Номер провадження 2/404/2502/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т. С..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, просив стягнути з відповідача на свою користь 35 845,05 грн. неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів по судовому наказу № 404/599/18 від 12 лютого 2018 року, який виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда.

В обґрунтування позовних вимог зазначав те, що 30 листопада 2015 року між ним та відповідачем було розірвано шлюб. З відповідачем вони мають спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказано, що після розлучення діти проживають з ним та знаходяться на повному його утриманні. Судовим наказом Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 лютого 2018 року стягнуто з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач зазначає, що відповідач тривалий час офіційно не працює, будь якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Внаслідок невиконання судового рішення, за відповідачем утворилась заборгованість по виплаті аліментів в розмірі 34 587,05 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах.

Таким чином, згідно з розрахунком неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, з урахуванням того, що пеня не може бути більше 100 відсотків заборгованості, розмір неустойки (пені) складає 35 845,05грн., яка має бути стягнута з відповідача на його користь.

Ухвалою судді від 18 грудня 2023 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 28 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

09 лютого 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, адвоката Черкас Г.П. Вказано, що 30 серпня 2017 року відповідач уклала шлюб з ОСОБА_5 . Її чоловік хворів, лежав в лікарнях, оперувався і після цього став з 17 березня 2023 року інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою МСЕК.

17 жовтня 2022 року йому була зроблена операція і в зв`язку з цим вони також разом з ним понесли великі матеріальні витрати. ЇЇ чоловік, будучи військовослужбовцем за станом здоров`я з 24 лютого 2023 року перестав служити і був звільнений. В період з квітня 2023 року і по вересень 2023 року, нею згідно довідки виконавчої служби півроку жодної суми аліментів не сплачувалось, ні вона, ні її чоловік не працювали і в неї не було можливості взагалі будь яку суму аліментів сплачувати. Її звільнили з 31 січня 2022 року і вона так і не змогла працевлаштуватися. По можливості все одно сплачувала аліменти і в жодній мірі не мала наміру ухилятися від сплати аліментів.

Зазначено, що у відповідача є ще шестирічна дитина від другого шлюбу, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку також необхідно матеріально утримувати.

Ні рішення про стягнення аліментів, ні постанову про відкриття виконавчого провадження не отримувала. Випадково дізналась про стягнення з неї аліментів та сплачувала поки працювала. Після того як звільнилась не знала яку суму сплачувати, тому умовно платила 3000 грн. При кожній можливості раз в місяць постійно сплачувала і сплачує аліменти. Так і тепер 05 листопада 2023 року сплатила 3000 грн., 07 лютого 2024 року - 4000 грн.

19 лютого 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, відповідно якої він заперечував проти обставин викладених у відзиві на позов.

У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити.

Відповідач та її представник, адвокат Черкас Г.П. у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість.

Представник третьої особи у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, в межах наданих доказів. заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріли справи, дійшов до висновку про задоволення позову.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом установлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12 лютого 2018 року видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх спільних дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 01 лютого 2018 року, до досягнення дітьми повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, виконаного державним виконавцем від 19 квітня 2021 року № 25955/ІІ-33, встановлено заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дітей станом на 31 березня 2021 року у розмірі 11 304, 23 грн.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, виконаного державним виконавцем від 24 жовтня 2023 року № 83145/30.19-29, встановлено заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дітей станом на 23 жовтня 2023 року у розмірі 35 845,05 грн.

Станом на день розгляду справи зазначений розмір боргу по аліментам відповідачем позивачеві не було сплачено.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, неустойка (пеня) сплачується за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц відступив від попередніх правових позицій щодо розрахунку пені та вказав, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Згідно формули обрахування пені, визначеній у постанові Верховного суду від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц, вказано наступне.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця.

Відповідно до положення ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справу суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд відхиляє доводи сторони відповідача про відсутність вини боржника у виникненні заборгованості, оскільки недостатність офіційних доходів відповідача не може ставитись у залежність до виконання обов`язків щодо утримання дітей.

Стороною позивача було надано розрахунок пені, що виникла з вини відповідача у розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за весь період прострочення.

Враховуючи, що відповідач, який зобов`язана сплачувати аліменти на утримування дітей за рішенням суду, несвоєчасно та не у повному обсязі сплачує аліменти, суд вважає, що з неї на підставі ст. 196 СК України підлягає стягненню на користь позивача пеня у розмірі суми заборгованості по аліментам.

Крім цього відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2018 року по 23 жовтня 2023 року у сумі 35 845,05 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 .

Третя особа: Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: 25006, м. Кропивницький, вул. Театральна, буд.32/29.

Повний текст судового рішення складено 23.05.2024 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда