КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4038/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року містаКиїв

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко МІСТАВ., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Бусик О.Л.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНІЛОН», про розірвання договорів банківських вкладів та стягнення грошових коштів, -

встановив:

27 липня 2023 року адвокатом Рассамахіною Г.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано заяву про ухвалення додаткового рішення.

Вимоги заяви мотивує тим, що у рішенні Печерського районного суду міста Києва від 22 травня 2022 року, постанові Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року, постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року не ухвалено про стягнення процентів за договором банківського вкладу №SAMDN7159 від 30 квітня 2013 року.

Вказує, що у рішенні Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2022 року зазначено, що суд встановив наступне: «суд вважає за можливе прийняти розрахунок позивача щодо процентів за договорами банківських вкладів №SAMDN0395, №SAMDN1880, №SAMDN4189, №SAMDN2373, №SAMDN7159» (абз.60).

Проте, рішенням Печерського районного суду міста Києва стягнуто з відповідача за договором від 30 квітня 2013 року №SAMDN7159 вклад в сумі 86264,61 гривень та 14 169,85 гривень інфляційних втрат. В стягненні пені за законом України «Про захист прав споживачів» відмовлено.

В той же час у резолютивній частині не прописано рішення щодо стягнення процентів по вкладу №SAMDN7159 за період з 18 жовтня 2016 року по 30 квітня 2021 року у сумі 82518,71 грн без будь-якого обґрунтування з боку суду.

Вказує, що в апеляційній та касаційній скаргах звертала увагу на вказану обставину, проте постанови суду апеляційної та касаційної інстанції не містять рішення щодо стягнення процентів за договором банківського вкладу №SAMDN7159 за період з 18 жовтня 2016 року по 30 квітня 2021 року у сумі 82518,71 грн.

Вказує, що фактично стосовно позовної вимоги щодо стягнення процентів за договором банківського вкладу №SAMDN7159 за період з 18 жовтня 2016 року по 30 квітня 2021 року у сумі 82518,71 грн, з приводу якої позивачка та її представник подавали докази і давали пояснення і з якою суди всіх інстанцій погодилися у мотивувальних частинах рішень всіх трьох інстанцій, рішення не ухвалено.

Уважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу по суті, не виніс рішення стосовно однієї з позовних вимог. Суди другої та третьої інстанцій залишили в силі рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 травня 2022 року в частині стягнення відсотків за договором банківського вкладу №SAMDN7159 від 30 квітня 2013 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалити додаткове рішення по справі №757/42001/21-ц, яким стягнути з AT КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 проценти за договором банківського вкладу №SAMDN7159 від 30 квітня 2013 року в сумі 82518,71 гривень.

Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, адвокатом Рассамахіною Г.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано заяву про стягнення судових витрат, у якій просив стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень у зв`язку із розглядом заяви про ухвалення додаткового рішення.

Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2023 року заяву задоволено. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 проценти за договором банківського вкладу від 20 квітня 2011 року за договором від 30 квітня 2013 року №SAMDN7159 за період з 18 жовтня 2016 року по 30 квітня 2021 року в сумі 82518,71 грн. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

Не погодившись з ухваленим додатковим рішенням, АТ КБ "ПриватБанк" подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі № 757/42001/21 з вимогою про стягнення грошових коштів за Договором №SAMDN7159, укладеними між позивачкою та відповідачем, та які є предметом спору у цій справі, безпосередньо впливає на права та обов`язки іншої юридичної особи - ТОВ "ФК "ФІНІЛОН", яка на теперішній час є новим боржником за договорами банківського вкладу, що є предметом спору у даній справі.

Уважає, що вимога позивачки викладена до неналежного відповідача, оскільки зобов`язання за договорами, що є предметом спору, з 17 листопада 2014 року повинно виконувати ТОВ «ФК «Фінілон», відтак не убачається правових підстав для задоволення позовних вимог до AT КБ «ПриватБанк»,

Звертає увагу, що рішення суду не містить відомостей щодо виклику третьої особи ТОВ ФК «Фінілон» до судового засідання призначеного на 08 вересня 2023 року.

Вказує, що суд першої інстанції неправомірно стягнув з Банку відсотки у розмірі 82518,71 грн, оскільки невірно встановив суму депозитного вкладу, визначивши її у додатковому рішенні у розмірі 86 264,61 грн, в той час як вірною є сума вкладу у розмірі 85006,98 грн, що підтверджується умовами Договору, а саме розділом «Дані по вкладу».

Також, безпідставним є розрахунок відсотків у розмірі 20% річних, адже умовами Договору, а саме розділом «Дані по вкладу» встановлений розмір відсотків - 18% річних.

Наводить свій розрахунок відсотків за Договором №SAMDN7159 за період з 18 жовтня 2016 року по 30 квітня 2021 року, згідно з яким розмір відсотків становить 69 379,66 грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу вказує, що такі є недоведеними та неспівмірними.

Представником позивача до матеріалів справи не додано ані акту прийому - передачі наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги, ані квитанцій про оплату клієнтом рахунку, а відтак відсутні підстави для задоволення таких вимог позивача. Не надано також акту прийому - передачі виконаних робіт за підписом ОСОБА_1 , а відтак не убачається погодження клієнтом наданих послуг та належного надання правничої допомоги, відсутні докази і сплати такого рахунку.

Звертає увагу, що банк заявляв у суді першої інстанції клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги з огляду на часткове задоволення позовних вимог та просив врахувати, що Верховним Судом вже стягнуто на користь позивача витрати за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 3500,00 грн, у суді апеляційної інстанції у розмірі 2893,20 грн та у касаційному суді у розмірі 3616,50 грн.

Уважає некоректним стягнення з Банку 5000,00 грн за підготовку та подання заяви про винесення додаткового рішення, оскільки така сума не може перевищувати розмір витрат за розгляд справи в цілому у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

В судовому засіданні представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав, просив суд її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чиноміста Причини неявки не повідомляла.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованиміста Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши заяву суд першої інстанції погодився із доводами заявника про те, що у резолютивній частині рішення не зазначено щодо стягнення процентів по вкладу №SAMDN7159 за період з 18 жовтня 2016 року по 30 квітня 2021 року у сумі 82518,71 грн, що є підставою для ухвалення додаткового рішення у справі.

Стягнувши із АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 5000,00 гривень на відшкодування витрат на правову допомогу, суд першої інстанції уважав, що такі вимоги є обґрунтованими, відтак є підстави для їх стягнення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

З матеріалів справи установлено, що у серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа: ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон», про розірвання договорів банківських вкладів та стягнення коштів, у якому просила суд:

розірвати договір банківського вкладу №SAMDN8281 (вклад "Копилка дітям") від 20 квітня 2011 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ "ПриватБанк";

стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу №SAMDN8281 від 20 квітня 2011 року 2 003,86 євро, з яких 1 166,27 євро - сума вкладу, 837,59 євро - проценти по вкладу за пероід з 20 квітня 2014 року по 20 квітня 2021 року. Також стягнути 3% річних пені на день за Законом України "Про захист прав споживачів" у розмірі 84 692,20 гривень;

розірвати договір банківського вкладу №SAMDN0395 від 20 квітня 2011 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ "ПриватБанк";

стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу №SAMDN0395 від 20 квітня 2011 року 1 604,95 гривень, з яких 278,68 гривень - сума вкладу; 87,88 гривень - проценти по вкладу за період з 18 жовтня 2016 року по 20 квітня 2021 року, 492,88 гривень - індекс інфляції; 635,39 гривень - 3% пені за Законом України "Про захист прав споживачів";

розірвати договір банківського вкладу №SAMDN1880 (вклад "Стандарт 6 міс) від 26 жовтня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ "ПриватБанк";

стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу №SAMDN1880 (вклад "Стандарт 6 міс") від 26 жовтня 2012 року 20 179,12 доларів США, з яких 15 086,31 доларів США - сума вкладу; 5 089,56 доларів США - проценти по вкладу за період з 18 жовтня 2016 року по 26 квітня 2021 року. Також стягнути 3% пені на день за Законом України "Про захист прав споживачів" у розмірі 932 152,92 гривень;

розірвати договір банківського вкладу №SAMDN4189 (вклад "Стандарт 12 міс") від 24 квітня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ "ПриватБанк";

стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу №SAMDN4189 (вклад "Стандарт 12 міс") від 24 квітня 2012 року 24 928,56 доларів США, з яких 17 328,65 доларів США - сума вкладу, 7 599,91 доларів США - проценти по вкладу за період з 18 жовтня 2016 року по 24 квітня 2021 року. Також стягнути 3% пені на день за Законом України "Про захист прав споживачів" у розмірі 1 070 702,64 гривень;

розірвати договір банківського вкладу №SAMDN2373 (вклад "Стандарт 3 міс) від 09 липня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ "ПриватБанк";

стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу №SAMDN2373 (вклад "Стандарт 3 міс") від 09 липня 2013 року 20 397,64 доларів США, з яких15 000,00 доларів США - сума вкладу, 5 397,64 доларів США - проценти по вкладу за період з 18 жовтня 2016 року по 09 квітня 2021 року. Також стягнути 3% пені на день за Законом України "Про захист прав споживачів" у розмірі 926 820,00 гривень;

розірвати договір банківського вкладу №SAMDN7159 (вклад "Депозит плюс на 12 міс") від 30 квітня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ "ПриватБанк";

стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу №SAMDN7159 (вклад "Депозит плюс на 12 міс") від 30 квітня 2013 року 518 035,60 гривень, з яких 86 264,61 гривень - сума вкладу, 82 518,71 гривень - проценти по вкладу за період з 18 жовтня 2016 року по 30 квітня 2021 року, 152 568,97 гривень - індекс інфляції, 196 683,31 гривень - 3% пені на день за Законом України "Про захист прав споживачів".

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 кошти:

- за договором банківського вкладу від 20 квітня 2011 року № SAMDN8281 1 166,27 євро, проценти за період із 18 жовтня 2016 року до 20 квітня 2021 року в сумі 368,15 євро;

- за договором від 20 квітня 2011 року № SAMDN0395 вклад у сумі 278,68 грн, проценти - 87,88 грн та 45,78 грн інфляційних втрат;

- за договором від 26 жовтня 2012 року № SAMDN1880 вклад у сумі 15 086,31 доларів США, 5 089,56 доларів США - проценти;

- за договором від 24 квітня 2012 року № SAMDN4189 вклад у сумі 17 328,65 доларів США, 7 599,91 доларів США - проценти;

- за договором від 09 липня 2013 року № SAMDN2373 вклад у сумі 15 000,00 доларів США, 5 397,64 доларів США - проценти;

- за договором від 30 квітня 2013 року № SAMDN7159 вклад у сумі 86 264,61 грн та 14 169,85 грн інфляційних втрат.

У задоволенні іншої частини позову - відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат (том 1 а.с. 208-213).

Постановою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представницею Рассамахіної Г. В. , та апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2022 року скасовано в частині стягнення коштів:

- за договором банківського вкладу від 20 квітня 2011 року № SAMDN0395 у сумі 278,68 грн, проценти у сумі 87,88 грн та 45,78 грн інфляційних втрат;

- за договором від 26 жовтня 2012 року № SAMDN1880 у сумі 15 086,31 доларів США, 5 089,56 доларів США - проценти;

- за договором від 24 квітня 2012 року № SAMDN4189 у сумі 17 328,65 доларів США, 7 599,91 доларів США - проценти;

та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2022 року залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат (том 2 а.с. 62-67).

Постановою Верховного Суду від 22 березня 2023 року постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року скасовано в частині стягнення коштів за договором банківського вкладу від 20 квітня 2011 року № SAMDN0395, за договором від 26 жовтня 2012 року №SAMDN1880, за договором від 24 квітня 2012 року №SAMDN4189, рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2022 року в цій частині залишено в силі.

В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року залишено без змін.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір за перегляд справи у судах апеляційної та касаційної інстанцій у розмірі 28 733,09 грн.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 2 893,20 грн на відшкодування витрат понесених на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Заяву ОСОБА_1 , подану представницею Рассамахіною Г.В. , про відшкодування витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 3 616,50 грн на відшкодування витрат понесених на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції (том 2 а.с. 184-196).

Згідно доводів позовної заяви, позивачка просила суд зокрема стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу №SAMDN7159 загальну суму 518 035,60 гривень, з яких 86 264,61 гривень - сума вкладу, 82 518,71 гривень - проценти за період з 18 жовтня 2016 року по 30 квітня 2021 року, 185 568,97 гривень - індекс інфляції, 196 683,31 гривень - 3% пені за Законом України "Про захист прав споживачів".

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що при ухваленні судового рішення, судом не вирішено питання щодо стягнення процентів за користування коштами за договором банківського вкладу №SAMDN7159.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що вірною сумою вкладу є 85 006,98 гривень, колегією суддів відхиляються, оскільки при вирішенні справи судами в частині стягнення суми вкладу установлено, що станом на 18 березня 2014 року залишок коштів на рахунку складав 86 264,61 гривень.

Окрім цього, апеляційний суд відхиляє твердження скаржника про те, що у цій справі належним відповідачем є ТОВ «ФК «Фінілон», оскільки судовими рішеннями установлено, що боржником за договорами банківських вкладів та належним відповідачем є АТ КБ «Приват Банк».

Щодо доводів апеляційної скарги в тій частині, що матеріали справи не містять відомостей про повідомлення третьої особи про судове засідання , колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Ураховуючи те, що апеляційну скаргу подано АТ КБ "ПриватБанк", а не ТОВ "ФК "Фінілон", наведені доводи не є підставою для скасування судового рішення.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині розміру нарахованих відсотків, колегія суддів вказує про таке.

У рішенні Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2022 року суд вказав, що прийняв розрахунок позивача щодо процентів за договорами банківських вкладів №SAMDN0395, №SAMDN1880, №SAMDN4189, №SAMDN2373, № SAMDN 7159 (абзац 60).

При цьому, матеріали справи не містять відомостей щодо заперечення відповідача під час перегляду справи у суді апеляційної та касаційної інстанціях щодо наведеного позивачем розрахунку.

Тлумачення положень статті 270 ЦПК України дає змогу дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення - засіб усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги.

З огляду на наведене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині розміру стягнутих витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 134 ЦПК України:

1. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

4. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно із статтею 137 ЦПК України:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положення статті 137 ЦПК України вказують на те, що питання співмірності залежить від конкретних характеристик справи, затраченого часу на участь в ній, обсягом виконаною роботи правового напряму.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

З матеріалів справи установлено, що звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, заявницею подано заяву про стягнення судових витрат, у якій просила суд стягнути 5000,00 гривень витрат на правову правничу допомогу.

22 серпня 2023 року на електронну адресу Печерського районного суду міста Києва надійшов відзив АТ КБ "ПриватБанк", у якому відповідач посилався на завищений розмір заявлених судових витрат та вказав, що є некоректним нарахування 5000,00 гривень за підготовку та подання заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки така сума не може перевищувати розмір судових витрат , стягнутих із відповідача під час розгляду справи по суті.

У відзиві просив суд зменшити розмір судових витрат на оплату правничої допомоги, керуючись принципами справедливості та верховенства права.

Установлено, що представництво інтересів ОСОБА_1 здійснюється на підставі договору від 08 липня 2021 року (том 1 а.с. 75).

22 жовтня 2021 року між АО "Амбрела" та ОСОБА_1 укладено додаток 1 до доручення №1 до договору про надання правничої допомоги (том 1 а.с. 223).

Відповідно до пункту Е вказаного додатку гонорар за підготовку заяв, пояснень або інших документів по суті справи (відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову, відзиву на апеляційну скаргу або інших пояснень по суті справи чи з процесуальних питань) визначається із задіяного часу, але не може становити менше 2000,00 гривень.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (частина 8 статті 141 ЦПК України).

На підтвердження виконання робіт заявницею надано рахунок №ЛО01/1 від 24 липня 2023 року, згідно даних якого підготовка та подання заяви про винесення додаткового рішення у справі №757/42001/21-ц вартує 5 000,00 гривень (том 3 а.с. 9).

Заперечуючи проти заявленої суми, відповідач посилався на її неспівмірність, проте судом першої інстанції під час ухвалення додаткового рішення не надано оцінку запереченням відповідача щодо заявленої суми.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі "Схід / Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

З аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів уважає, що заявлена сума судових витрат є завищена, ураховуючи ту обставину, що за розгляд справи по суті у суді першої інстанції стягнуто судові витрати у розмірі 3500,00 грн, у суді апеляційної інстанції - 2893,20 грн та у касаційному суді - 3616,50 грн.

За цих обставин, ураховуючи принцип співмірності, колегія суддів уважає, що розмір судових витрат слід зменшити до 2000 гривень.

Ураховуючи наведене, апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково.

Додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2023 року змінити, зменшити розмір стягнутих з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу з 5 000,00 гривень до 2 000,00 гривень.

В іншій частині додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 29 травня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова