ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2436/24 Справа № 207/4574/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Юрченко І. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначив, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 27.08.2007 року уклали кредитний договір DNP0GK00000033 .

Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 27000,00 (Долар США) на термін до 27.08.2022 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 27000,00 (Долар США).

В порушення умов кредитного Договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач-1 станом на 14.09.2015 року має заборгованість 87300,58 (Долар США), яка складається з наступного:

- 22650,95 (Долар США) заборгованість за кредитом;

- 19061,20 (Долар США) заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3588,00 (Долар США) заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 37832,28 (Долар США) пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: - 11,53 (Долар США) штраф (фіксована частина); - 4156,62 (Долар США).- штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання зобов`язання за Договором DNP0GK00000033 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та поручителем ОСОБА_2 було укладено договір поруки в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором Відповідача 1.

Відповідно до умов Договору поруки, а саме п. 5, Позивачем було направлено на адресу Відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором DNP0GK00000033.

На даний час Відповідачі продовжують ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашають, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Так, у зв`язку з тим, що відповідачами зобов`язання, що випливає з кредитного договору, не виконано та заборгованість перед банком не погашена, позивачем ініційована процедура стягнення заборгованості по кредитному договору.

Враховуючи зазначене, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 87300,58 (Долар США), що за курсом 21,69 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.09.2015 року складає 1893549,53 грн. та судові витрати.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNP0GK00000033 від 27.08.2007 року у розмірі 40 870, 26 доларів США, яка складається з наступного: - 22 494,89 доларів США заборгованість за кредитом;

- 7 695,70 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1 610,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом,

- 7 093,67 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором,

а також штрафи відповідно до договору: - 31,29 доларів США штраф (фіксована частина); - 1 944,71 доларів США штраф (процентна складова).

В іншій частині позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 13297 грн. 14коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 27.08.2007 року уклали кредитний договір DNP0GK00000033 (а.с.13-15).

Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 27000,00 (Долар США) на термін до 27.08.2022 року, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_1 повинна надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, винагороди, а також інші витрати згідно кредитного договору.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 27000,00 (Долар США) (а.с.15).

Згідно розрахунку, станом на 14.09.2015 року відповідач має заборгованість 87300,58 (Долар США), яка складається з наступного:

- 22650,95 (Долар США) заборгованість за кредитом;

- 19061,20 (Долар США) заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3588,00 (Долар США) заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 37832,28 (Долар США) пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;

а також штрафи відповідно до договору:

- 11,53 (Долар США) штраф (фіксована частина);

- 4156,62 (Долар США)- штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_1 за Договором DNP0GK00000033 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та поручителем ОСОБА_2 було укладено договір поруки (а.с.16).

Відповідно до п.4 Договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Між АТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки DNP0GK00000033 від 27 серпня 2007 року (далі договір іпотеки, за яким ОСОБА_1 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок, загальною площею 65,00 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу БОНДАР І.М. за р. № 9246 від 27.08.2007 року.

У квітні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська з позовною заявою, відповідно до якої пред`явив ОСОБА_1 вимогу достроково повернути кредит у повному обсязі в розмірі 40 870,26 доларів США, включаючи як прострочену заборгованість за кредитом та відсотками (станом на 10.02.2012 року), так і поточну (залишок за кредитом, строк повернення якого 2022 рік).

У грудні 2012 року позивач подав до суду уточнення до позовної заяви, у яких просив в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором у розмірі 40 870,26 доларів США звернути стягнення на заставлений ОСОБА_1 за Договором іпотеки будинок. Заочним рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 28.12.2012 року у справі № 404/3048/12 позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку кредитну заборгованість в розмірі 40 870,26 доларів США, яка складалася з: 22 494,89 доларів США - заборгованість за кредитом; 7 695,70 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 610,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 7 093,67 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 31,29 доларів США - фіксована частина та 1944,71 доларів США - процентна складова, зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок і земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та виселено осіб, які зареєстровані та проживають у будинку із зняттям їх з реєстраційного обліку. Вказане рішення суду набрало законної сили та не оскаржувалось.

