Справа № 405/1261/24
УХВАЛА

30 травня 2024 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді Драного В.В.

при секретарі Дятел О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін клопотання відповідача про надання строку для примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.03.2024 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

03.04.2024 року відповідач подав до суду заяву, в якій просить надати йому час для примирення з дружиною, оскільки він перебуватиме за межами міста на військовій службі.

Позивач 09.05.2024 року подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила його задовольнити та розгляд справи провести без її участі. Також вказала, що відповідач систематично здійснює фізичне насильство стосовно неї, а тому просить не надавати строк на примирення.

Відповідач та його представник адвокат Клімічев О.О. 28.05.2024 року подав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи провести без участі відповідача та його представника.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин, суд вирішує клопотання на підставі наявних матеріалів та доказів.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріалами справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 05.08.2017 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Кропивницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Кіровоградській області, актовий запис № 648, про що повторно видано свідоцтво про шлюб від 16.10.2019 року серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу у сторін спільні діти відсутні.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. У випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Суд відзначає, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічний висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 28.11.2018 року по справі № 206/3459/16-ц та від 26.11.2018 року у справі № 761/33261/16-ц.

Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

Закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.03.2023 року в цивільній справі № 127/16963/22.

При цьому, представник позивача адвокат Васильченко З.С. у своїй заяві від 29.05.2024 року вказала, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери та вчиняє відносно неї домашнє насильство.

Так, після відкриття провадження у справі, 06.03.2024 року поліцейськими за зверненням позивача було складено терміновий заборонний припис серії АА № 313303 стосовно кривдника ОСОБА_2 , так як 06.03.2024 року о 20:00 год. в АДРЕСА_1 , він позбавив на певний час свою дружину ОСОБА_1 планшетного пристрою і телефона, ображав її словесно та штовхав. Тому, даним приписом, відповідачу на строк 10 діб було заборонено входити і перебувати і місці проживання постраждалої особи ОСОБА_1 та в будь-який спосіб контактувати з нею.

Також, позивач 27.04.2024 року зверталася до поліції щодо можливого вчинення протиправних дій її чоловіком ОСОБА_2 , однак під час розгляду даного звернення вона повідомила, що претензій будь-якого характеру вона не має та попросила поліцейських припинити розгляд даного звернення.

Крім того, відповідач перебуває на військовій службі в іншому місті, про що вказав у своїй заяві про надання строку для примирення, однак не надав будь-яких доказів, що свідчили б наскільки реальною є можливість примирення сторін в таких умовах, не вказав на обставини справи, які свідчать про можливість примирення сторін, а так само заходів яких він вживав або планує вживати для примирення з відповідачем.

Суд також зазначає, що наявність наміру для примирення лише в однієї сторони, без згоди на це іншої сторони, не є правовою підставою для надання сторонам строку для примирення. Надання строку для примирення без оцінки позиції іншої сторони не відповідає меті цього інституту сприяння примиренню подружжя, оскільки надає одній зі сторін можливість для зловживання процесуальними правами та затягування розгляду справи про розірвання шлюбу.

Зупинення провадження у справі внаслідок надання строку на примирення у даному випадку може призвести до безпідставного затягування строків її розгляду й тривалого перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснювати швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

При цьому, надання строку на примирення є правом, а не обов`язком суду.

Крім того, з часу подачі позову до суду 26.02.2024 року, відкриття провадження у справі 01.03.2024 року примирення між сторонами не відбулося, а навпаки, між сторонами загострилися суперечки, про що свідчать неодноразові звернення позивача до поліції з приводу цих суперечок та зміст заяв позивача від 09.05.2024 року та її представника від 29.05.2024 року.

Зважаючи на те, що позивач категорично заперечує можливість спільного життя з відповідачем та вважає примирення неможливим, враховуючи те, що примушування дружини до збереження шлюбу є порушенням її права на свободу, а під час розгляду справи судом виявлено обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позиції інтересів позивача (звернення до поліції щодо дій відповідача), суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання строку для примирення сторін, так як надання такого строку суперечитиме інтересам позивача. За таких обставин заява відповідача про надання строку для примирення задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 111 СК України, керуючись ст.ст. 240, 251, 253, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про надання строку для примирення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний