1 (а.с.5-11). До укладеного договору додано паспорт споживчого кредиту з наявною інформацією, яка надається споживачу, із зазначенням інформації та контактних даних кредитодавця, інформація та контактні дані кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші важливі правові аспекти (а.с.13-14). Крім того, до додаткового договору від 23 липня 2021 року додано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, в якій відображено види платежів за кредитом, реквізити для оплати (а.с.12). 15 липня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу №2-15072022, у відповідності до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Росвен Інвест Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.20-21). Фінансування Договору факторингу №2-15072022 від 15 липня 2022 року відбулося 18 липня 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №8664 від 18 липня 2022 року (а.с.22). Як вбачається із Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №2-15072022 від 15 липня 2022 року, відповідач ОСОБА_1 рахується боржником, сума заборгованості якої становить 32734, 40 грн. (а.с.24). Вказана сума заборгованості відповідає сумі, зазначеній у розрахунку заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23 липня 2021 року №2168852 станом на 15 липня 2022 року (а.с.16-18). Крім того, ТОВ «Росвен Інвест Україна» надано лист про детальний опис дій, вчинених сторонами для укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23 липня 2021 року №2168852, відповідно до якого детально описано дії сторін під час укладення такого (а.с.15). ТОВ «Росвен Інвест Україна» є юридичною особою, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19 липня 2022 року і, як юридична особа має Статут, затверджений загальними зборами учасників від 15 липня 2022 року, який є установчим документом, та регламентує порядок створення і припинення юридичної особи, правове становище і межі правоздатності (а.с.25-28, 28-31).

27 лютого 2024 року в підготовчому засіданні постановлено ухвалу про витребування письмових доказів у ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (а.с.41-42).

В ході дослідження витребуваних письмових доказів встановлено, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього товариство внесене в державний реєстр фінансових установ, Свідоцтво Серії ФК №342 від 02 жовтня 2012 року та отримало ліцензію Національного Банку України від 11 листопада 2013 року (а.с.47). Між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року (а.с.47). Відповідно до зазначеного договору, 23 липня 2021 року о 12:49:06 на суму 10000 грн, маска картки НОМЕР_7 , номер транзакції в системі іPay.ua -99107490, призначення платежу - зарахування 10000 грн на карту НОМЕР_7 (а.с.47).

EasyPay - небанківський оператор платіжних та фінансових сервісів в Україні, якому належить інтегрована платіжна мережа, за допомогою якої проводиться оплата онлайн, офлайн та через мобільні застосунки. Екосистема EasyPay (термінали, сайт, додатки та сайти-партнери) приймає платежі у готівковій та безготівковій формі для банків, інтернет-магазинів, страхових компаній та інших компаній. Ключовий напрямок роботи платіжного сервісу - надання можливості платити онлайн за допомогою платіжного терміналу, мобільного застосунку або віртуальної картки від оплати комунальних послуг до операцій з банківськими картками та рахунками. Роботу EasyPay забезпечує група компаній, в тому числі ТОВ «Універсальні платіжні рішення».

У виді письмового доказу ТОВ «Лінеура Україна», надано роздруківку покрокової функції на отримання кредиту відповідачем ОСОБА_1 , де вказано її контактні дані, як споживача, а саме номер мобільного телефону НОМЕР_4 , який вона надала при укладенні договору та дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.111).

Щодо повідомлення відповідача про відступлення прав вимог за Договором №2168852 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 23 липня 2021 року, суд враховує, що згідно п.10.11 Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23 липня 2021 року №2168852, всі повідомлення між сторонами здійснюються у письмовій (електронній) формі, в тому числі з використанням особистого кабінету, додаткових контактних даних Клієнта, електронної пошти в порядку, передбаченому цим договором. ТОВ «Лінеура Україна» в особистому кабінеті клієнта інформаційно-комунікаційної системи товариства здійснювало повідомлення шляхом розміщення відповідного повідомлення за посиланням https://credit7.ua/client/login. За змістом електронного повідомлення, відповідач ОСОБА_1 інформована про те, що в разі виникнення будь-яких питань стосовно заборгованості, їй необхідно звернутися до нового кредитора ТОВ «Росвен Інвест Україна» (а.с.108-109).

У судовому засіданні 17 квітня 2024 року постановлено ухвалу суду про заміну позивача ТОВ «Росвен Інвест Україна» правонаступником ТОВ «Свеа Фінанс», з тих підстав, що 25 березня 2024 року рішенням СВЕА ЕКОНОМІ КІПРІ ЛІМІТЕД (єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна») змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», в підтвердження чого надано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26 березня 2024 року, Статут Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» затверджений 25 березня 2024 року (а.с.122-123, 129-130).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, ст.ст. 626,628 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася, ч.2 ст.639 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, згідно ст.ст.205,207 ЦК України.

Як вбачається із матеріалів справи, оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» №2664-ІІІ від 12 липня 2001 року, договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону; заповнення формуляра заяви (форми про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний Договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розмішено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Укладення договору вищевказаним способом підтверджується правовою позицією Верховного Суду в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, відповідно до яких Верховний Суд застосував умови договору з застосуванням електронного цифрового підпису щодо кредитування, які розміщені на веб-сайті кредитодавця. Паперовий екземпляр не був підписаний, підписаний був лише електронний договір.

Згідно ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VІІІ договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», № 851-ІV а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію» №675-УІІІ.

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VШ зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму, ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІV.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за Договором про надання коштів у позику №2168852 від 23 липня 2021 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед ТОВ «Лінеура Україна» станом на 15 липня 2022 року становить 32734, 40 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 9980, 00 грн.; заборгованість по відсотках - 22754, 40 грн. (а.с. 16-19), що підтверджується і Витягом з Реєстру боржників №1 до Договору факторингу №2-15072022 від 15 липня 2022 року (а.с.24). Вказана сума встановлена судом на підставі наявних у справі доказів та не змінена правонаступником «Свеа Фінанс», позивачем у справі. Суд звертає увагу, що відповідач доказів щодо спростування чи заперечення суми заборгованості не надала. Розрахунок заборгованості за процентами містить суму заборгованості по процентах за користування кредитами у розмірі, визначеному договором, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року в справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) відповідно до якого у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (ст. 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Позивач, особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинна подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, вказує, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Зазначені обставини судом перевірені на підставі пояснень сторін і досліджених доказів.

Такі висновки відповідають правовим позиціям, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) та у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15).

Згідно вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконала свої зобов`язання щодо погашення сум позики, і це є істотним порушенням за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23 липня 2021 року №2168852 та заміна первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу №2-15072022 від 15 липня 2022 року на ТОВ «Росвен Інвест Україна», в подальшому змінена назва на ТОВ «Свеа Фінанс», не може трактуватися на користь відповідача, як обґрунтовані причини невиконання зобов`язання, то, суд обґрунтовано стверджує, на підставі досліджених доказів, що в результаті дій позивача, відповідач ОСОБА_1 не була позбавлена можливості отримати належну суму боргу, сплатити тіло кредиту і відсотки у погоджений строк, і тому, слід з неї, як відповідача стягнути на користь позивача відповідно до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23 липня 2021 року №2168852, заборгованість, що утворилась, оскільки протилежного відповідач до суду не спростувала.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів, які оцінивши, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат у виді судового збору.

Так, позивачем, при зверненні до суду, сплачено судовий збір в розмірі 2684 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №609 від 15 грудня 2023 року (а.с.4), які суд стягує з відповідача у повному обсязі, на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно - процесуальним законодавством України.

Позов підтверджується: копією договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23 липня 2021 року №2168852; копією паспорту споживчого кредиту до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23 липня 2021 року №2168852; копією додаткового договору від 23 липня 2021 року; копією Договору факторингу №2-15072022 від 15 липня 2022 року; копією Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №2-15072022 від 15 липня 2022 року; копією розрахунку заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23 липня 2021 року №2168852; копією листа ТОВ «Росвен Інвест Україна» про детальний опис дій, вчинених сторонами для укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23 липня 2021 року №2168852; копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19 липня 2022 року; копією Статуту ТОВ «Росвен Інвест Україна» від 15 липня 2022 року; копією довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04 березня 2024 року №12535-0403; копією роздруківки із електронного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23 липня 2021 року №2168852; копією повідомлення ТОВ «Лінеура Україна» про нового кредитора ТОВ «Росвен Інвест Україна» за посиланням https://credit7.ua/client/login; копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26 березня 2024 року; копією Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» від 25 березня 2024 року; платіжною інструкцією №609 від 15 грудня 2023 року.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.55, 129 Конституції України, ст. ст. 207, 509, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1048, 1054, 1055, 1077 ЦК України, ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 137, 141, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», суд,-

ухвалив:

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», юридична адреса м.Київ бульвар Вацлава Гавела, №6, Код , заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23 липня 2021 року №2168852 в розмірі 32734 (тридцять дві тисячі сімсот тридцять чотири) грн. 40 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», юридична адреса м.Київ бульвар Вацлава Гавела, №6, Код , судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп..

Копію рішення суду направити позивачу, відповідачу, для відому.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішення, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - https://gd. ck. court. gov. ua.

Відомості про сторін:

Позивач: особа 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», юридична адреса м.Київ бульвар Вацлава Гавела, №6, Код .

Відповідач : особа 2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя О. М. Савенко