ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5230/24 Справа № 201/1971/23 Суддя у 1-й інстанції - Покопцева Д. О Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді : Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024 року у цивільній справі за скаргою Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління на дії державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), -

В С Т А Н О В И В:

04.01.2024 року заявник звернувся до суду із скаргою, де зазначав, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.10.2023 року стягнуто з Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління (Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

26.12.2023 року заявником від Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) отримані постанови від 12.12.2023 року про відкриття виконавчого провадження № 73517552, та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 73517552.

Відповідно до Положення про Квартирно-експлуатаційне управління м. Дніпро (далі КЕУ м. Дніпро), затвердженого наказом командувача Сил логістики Збройних сил України від 26.05.2023 року № 195, КЕВ м. Дніпро, є державною установою, створеною Міністерством оборони України. Метою створення установи є забезпечення життєдіяльності і функціонування військових частин та установ, розвиток системи технічної експлуатації казарменно-житлового фонду та комунальних споруд з метою підтримання військ (сил) у стані бойової та мобілізаційної готовності. Усі видатки КЕУ м. Дніпро фінансуються з державного бюджету.

Рішенням ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області №498 від 28.11.2016 року присвоєно КЕВ м. Дніпро ознаку неприбутковості (0031 бюджетні установи) на підставі підпункту 133.4.5 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України.

Тому, посилаючись на положення ст. 2 Бюджетного кодексу України, ч.4 ст.4, ч.ч.1,2 ст. 6, ч.1 ст.18, ч.4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. № 845, вказуючи, що КЕУ м.Дніпро належить до бюджетних установ, а тому рішення про стягнення з нього коштів мають виконуватися органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не органами ДВС, просить визнати протиправними та скасувати постанови від 12.12.2023 року державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельника Д.Л. про відкриття виконавчого провадження № 73517552, про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 73517552, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 73517552.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024 року

поновлено строк на подачу скарги на дії державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Скаргу задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову

державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельника Леоніда Леонідовича від 12 грудня 2023 року про відкриття виконавчого провадження № 73517552.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельника Леоніда Леонідовича від 12 грудня 2023 року про стягнення виконавчого збору в сумі 500 гривень з виконання виконавчого листа № 201/1971/23, виданого 14 листопада 2023 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 5 000 гривень.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельника Леоніда Леонідовича від 12 грудня 2023 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 73517552 при примусовому виконанні виконавчого листа № 201/1971/23, виданого 14 листопада 2023 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 5 000 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову у задоволенні скарги. Вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що згідно відомостей Мінюсту України від 06.06.2023 року Дніпровське КЕУ є державним підприємством, за 2023 рік отримало прибуток у розмірі 9274016 грн.. Як суб`єкт господарювання має податковий борг перед державним та місцевим бюджетами.

Боржник здійснює дозволену господарську діяльність, надає послуги,відпускає матеріальні цінності військовим частинам та іншим юридичним та фізичним особам, надає в оренду за плату земельні ділянки та споруди,які перебувають в оперативному управлінні,надає послуги з виробництва теплової енергії. Доказів того, що боржник повністю утримується за рахунок відповідного державного бюджету і є неприбутковим не надано.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін як законну та обґрунтовану. Зазначає, що є бюджетною установою, заснованою Міністерством оборони України,основним видом діяльності якого є діяльність у сфері оборони, яка фінансується за рахунок державного бюджету. Посилання на можливість здійснення господарської діяльності,наявність коштів на рахунках не відноситься до предмету доказування.

В судове засідання з`явився ОСОБА_1 , представники Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління Криштопа Я.В. ОСОБА_2 ..

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив із того, що боржником за виконавчим листом у справі №201/1971/23 є КЕУ м. Дніпро, який є державною установою, відповідно, на яку поширюються вимоги ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження". Отже, постанова суду від 24.10.2023 року у справі № 201/1971/23 підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права п. 1 ст. 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (§ 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) № 18357/91).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України "Про виконавче провадження".

За приписами ст.ст. 5, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Органи та установи, зазначені в ч.ч. 1-3 цієї статті, не є органами примусового виконання (ч. 4 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з приписами п. 12 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджетними установами є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Судом першої інстанції встановлено,що постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.10.2023 року стягнуто з Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління (стара назва до 06.06.2023 року - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

12.12.2023 року державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 73517552 за виконавчим листо,виданим 14.11.2023 року про стягнення з Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5 000 грн..

12.12.2023 року державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в межах виконавчого провадження винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 500 грн. та про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 269 грн.

За виконавчим документом боржником є Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління.

Відповідно до Положення про Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління, затвердженого наказом командувача Сил логістики Збройних сил України від 26.05.2023року №195, КЕВ м. Дніпро є державною установою та входить до складу Збройних СИЛ України, яка створена з метою організації та виконання завдань квартирно-експлуатаційного забезпечення військових частин.

Рішенням ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області №498 від 28.11.2016 присвоєно Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпро ознаку неприбутковості (0031 бюджетні установи) на підставі підпункту 133.4.5 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України.

За інформацією начальника Управління державної казначейської служби України у Соборному районі м.Дніпра для операцій з бюджетними коштами на ім`я Квартирно-

експлуатаційного відділу м. Дніпро в управлінні Державної казначейської служби України у Соборному районі м.Дніпра станом на 01.05.2023 року відкрито рахунки у встановленому законом порядку як розпоряднику коштів Державного бюджету.

Відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Таким чином, визначальним для даного Закону є статус боржника. У разі, якщо боржником є державний орган (державне підприємство), то порядок стягнення коштів з державного органу (державного або місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами) регулюється положеннями ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", з урахуванням положень ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження". Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.07.2021року у справі № 910/6471/19.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» визначено механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Відповідно до п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно з п. 25 Порядку у разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому положення пунктів 28-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

У даному випадку, боржником за виконавчим листом є Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління, який за організаційно-правовою формою є державною установою, відповідно, на яку поширюються вимоги ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що постанова Дніпровського апеляційного суду від 24.10.2023 року,якою стягнуто з Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління (Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, постанова Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2023 року винесена з порушенням норм чинного законодавства України.

За змістом ч. 4 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Враховуючи те, що постанова Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення виконавчого збору від 12.12.2023 року та постанова Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 12.12.2023 року є похідними від постанови про відкриття виконавчого провадження і виносяться одночасно, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення скарги у повному обсязі.

Згідно з приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.(стаття 448 ЦПК України)

Відповідно до положень статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи .

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як зазначає скаржник та підтверджується матеріалами справи постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2023 року та постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, скаржник отримав 26.12.2023 року, про що свідчить штамп з відміткою (а.с. 5). До суду із скаргою боржник звернувся 04.01.2024 року, про що свідчить штамп суду. Тобто звернення мало місце в строки, передбачені статтею 449 ЦПК України.

Поновлення строку судом першої інстанції не є прушенням, яке тягне за собою обов`язкове скасування судового рішеня.

Доводи про те, щосудом першої інстанції не прийнято до уваги, що згідно відомостей Мінюсту України від 06.06.2023 року Дніпровське КЕУ є державним підприємством, за 2023 рік отримало прибуток у розмірі 9274016 грн, доказів того, що боржник повністю утримується за рахунок відповідного державного бюджету і є неприбутковим не надано, є безпідставними.

Оскільки визначальним для застосування Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" є статус боржника. У разі, якщо боржником є державний орган (державне підприємство), то порядок стягнення коштів з державного органу (державного або місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами) регулюється положеннями ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", з урахуванням положень ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження".

Посилання на те, що суддя брав участь у справі, рішення в якій було в подальшому скасовано, що було підставою для відводу, не може бути прийнятим до уваги, оскільки в даній справі оскаржуване судове рішення ухвалено вперше, тому не було підстав для відводу за зазначеними обставинами.

Позовна заява підписана представником Дніпровського КЕУ на підставі доручення керівника, а тому підстави вважати, що скарга подана неповноважною особою відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За встановлених обставин суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про задоволення скарги.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст. ст. 368, 375,382,384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: