Справа №443/412/24
Провадження №2/443/263/24
РІШЕННЯ

іменем України

23 травня 2024 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором-

встановив:

Представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 в якій просить стягнути з останньої на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № F94.13028.005598552 від 16.08.2019 в розмірі 24 268,85 грн, з яких: 8 415,29 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 870,15 грн - сума заборгованості за відсотками; 13 983, 41 грн сума заборгованості за комісіями та стягнути понесені судові витрати.

Обґрунтування позовних вимог.

В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 16.08.2019 ОСОБА_1 уклала із Акціонерним товариством "Ідея Банк" кредитний договір №F94.13028.005598552 від 16.08.2019. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № F94.13028.005598552 від 16.08.2019, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до реєстру боржників №1 до договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № F94.13028.005598552 від 16.08.2019, в сумі 25 968.85 грн, з яких: заборгованість за основним боргом: 8 415,29 грн заборгованість за основним боргом; 3 570,15 грн - заборгованість за відсотками; 13 983,41 грн заборгованість за комісіями. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової від вимоги здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення прав вимоги. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка лише частково виконала своє зобов`язання, оскільки після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання здійснила одноразовий платіж 1 700, на загальну суму 1 700 грн для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме 07.07.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № F94.13028.005598552 від 16.08.2019 в сумі 24 268,85 грн, з яких: 8 415,29 грн заборгованість за основним боргом; 1 870,15 грн - заборгованість за відсотками; 13 983,41 грн заборгованість за комісіями.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 01.03.2024 справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 18.03.2024 /а.с.31-32/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 18.03.2024 справу розглядом відкладено на 05.04.2024 у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачці судової повістки /а.с.39/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 05.04.2024 справу розглядом відкладено на 25.04.2024 у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачці судової повістки /а.с.46/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 25.04.2024 справу розглядом відкладено на 20.05.2024 у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачці судової повістки /а.с.55/.

Розгляд справи по суті відбувся 20.05.2024 без участі сторін.

Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в позовній заяві розгляд справи просить проводити без його участі.

Відповідачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явивася. Подала заяву у якій просить справу слухати у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги визнає.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 20.05.2024, є дата складення повного тексту судового рішення 23.05.2024.

Суд, перевіривши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а відтак позов слід задовольнити частково.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 16.08.2019 між акціонерним товариством «Ідея банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування № F94.13028.005598552. Згідно з умовами договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту - пенсійний; сума кредиту 25 060,00 грн; процентна ставка та тип, % річних 16,5 % - змінювана; строк кредиту - 30 місяців. Дата повернення кредиту - 06.02.2022. Повернення заборгованості здійснюється через рахунок №8380 відкритий у банку відповідно до Графіку, викладеного в Додатку №1 до даного договору.

Відповідно до 2.1 договору - Основні умови ДСЖ, страховий випадок смерть, страхова сума 100,00 грн, страховий тариф одноразовий - 15,30%, страховий внесок одноразовий 3 325,39 грн, строк дії ДСЖ: дата початку 16.08.2019, дата закінчення 16.08.2020; страховий випадок - смерть в результаті нещасного випадку, страхова сума 21 734,61 грн, страховий тариф - 15,30 %, страховий внесок одноразовий сплачується при укладенні ДСК, строк дії ДСЖ 2, але не раніше дня отримання страхового внеску на рахунок Страховика /а.с.5/.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано Паспорт споживчого кредиту, який є додатком №1 до договору кредиту та страхування № F94.13028.005598552 від 16.08.2019 в якому міститься інформація та контакті дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту: споживчий кредит, мета отримання кредиту: споживчі цілі, сума/ліміт кредиту 25 060,00 грн, спосіб та строк надання кредиту безготівковий, строк кредитування 30 міс, також встановлено тип процентної ставки 16,5 відсотків річних, порядок зміни змінюваної процентної ставки, плата за обслуговування кредитної заборгованості 2,85 % щомісячно від початкової суми кредиту. Загальні витрати за кредитом 52 341,52 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 52 341,52 грн та встановлено порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення /а.с.6/.

Відповідно до ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту на підставі договору №F94.13028.005598552 від 16.08.2019 ОСОБА_1 було перераховано кошти (кредит) у розмірі 21 734,61 грн та відповідно до ордеру-розпорядження №2 про сплату страхового платежу на підставі страхового платежу ОСОБА_1 було перераховано кошти в розмірі 3 325,39 грн /а.с.7/.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 є пенсіонером за віком довічно /а.с.10/.

Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором № F94.13028.005598552 від 16.08.2019 за період з 07.07.2023 по 31.01.2024 боржник ОСОБА_1 за кредитним договором №F94.13028.005598552 мала заборгованість перед АТ «Ідея банк» станом на 07.07.2023 в загальній сумі 25 968,85 грн, було сплачено 1 700 грн, та залишилось до сплати 24 268,85 грн та перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» станом на 31.01.2024 має загальну суму заборгованості - 24 268,85 грн, яка складається з наступного: заборгованість за основним боргом 8 415,29 грн, заборгованість за відсотками 1 870,15 грн, заборгованість за комісіями 13 983,41 грн /а.с.11/.

Судом також встановлено, що 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) укладено договір факторингу №07072023, за умовами якого Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (п.2.1 Договору факторингу).

Згідно п.2.2. Договору факторингу, прав вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед Клієнтом, та визначені в реєстрі боржників, що підписуються сторонами, у паперовому вигляді в день укладення цього договору та надсилається Клієнтом Фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладення цього договору. Реєстр боржників після належного його підписання сторонами вважається невід`ємною частиною цього договору /а.с.12-13/.

У матеріалах справи міститься також витяг з реєстру боржників №1 до договору факторингу за №07072023 від 07.07.2023 згідно якого заборгованість ОСОБА_1 кредитним договором F94.13028.005598552 від 16.08.2019 складає 8 415,29 грн заборгованість за основним боргом; 1 870,15 грн - заборгованість за відсотками; 13 983,41 грн заборгованість за комісіями; загальна сума заборгованості 24 268,85 грн /а.с.14/.

Відповідно до платіжної інструкції №19913 від 11.07.2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перерахувало АТ «Ідея Банк» оплатило відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 у розмірі 15 300 000,00 грн /а.с.15/.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який

Щодо стягнення суми заборгованості за комісіями

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Необхідність внесення плати за додаткові та супутні послуги банку, пов`язанні з іншими послугами банку, передбачена в колонці 7.4. Паспорту споживчого кредиту (Додаток №1 до договору кредиту та страхування № F94.13028.005598552 від 16.08.2019. Загальний розмір комісії з 20.09.2019 по 16.02.2022 за складає 20 751, 90 грн.

Згідно з умовами договору кредиту та страхування № F94.13028.005598552 від 16.08.2019 п. 4 сторони дійшли згоди про те, що в Додатку №1, що є невід`ємною частиною Договору, зрозуміло та доступно викладено: детальний розпис складових загальної вартості Кредиту та реально річної відсоткової ставки; графік платежів з поверненням Кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за Договором.

При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачці та за які банком встановлена щомісячна комісія.

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22), Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що 16.08.2019 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством "Ідея Банк" було укладено Кредитний договір №F94.13028.005598552 від 16.08.2019.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути з відповідачки суму в розмірі 24 268,85 грн, з яких: 8 415,29 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 870,15 грн - сума заборгованості за відсотками; 13 983, 41 грн сума заборгованості за комісіями.

При цьому, суд зазначає, що отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку в повному обсязі АТ «Ідея банк» не повернуті, а згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за користування такими коштами.

Таким чином, стягнення з відповідачки заборгованості за основною сумою боргу та відсотками суд вважає підставним та обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Варто зазначити, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року в справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051св17) вказано, що «відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову».

Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову.

На підставі наведеного, суд не приймає констатує, що визнання позову у повному обсязі суперечать інтересам відповідачки та відсутні законні підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за комісією, відтак, позовні вимоги в частині стягнення комісії в розмірі 13 983,41 грн до задоволення не підлягають.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає лише заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 8 415,29 грн та сума заборгованості за відсотками у розмірі 1 870,15 грн, що у загальному розмірі становить 10 285,44 грн.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Судові витрати у справі, полягають у сплаті позивачем ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із однією вимогою майнового характеру у розмірі 3 028 грн 00 коп і підтверджуються платіжною інструкцією №58751 від 09.02.2024 /а.с.1/.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Так, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 283,27грн (10 285,44 х 100% : 24 268,85 = 42,38 %; 3 028,00 : 100% х 42,38 % = 1 283,27).

З врахуванням вищенаведеного та зважаючи на те, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті слід повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно з квитанцією від 09.02.2024 № 58751, а з відповідачки в користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у сумі 641,63 грн.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення вищевказаної позовної заяви до суду, матеріали даної справи не містять.

Керуючись ст.ст. 4, 509, 526, 530, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.76-81, 128, 142, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 280, 283, 284, 288, 289, 354-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості за Кредитним договором F94.13028.005598552 від 16.08.2019 в розмірі 10 285 (десять тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривень 44 копійки, з яких: 8 415 (вісім тисяч чотириста п`ятнадцять) гривень 29 копійок заборгованість за основним боргом; 1 870 (одна тисяча вісімсот сімдесят) 15 копійок заборгованість за відсотками та судовий збір 641 (шістсот сорок одна) гривня 63 копійки, а всього: 10 927 (десять тисяч дев`ятсот двадцять сім) гривень 07 копійок.

Повернути позивачу товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно з квитанцією від 09.02.2024 № 58751, судовий збір у розмірі 641 (шістсот сорок одна) гривня 63 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.Г. Равлінко