ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року

Справа № 697/1285/23
Провадження № 22-ц/821/477/24
Категорія: 310000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

секретаря Мунтян К. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Бовшика Миколи Юрійовича на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хорошун Оксана Володимирівна до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, у складі головуючого судді Скирди Б. К.,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Позовні вимоги мотивувала тим, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2018 було присуджено стягнути із відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 33% від усіх видів доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 09.11.2018 і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до вказаного рішення позивачем було отримано виконавчий лист у справі № 697/2430/18 про стягнення аліментів.

01.05.2023 державним виконавцем Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 за виконавчим провадженням АСВП 57989917.

Відповідач працевлаштований в Україні, оскільки перебуває на обліку як директор приватного підприємства «ЕРІДАНТЕС», тривалий час проживає в Республіці Франція та працює в іноземному легіоні, але нажаль будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей з квітня 2019 року по даний час в розмірі 415 877,78 грн.

Розмір заборгованості підтверджується копією розрахунку заборгованості по аліментам по ВП № 57989917 від 01.05.2023, та відповідачем в судовому порядку даний розрахунок не оскаржувався.

Згідно наданого розрахунку заборгованості по аліментам відповідачем частково сплачувалися аліменти, що підтверджується чеками, оригінали яких знаходяться у Канівському відділі державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Таким чином, за проведеними нею розрахунками, за період з 01.04.2019 по 01.06.2023, неустойка за несвоєчасну сплату аліментів ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 становить 589037,61 грн.

У звязку з цим, позивач просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 589 037,61 грн та витрати на правову допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у розмірі 415 877,78 грн.

В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що боржник сплачував аліменти з листопада 2018 року регулярно, проте з грудня 2019 року сплачував аліментні зобов`язання у меншому розмірі та допускав пропуск сплати в деякі місяці, внаслідок чого виникла заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості державного виконавця.

Відповідачем не надано суду належних доказів, які б з достовірністю підтверджували відсутність його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, як і не надано доказів, що йому не було відомо про розмір аліментів, які він має сплачувати.

Також, суд не знайшов підстав для зменшення розміру неустойки відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, з огляду на недоведеність відповідачем тієї обставини, що його матеріальний або сімейний стан дають підстави для зменшення розміру неустойки, що підлягає сплаті відповідачем.

Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 червня 2023 року підтверджується належними доказами розрахунком заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, суд дійшов висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими.

Перевіряючи правильність розрахунків позивача та обраховуючи розмір неустойки за несплату аліментів, суд встановив загальний розмір неустойки (пені), який утворився станом на 01.06.2023 та враховуючи, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів на вказану дату становить 415 877,78 грн дійшов висновку про наявність підстав для стягнення пені в зазначеному розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, представник ОСОБА_2 адвокат Бовшик М. Ю., вважаючи, що оскаржуване рішення є незаконним, прийнятим всупереч норм процесуального права, ухваленим за неправильного застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, просить скасувати рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 грудня 2023 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вини відповідача у несплаті аліментів немає та він не мав жодного умислу на несвоєчасну сплату аліментів. Суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що відповідач не працював в іноземному легіоні, а проходив там війському службу. Також суд не врахував, що на час звернення позивача до суду відповідач звільнений з даної служби, що призвело до значного зменшення доходу відповідача.

Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим фактам, що у відповідача змінився склад сімї, а саме народився син, його дохід суттєво зменшився та тому суд мав би зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу

Представник ОСОБА_1 адвокат Хорошун О. В. у відзиві на апеляційну скаргу, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, мотивуючи тим, що судом першої інстанції було вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, в повній мірі зясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору та надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до Свідоцтва про народження (виданого повторно) серії НОМЕР_1 , виданого 14.07.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 08.06.2011 складено відповідний актовий запис № 625. Батьком записаний ОСОБА_2 , матірю ОСОБА_1 /а.с. 9/.

Згідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 04.11.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичевського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 04.11.2014 складено відповідний актовий запис № 873. Батьком записаний ОСОБА_2 , матірю ОСОБА_1 /а.с. 10/.

Заочним рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2018 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 33% від усіх видів його доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.11.2018 і до досягнення дітьми повноліття /а.с. 12/.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.06.2023 № 18606, складеного державним виконавцем Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сіленко Л. С., заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № АСВП 57989917 станом на 01.06.2023 становить 415 877,78 грн /а.с. 15-16/.

Згідно сертифікату Міністерства армій від 23.05.2022 ОСОБА_2 перебував в складі іноземного легіону з 29.05.2017 по 23.05.2022 /а.с. 63/.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 07.10.2020 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 07.10.2020 складено відповідний актовий запис № 16259. Батьком записаний ОСОБА_2 , матірю ОСОБА_8 /а.с. 64/.

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хорошун О. В. через «Електронний суд» 23.05.2024 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю представника прибути в судове засідання, в силу непередбачуваних обставин, які виникли по дорозі до місця проведення судового засідання.

Обговоривши дане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Бовшика М. Ю., перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Ухвалюючи рішення щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач був обізнаний зі змістом рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2018 про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, та знав про свій обов`язок їх сплати, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти та утворення заборгованості з незалежних від нього причин відповідач не надав, тому вважав позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню за період з квітня 2019 року по 01 травня 2023 року у розмірі існуючої заборгованості станом на 01.06.2023, що становить 415 877,78 грн.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджуються копіями свідоцтв про народження.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2018 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 33% від усіх видів його доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.11.2018 і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм гл. 49 ЦК України неустойка (пеня) це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року у цивільній справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14- 37цс18), неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі 333/6020/16-ц, провадження № 14-61цс18.

Суд дійшов вірного висновку, щодо періоду за який підлягає нарахуванню пеня, загального розміру пені 3 537 702,57 грн, та розміру який підлягає до стягнення з відповідача та становить розмір заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.06.2023, а саме 415 877,78 грн.

Далі, як роз`яснено у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано суду належних доказів, які б з достовірністю підтверджували відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, як і не надано доказів, що йому не було відомо про розмір аліментів, які він має сплачувати. Звільнення відповідача з роботи, на яке посилався представник відповідача, не є підставою для звільнення ОСОБА_2 від його обов`язку утримувати своїх дітей. Як не є підставою для звільнення від сплати заборгованості та пені по аліментах наявність у боржника ще однієї дитини, оскільки даний факт не звільняє відповідача від утримання всіх своїх неповнолітніх дітей в однаковій мірі.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника щодо відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей, оскільки останнім не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини.

Таким чином, відповідач, відповідно до вимог ст. ст. 77, 81 ЦПК України не надав суду доказів, що заборгованість по аліментах утворилась з незалежних від нього причин. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність його вини у простроченні сплати аліментів, а тому він повинен нести цивільну відповідальність, встановлену законом.

За своїм змістом решта доводів апеляційної скарги зводяться до повторень заперечень проти позову, незгоди з рішенням суду першої інстанції, незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, тобто стосуються переоцінки доказів, яким була надана належна оцінка судом, і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

Колегія суддів вважає, що в силу положень ч. 3 ст. 89 ЦПК України судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «РуїзТоріха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Щодо судових витрат, то відповідно до п.п. «б» та «в» п. 4) ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Бовшика Миколи Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 травня 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков