ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4932/24 Справа № 186/966/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Демиденко С.М. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 березня 2024 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії/рішення приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,-

В С Т А Н О В И В:

23.01.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною скаргою. Просила визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 15.01.2024 про відкриття виконавчого провадження № 73823191 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 23.09.2013 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області на виконання рішення суду від 17.06.2013 року в цивільній справі № 186/966/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» (правонаступник ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») заборгованості за кредитом на загальну суму 234 451,56 грн, а також 2344 грн судового збору. В обґрунтування посилалася на те, що на час звернення з заявою про примусове виконання рішення суду вже сплив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, виконавче провадження № 73823191 відкрито за відсутності оригіналу виконавчого листа.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 березня 2024 року в задоволені скарги відмовлено. Скасовано зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа у виконавчому провадженні №73823191 згідно ухвали суду від 25.01.2024 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову про задоволення скарги.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2129-IX були внесено зміни до п.10- 2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором та щодо видаткових операцій фізичних та юридичних осіб. "...визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану". Тобто строки зазначені у законі від 15 березня 2022 року № 2129-IX, а не Законом України "Про виконавче провадження" взагалі. Визначені цим Законом (№2129-ІХ) строки перериваються та встановлюються саме після настання відповідної події (припинення або скасування воєнного стану).

Станом на час відкриття спірного виконавчого провадження від 15 січня 2024 року така норма (щодо перервання строків) у розділі XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" взагалі відсутня.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що виконавчий документ було повернуто стягувачу 27.03.2019 року, а спірне виконавче провадження було відкрито 15.01.2024 року, тобто після спливу 4 років 10 місяців (майже п`ять років). Відповідно до п.6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого

строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 1404-VIII від 05 жовтня 2016 року. Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001). Судом було встановлено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання на пртязі року, починаючи з 28 червня 2013 року, про що і зазначено у самому виконавчому листі. Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі. Так як виконавчі дії по виконавчому листу на виконання рішення суду від 17.06.2013 року в цивільній справі № 186/966/13-ц були розпочаті до набрання чинності Законом № 1404-VIII від 05 жовтня 2016 року та не були завершені, то строк повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлюється у строки, встановлені на момент їх видачі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.07.2021 року у справі №186/966/13-ц ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27.11.2020 року у частині видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення відмовлено. Апеляційним судом було встановлено, що строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає зі строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Сам факт звернення стягувача з відповідною вимогою щодо поновлення пропущеного строку у листопаді 2020 року свідчить про те що він усвідомлював той факт що ним ще у 2020 році пропущено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.

У ході розгляду скарги судом першої інстанції не було з`ясовано коли та звідки знайшовся оригінал виконавчого листа, так як ще у 2020 році було встановлено судом першої та апеляційної інстанції (про що заявлено самим стягувачем) що виконавчий лист було втрачено.

Приватний виконавець Русецька О.О. не мала права на свій розсуд відновлювати (продовжувати) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, так як згідно з приписами п.6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" такий строк поновити має право тільки суд. У листопаді 2020 року стягувач вже звертався до суду з заявою про поновлення йому строку на пред`явлення дублікату виконавчого листа, виданого 23.09.2013 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області на виконання рішення суду від 17.06.2013 року в цивільній справі № 186/966/13-ц, постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року було відмовлено у поновленні строку для його пред`явлення, про що приватний виконавець Русецька О.О. була обізнана.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін як законну та обгрунтовану, а апеляційну скаргу залишити без задоволення. Вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що 26 березня 2022 року набув чинності Закон від 15.03.2022 року №2129-IX,яким внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «По виконавче провадження», відповідно до яких тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. А тому пред`явлений до виконання виконавчий лист у строк, встановлений законом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін як законну та обгрунтовану, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судове засідання з`явилися представник ОСОБА_1 адвокат Варелжан Н.А. І. та представник ОСОБА_3 -адвокат Кувшинова Н.В.. Від представника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»надійшла заява про слухання справи у їх відсутність.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що 26.03.2022 року набрав чинності Закон від 15.03.2022 року №2129-ІХ «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», яким встановлено що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: - визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Оскільки, строк пред`явлення виконавчого листа відносно боржника - ОСОБА_2 було встановлено до 27.03.2022 року, із урахуванням Закону від 15.03.2022 року №2129-ІХ, цей строк 26.03.2022 року перервався та встановлений з дня припинення або скасування воєнного стану. Отже, на момент звернення стягувача з заявою про примусове виконання рішення суду строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання не був пропущений.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17.06.2013 року солідарно стягнуто з ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ Надра заборгованість за кредитом на загальну суму 234 451,56 грн, а також 2344 грн судового збору.

23.09.2013 року за заявою ПАТ КБ Надра судом видано два виконавчі листи на примусове виконання рішення суду (1 відносно боржника - ОСОБА_2 , 2 відносно боржника - ОСОБА_4 ). Строк пред`явлення виконавчих листів до виконання зазначений 1 рік.