Разом з цим 23.10.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» знов звернувся до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 боргу за тим же Кредитним договором включаючи як прострочену заборгованість за кредитом та відсотками (станом на 14.09.2015року), так і поточну (залишок за кредитом, строк повернення якого 2022 рік).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за Кредитним договором ОСОБА_1 станом на 14.09.2015 року має заборгованість в сумі 87300,58 (Долар США), яка складається з наступного: - 22650,95 (Долар США) заборгованість за кредитом;

- 19061,20 (Долар США) заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3588,00 (Долар США) заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 37832,28 (Долар США) пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;

а також штрафи відповідно до договору: - 11,53 (Долар США) штраф (фіксована частина); - 4156,62 (Долар США).- штраф (процентна складова).

Отже, у складеному розрахунку заборгованості банк включив до стягнення, в тому числі, суму кредиту (тіло), відсотки, пеню та штрафи нараховані за період з 27.08.2007 року (дата видачі кредиту) по 14.09.2015 року.

Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 28.12.2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю. Цим рішенням встановлено, що банк звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором у повному обсязі у розмірі 40 870.26 доларів США і саме цей розмір заборгованості стягнутий судом станом на 10.02.2012 року.

Вирішуючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив із того, що зазначений розмір заборгованості встановлений рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 28.12.2012 року у справі № 404/3048/12, тому вказана заборгованість і підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Приватбанк», оскільки позивачем була пред`явлена до позичальника вимога згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відмовляючи у солідарному стягненні заборгованості, суд першої інстанції дійшов висновку, що зобов`язння за договорами поруки припинились.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У статті 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за невиконаним зобов`язанням ОСОБА_1 перед позивачем у кредитному договорі № DNP0GK00000033 від 27.08.2007 року, встановлена рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 28.12.2012 року у справі № 404/3048/12 , а саме у розмірі 40 870,26 доларів США, що склався з: 22 494,89 доларів США - заборгованість за кредитом; 7 695,70 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 610,00 доларів США - заборгованість по комісії користування кредитом; 7 093,67 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 31,29 доларів США - фіксована частина та 1944,71 доларів США - процентна складова. Враховуючи зазначене , колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказана заборгованість і підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк», оскільки інша сума ніяким чином не підтверджена та нарахована поза межами кредитування, так як позивачем була пред`явлення до позичальника вимога згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Щодо припинення договору поруки колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 11 договору поруки, цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором.

З пункту 12 договорів поруки убачається, що порука припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

Тобто пункт 12 містить умову про збільшений строку позовної давності до п`яти років, а в частині строку дії поруки містить відсилання до основного зобов`язання.

Згідно з п. 5.1. Даний договір у частині п. 3.7. набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших частинах - з моменту надання Позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з використання кредиту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі виданих Позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов`язань за цим Договором.

Отже, пункти 11,12 Договорів поруки з відсилкою до п. 5.1. Кредитного договору дозволяє дійти висновку, що у Договорах поруки не встановлено строку припинення поруки, оскільки одна умова договорів поруки вказує на дію до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором, а інша - відсилає до терміну дії основного зобов`язання, а основне зобов`язання згідно умови кредитного договору припиняється повним виконанням сторонами зобов`язань за цим Договором.

Встановлено, що у жовтні 2015 року позивач звернувся із позовною заявою про стягнення заборгованості та відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання.

У разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов`язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Між тим, банком було використане право, передбачене ст. 1050 ЦК України та п. 2.3.3. Кредитного договору достроково вимагати погашення заборгованості у повному обсязі у строк виконання основного зобов`язання, який настав у 2012 році.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В силу вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Разом з тим регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки:

- протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України

- протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України);

- протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття "пред`явлення вимоги" та "пред`явлення позову", як умови чинності поруки. Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-1451цс16.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України необхідно зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 761/19619/14.

Умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення усіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватись припис частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Схожий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 2-1169/11.

Таким чином, банк з вимогою до поручителів мав звертися протягом шести місяців з дня встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку передбачему ч. 2 ст. 1050 ЦК України, проте з позовом звернувся лише у жовті 2015 року, а тому підстави для стягнення з поручителя заборгованості відсутні, оскільки строк пред`явлення вимог до них минув.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення і, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк - залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: