Справа № 462/4279/24
провадження 6/462/127/24
У Х В А Л А

03 червня 2024 року, Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді Ліуша А.І.,

з участю секретаря Поляниці А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Суперіум» про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

представник заявника звернувся до суду із заявою, в якій просить замінити стягувача

у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису № 1890 вчиненого приватним нотаріусом. Так, вказав, що 15.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Суперіум», укладено договір факторингу відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відтак, є всі підстави для задоволення вказаної заяви.

Учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Частиною 3 ст. 442 ЦПК України встановлено, що неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до переконання, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис №1890 від 21.09.2018 про стягнення за кредитним договором № P29.324.70658 від 07.09.2016 з ОСОБА_1 на користь АТ "Ідея Банк" 12595,23 грн.

Згідно із договором факторингу № 15/11/23 від 15.11.2023, АТ "Ідея Банк" відступило ТОВ «ФК «Суперіум» право вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 , за кредитним договором № P29.324.70658 від 07.09.2016 року.

Матеріали справи не містять виконавчого напису нотаріуса, а відтак, суд позбавлений можливості дослідити його зміст.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд змінює таку сторону її правонаступником. Заява, про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Отже, нормами ЦПК України встановлена можливість заміни стягувача або у виконавчому провадженні, або у виконавчому листі.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа у розумінні статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже положення статті 442 ЦПК України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса.

Подібні висновки щодо застосування аналогічної за змістом частини четвертої статті 379 КАС України зроблені в постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року у справі № ЗВ/380/22/20 (провадження № К/9901/21018/20), від 28 січня 2021 року у справі № 824/387/20-а (провадження № К/9901/16468/20), від 24 червня 2021 року у справі № 420/2141/20 (провадження № К/9901/8144/21), від 21 січня 2022 року у справі № 400/212/21 (провадження № К/9901/21300/21).

Поряд з цим, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка передбачена п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-XII (далі - Закон №3425-XII ).

Згідно зі ст. 87 Закону №3425-XII, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів.

Відповідно до вимог ст. 88 Закону № 3425-XII нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Отже, з аналізу вищевикладеного вбачається, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права кредитора на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Так, законодавством не передбачено повноважень суду здійснювати заміну сторони у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса, спір про законність і обґрунтованість стягнення якого не розглядався безпосередньо судом.

При цьому, суд зазначає, що заявник фактично просить змінити стягувача у виконавчому написі нотаріуса, а тому, як новий кредитор не позбавлене можливості звернутися до нотаріуса з заявою про видачу нового виконавчого напису нотаріуса за наявності для цього підстав і з дотриманням відповідних правових вимог.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 липня 2022 року по справі № 186/545/21.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки ЦПК України не передбачає порядок заміни стягувача у виконавчому написі нотаріуса, - подана заява є безпідставною та не обґрунтованою, а отже задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 258-261, 268, 353, 354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Суперіум» про заміну сторони виконавчого провадження, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду.

Суддя: А.І. Ліуш