10.07.2014 року Першотравенським МУ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області за заявою ПАТ КБ Надра відкрито виконавче провадження № 43969131 з примусового виконання виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_2 , яке перебувало на виконанні до 27.03.2019 року.

Постановою державного виконавця від 27.03.2019 року виконавчий лист повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника ліквідного майна. В п.2. цієї постанови зазначено, що стягувач може повторно пред`явити виконавчий документ до виконання до 27.03.2022 року. /а.с. 67-68

Ухвалою Першотравенського міського суду від 27.11.2020 року замінено стягувача з ПАТ КБ Надра на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», видано дублікати виконавчих листів відносно обох боржників - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та поновлено строк на їх пред`явлення.

Дублікати виконавчих листів по обох боржниках - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були пред`явлені до виконання ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». На підставі цих дублікатів були заведені ВП № 64657796 відносно боржника ОСОБА_2 та ВП № 64404392 відносно боржника ОСОБА_4 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.07.2021 року ухвалу Першотравенського міського суду від 27.11.2020 року в частині видачі дублікатів та поновлення строку на їх пред`явлення було скасовано і в задоволенні заяви в цій частині відмовлено, дублікати виконавчих листів були відкликані, а виконавчі провадження № 64657796 та № 64404392 закриті.

Ухвалою Першотравенського міського суду від 27.11.2020 року було замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ КБ Надра на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

04.01.2024 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до приватного виконавця з заявою про примусове виконання рішення суду, до якої додано первинний оригінал виконавчого листа, виданого 23.09.2013 року відносно боржника - ОСОБА_2 .. У виконавчому листі стягувачем значиться Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра». На підставі заяви 15.01.2024 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73823191.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або

приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Така правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17, від яких не вбачала підстав для відступу Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV) в редакції, чинній на час ухвалення рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17.06.2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ Надра заборгованості за кредитом на загальну суму 234 451,56 грн, виконавчі документи могли бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 1 частини другої статті 22 Закону № 606-XIV передбачено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), яким збільшено строк пред`явлення виконавчих документів до виконання до трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили (частини 1, 2 статті 12 цього Закону).

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Аналіз пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), в постановах Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18.

Таким чином, законодавець збільшив до трьох років після набрання рішенням законної сили строк пред`явлення до виконання як виконавчих листів, виданих після набрання чинності 05.10.2016 року Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року, так і виконавчих листів, які були видані на виконання судових рішень до 05.10.2016 року та строк пред`явлення яких до виконання не сплив станом на 05.10.2016 року. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.12.2018 у справі № 910/11424/15).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.06.2013 року за заявою ПАТ КБ Надра судом видано два виконавчі листи на примусове виконання рішення суду (1 відносно боржника - ОСОБА_2 , 2 відносно боржника - ОСОБА_4 ). Строк пред`явлення виконавчих листів до виконання зазначений 1 рік.

В 2014 році Першотравенським МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області за заявою ПАТ КБ Надра відкрито виконавче провадження № 43969131 з примусового виконання виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_2 , яке перебувало на виконанні до 27.03.2019 року.

Постановою державного виконавця від 27.03.2019 року виконавчий лист повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника ліквідного майна. В п.2. цієї постанови зазначено, що стягувач може повторно пред`явити виконавчий документ до виконання до 27.03.2022 року. /а.с. 67-68

Оскількивиконавчі документи по справі видані до набрання чинності Закону № 1404-VIII і перебували на виконанні у виконавчій службі, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII, тому пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

04.01.2024 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до приватного виконавця з заявою про примусове виконання рішення суду, до якої додано оригінал виконавчого листа, виданого 23.09.2013 року відносно боржника - ОСОБА_2 ..

На підставі заяви 15.01.2024 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73823191.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Водночас, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року за №133/2022, затвердженим Законом від 15 березня 2022 року №7168, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хв. 26 березня строком на 30 діб. Воєнний стан продовжує діяти і на теперішній час.

Разом з цим, відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, який набрав чинності з 26 березня 2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виходячи з фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що на момент набрання чинності 05.10.2016 року Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року строк пред`явлення виконавчого листа на примусове виконання рішення місцевого суду у справі не сплив, оскільки він перебував на виконанні у виконавчій службі, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню приписи пункту 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року та положення статті 12 зазначеного Закону, що узгоджується з правовою позицією,викладеною в постанові Верховного Суду від 20 травня 2019 року у справі № 904/10285/15.

Таким чином,оскільки строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання було встановлено до 27 березня 2022 року, а з 26 березня 2022 року встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені Законом України «Про виконавче провадження» строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, то суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що приватний виконавець,відкриваючи виконавче провадження15.01.2024 року, діяв в межах його повноважень і у відповідності до діючого законодавства, так як строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплив, а перервався.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області.

Постанову про відкриття виконавчого провадження №73823191 з виконання судового рішення прийнято приватним виконавцем 15.01.2024 року, тобто після набрання чинності Законом № 2129-IX від 15 березня 2022 року.

Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Колегія суддів вважає обґрунтованим врахування приватним виконавцем чинних законодавчих змін у порядку пред`явлення виконавчого документа до виконання, переривання та встановлення строків звернення виконавчого документа до виконання, тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про правомірність оскаржуваної постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Отже, оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи чи є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Доводи про те, що станом на час відкриття спірного виконавчого провадження від 15 січня 2024 року така норма щодо переривання строків у розділі XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" взагалі відсутня не можуть бути прийнятими до уваги. Так як Законом України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про виконавче провадження" доповнено пунктом 10-2 такого змісту:

"10-2. До набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, зупиняється вчинення виконавчих дій, забороняється заміна стягувачів у виконавчих діях, стягувачами за якими є Російська Федерація або такі особи:

громадяни Російської Федерації;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України, серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Зазначене обмеження не застосовується до громадян Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах, та юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до закону України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером) яких є виключно громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах, або виключно громадяни України та громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах.

Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України:

фізичні особи можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100 тисяч гривень;

юридичні особи - боржники можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, виключно для виплати заробітної плати в розмірі не більше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати в місяць на одного працівника такої юридичної особи, а також сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації);

визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території адміністративно-територіальних одиниць, які тимчасово окуповані внаслідок військової агресії Російської Федерації, у період такої окупації.

За рішеннями про стягнення аліментів підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці, які здійснюють відрахування з заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, перераховують стягнуті кошти на визначений у заяві або зверненні стягувача рахунок, а у разі відсутності реквізитів рахунка стягувача - на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, приватного виконавця".

Посилання на те ,що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що виконавчий документ було повернуто стягувачу 27.03.2019 року, а спірне виконавче провадження було відкрито 15.01.2024 року, тобто після спливу 4 років 10 місяців є безпідставним. Оскільки в постанові про закриття виконавчого провадження було встановлено строк для пред`явлення зазначеного виконавчого листа для виконання до 27.03.2022 року. Приватний виконавець виходив з того, що Законом України від 15.03.2022 року № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» внесені зміни до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, пунктом 10-2 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. При цьому враховано,що Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022, затвердженим Законом від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжувався і триває на час розгляду даної справи. Таким чином, постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята з урахуванням Закону № 2129-ІХ та Закону № 2263-ІХ.

Вказівка на те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання було встановлено в один рік, починаючи з 28 червня 2013 року, про що і зазначено у самому виконавчому листі, тому інші строки не повинні були застосовуватися не може бути прийнятою до уваги.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення Конституційного Суду України від 05.04.2001 № 3-рп/2001.

Разом з тим правовідносини, які виникли до набрання чинності Законом № 1404-VIII не закінчилися до набрання чинності цим Законом. Виконавчий лист перебував на виконанні у виконавчій службі до 2019 року, після чого був повернутий у зв`язку із відсутністю майна у боржника, однак було зазначено, що стягувач вправі звернутися з виконавчим листом до виконання до 2022 року. А тому після набрання чинності цим Законом виконавчі дії повинні були здійснюватися відповідно до цього Закону.

Вказівка на те, що приватний виконавець Русецька О.О. не мала права на свій розсуд відновлювати (продовжувати) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, так як згідно з приписами п.6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" такий строк поновити має право тільки суд є безпідставними, так як приватним виконавцем строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання не поновлювався, а він не був пропущеним.

Доводи про те, що у листопаді 2020 року стягувач вже звертався до суду з заявою про поновлення йому строку на пред`явлення дублікату виконавчого листа, виданого 23.09.2013 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області на виконання рішення суду від 17.06.2013 року в цивільній справі № 186/966/13-ц і постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року було відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа та поновленні строку для його пред`явлення, про що приватний виконавець Русецька О.О. була обізнана не можуть бути прийнятими до уваги. Підставою для відмови у видачі дубліката виконавчого листа було те, що стороною не було доведено втрату виконавчого листа, а відтак і не було підстав для поновлення строку для його пред`явлення до виконання,оскільки поновлення строку було похідним від заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Посилання на те, що невідомо звідки взявся оригінал виконавчого листа не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки виконавчий лист перебував на виконанні у виконавчій службі з 10.07.2014 року по 27.03.2019 року та по 18.11.2020 року відповідно, що підтверджується інформацією начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області. Підстав для сумніву в тому, що виконавчий лист було видано Першотравенським міським судом на виконання судового рішення не виникає.

Доводи про те, що боржником був ОСОБА_4 і з його слів він повернув весь борг є безпідставними, оскільки ніякими доказами не підстверджені.

Інші доводи не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст. ст. 368, 375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: