Справа № 606/248/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через представника адвоката Голуба В.А., з урахуванням заяви від 18.04.2024, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 мав статус колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_4 , та станом на 15.04.1991 в ньому проживала та була зареєстрована одна. Надалі, на день своєї смерті була зареєстрована та проживала разом з позивачем у АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами. Крім позивача, у померлої є ще один син ОСОБА_2 , який не заявляє претензій відносно спадкування позивачем вищевказаного житлового будинку.

Після смерті ОСОБА_3 отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не може через те, що на вказаний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами відсутні правовстановлюючі документи.

Враховуючи вказані обставини, позивач звернувся до суду для визнання права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 за рішенням суду.

Ухвалою суду від 06.02.2024 відкрито провадження у даній цивільній справі. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 27.02.2024 задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Рівненській державній нотаріальній конторі Рівненської області копії матеріалів спадкової справи за № 168/2011 після смерті ОСОБА_3 (спадкодавець), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , із зазначенням спадкоємців.

12.03.2024 на адресу суду з Рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області надійшли копії матеріалів спадкової справи за № 168/2011 після смерті ОСОБА_3 (спадкодавець), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , де зазначено спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 18.04.2024 задоволено клопотання позивача та замінено у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради (ОТГ) про визнання права власності на спадкове майно, неналежного відповідача Теребовлянську міську раду (ОТГ) на належного ОСОБА_2 , підготовче засідання у справі відкладено.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак до матеріалів справи ним було додано заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно копії довідки Теребовлянського бюро технічної інвентаризації за № 241 від 25.09.2023, власником житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , однак право власності не зареєстровано (а.с.14).

Згідно довідок, виданих виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області за №09-04/20/232, виконкомом Вербовецької сільської ради народних депутатів Теребовлянського району Тернопільської області від 03.10.1988 №187, Рівненським міським відділом Управління ДМС України в Рівненській області, копії погосподарської книги, станом на 15.04.1991 житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 відносився до колгоспного типу двору, головою якого є ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала разом з ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 (а.с.12,13,20,36,37).

Відповідно до Висновку про вартість об`єкта: житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , вищевказана житлова будівля складається з: житлового будинку, загальною площею 24,2 кв.м, у тому числі житловою площею 17,3 кв.м., вартість будинку становить 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України Про введення в дію Закону України Про власність загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належала до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_3 .

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відтак, ОСОБА_3 належав цілий житловий будинок.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 11.12.2010, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Вербівці Теребовлянського району Тернопільської області (а.с.15).

За життя ОСОБА_3 заповіту не склала. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Вербівці Теребовлянського району Тернопільської області та його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.11).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , яка знаходиться у матеріалах спадкової справи №168/2011, яка заведена після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.52).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 № 373 від 23.05.2011 підтверджено, що ОСОБА_1 приймає спадщину за законом, яка залишилася після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до заяви ОСОБА_2 № 29 від 25.05.2011 підтверджено, що ОСОБА_2 приймає спадщину за законом, яка залишилася після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є такими що прийняли спадщину та вона належить їм з часу відкриття спадщини.

23.05.2011 була заведена спадкова справа за № 168/2011, за заявами спадкоємців за законом - синів спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , інші спадкоємці не звертались. Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи за № 168/2011 від 23.05.2011, заведеної Першою рівненською державною нотаріальною конторою.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої державним нотаріусом Рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області за № 29/02-31 від 03.01.2024, слідує, що при розгляді документів було встановлено, що відсутнє та не зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи вказане, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19).

Оскільки ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до правовідносин щодо спадкування після її смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно.

За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи вищенаведене, те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач не може реалізувати своїх прав, його права підлягають судовому захисту, також суд враховує визнання відповідачем позовних вимог. Разом з тим, з матеріалів спадкової справи слідує, що відповідач також прийняв спадщину після ОСОБА_3 у частці 1/2 та має право на відповідну частку житлового будинку, а тому у суду відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на цій будинок.

Отже, позов підлягає до часткового задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись статтями 4, 12, 200, 247, 265, 354 ЦПК України, статтями 4, 5, 15, 16, 392, 1216, 1217, 1218, 1261, 1268, 1296 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено 29 травня 2024 року.

Суддя А.В.Мельник