ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» травня 2024 року

м. Харків

справа № 643/8877/23

провадження № 22ц/818/1982/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Маміної О.В., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут», представниця позивача Дубровська О. П.,

відповідачка ОСОБА_1 , представник відповідачки ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2023 року в складі судді Довготько Т.М.

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем електричної енергії за договором, укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розміщені на сайті товариства.

За період з 31 жовтня 2021 року по 23 серпня 2023 року за вказаною адресою за переданими від оператора системи розподілу Акціонерного товариства «Харківобленерго» показаннями приладу обліку проведено нарахування за електричну енергію у розмірі 32 796,84 грн. Вказану суму боргу за виставленими рахунками боржниця не сплатила, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у вказаному розмірі.

26 червня 2023 року Московським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію, який ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2023 року скасовано.

Вважав, що несплата суми боргу шкодить інтересам товариства.

Просив стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за електричну енергію, що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 за період з 31 жовтня 2021 року по 23 серпня 2023 року в розмірі 32 796,84 грн, судовий збір 2684,00 та суму за отримання інформаційної довідки з Єдиного державного демографічного реєстру - 89,62 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2023 року позов Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 32 796,84 грн та суму сплачених судових витрат - 2684,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати, вирішити питання щодо судових витрат, зокрема, стягнути з позивача її витрати на правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Так, вказала, що вона не була повідомлена про розгляд справи, не отримувала будь-якої кореспонденції від суду по цій справі. Суд не мав відкривати провадження у справі, оскільки позовна заява не відповідала вимогам ЦПК України, позивачем не надано копій всіх додатків для неї, зокрема, довіреності, не вказано її контактні дані, які позивачу відомі. При отриманні виконавчих листів фальсифіковано документи. Зазначила, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонено стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Вона є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 10 червня 2022 року, яку працівники Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» не прийняли, тож її направлено поштою 08 серпня 2023 року. Послуги з електропостачання надавались неналежної якості, що є підставою для здійснення перерахунку. У довідках, наданих позивачем, зазначені показники лічильника, однак не вказано номер лічильника, що унеможливлює ідентифікацію показників. Витрати позивача на отримання довідки з Єдиного державного демографічного реєстру не можуть покладатись на неї, оскільки її отримання не передбачено законом. Вона є самотньою пенсіонеркою, не має доходів та не повинна оплачувати комунальні послуги у розмірі, що перевищує 15% доходу сім`ї. Вона не укладала договору з Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут». Ліцензія позивачу видана на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка є неконституційним органом. Створення приватного акціонерного товариства на основі необлікованої комунальної власності неможливо і протизаконно, а енергетична мережа є власністю народу України.

24 квітня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу та визнати подання апеляційної скарги, що містить образливі та лайливі слова та надання особистих характеристик позивачу, зловживанням процесуальними правами та застосувати наслідки, передбачені частиною 3 статті 44 ЦПК України. Вказав, що адреса відповідачки не відноситься до територій, на яких ведуться активні бойові дії. Довідка внутрішньо переміщеної особи, яку надає відповідачка, не містить у собі населений пункт, район, область та неможе вважатись такою, що має юридичну силу, оскільки не відповідає вимогам Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб». Розрахунки за спожиту відповідачкою електроенергіюпроведені на підставі інформації про обсяги розподіленої їй електричної енергії, яка отримана від оператора системи розподілу Акціонерного товариства «Харківобленерго». Якість електричної енергії не є предметом даного спору. Відповідачкою фактично спожито електричну енергію. Тож договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вважається укладеним на умовах типового договору, що розміщені на сайті «zbutenergo.kharkov.ua.» зі споживачем, дані про якого передані від попереднього постачальника Акціонерного товариства «Харківобленерго». Повноваження та діяльність НКРЕКП не стосуються суті даної справи. Електрична енергія не є власністю Українського народу, а є результатом здійснення господарської діяльності. Вжиті представником відповідачки вирази на адресу позивача є вкрай образливими, зважаючи на надскладні умови праці електропостачальника в умовах постійних обстрілів та воєнного стану, тож є підстави вважати його дії зловживанням процесуального правами. Відповідачкою не надано жодного підтвердження, що її представник має повноваження на зайняття адвокатською діяльністю, тож підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачка не виконувала належним чином свого обов`язку з оплати наданих їй послуг, тому наявні підстави для стягнення з неї заборгованості, що утворилась за період з 31 жовтня 2021 року по 23 серпня 2023 року.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг, які надає Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а.с. 9-11, 19).

На ім`я ОСОБА_1 за вказаною адресою відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 . Станом на 23 серпня 2023 року нарахована заборгованість у розмірі 32 796,84 грн, що підтверджується довідкою та довідкою абоненту. За період з 31 жовтня 2021 року по 30 листопада 2021 року спожито 408 кВт*год, нараховано 584,64 грн, з 30 листопада 2021 року по 31 грудня 2021 року спожито 823кВт*год, нараховано 1182,72 грн, з 31 грудня 2021 року по 28 лютого 2022 року спожито 1195 кВт*год, нараховано 1716,96 грн, з 28 лютого 2022 року по 31 травня 2022 року спожито 820 кВт*год, нараховано 1178,52 грн, з 31 травня 2022 року по 31 серпня 2022 року спожито 1314 кВт*год, нараховано 1906,80 грн, з 31 серпня 2022 року по 31 грудня 2022 року спожито 6364 кВт*год, нараховано 8867,04 грн, з 31 грудня 2022 року по 31 березня 2023 року спожито 6196 кВт*год, нараховано 8792,28 грн, з 31 березня 2023 року по 31 травня 2023 року спожито 996 кВт*год, нараховано 1428,00 грн, з 31 травня 2023 року по 23 серпня 2023 року спожито 3124 кВт*год, нараховано 7139,88 грн (а.с. 7-8).

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2023 року у справі № 643/5479/23 заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задоволено, скасовано судовий наказ від 26 червня 2023 року, виданий Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 25 656,96 грн та судовий збір в розмірі 268,40 грн, суму за отримання інформаційної довідки - 89,62 грн (а.с. 4).

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується копією довідки від 10 червня 2022 року № 6324- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 73).

Копію вказаної довідки та заяви щодо не стягнення з неї вартості житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 08 серпня 2023 року направила на адресу Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», що підтверджується описом вкладення до листа та поштовою накладною (а.с. 71, 72).

На вказану заяву Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» 18 серпня 2023 року надано ОСОБА_1 відповідь № 01-31ПСВ/02-7036 щодо необхідності оплати наданих послуг та відсутності заборони звернення до суду із заявами про стягнення заборгованості (а.с. 74).

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована, зокрема, тим, що вона не була повідомлена про розгляд справи, не отримувала від суду кореспонденції.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Тобто, пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України передбачено обов`язкову підставу для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівняно з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року, пункт 26 рішення ЄСПЛ від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03).

У пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18) звертається увага на те, що приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц).

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи без виклику сторін (а.с.20).

Копія вказаної ухвали судді та позовної заяви з додатками 05 вересня 2023 року направлена на адресу відповідачки, однак поштове відправлення повернуто до суду без вручення з довідкою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 24).

Отже, відповідачка не була належним чином повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції.

За таких умов, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм процесуального права з ухваленням нового судового рішення.

Зазначене відповідає висновкам щодо застосування норм права, що викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21), постановах Верховного Суду від 15 лютого 2023 року в справі № 2-1718/2010 (провадження № 61-5352св22), від06 березня 2024 року в справі № 755/4205/14 (провадження № 61-3628св23).

При ухваленні нового судового рішення по суті спору апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім, обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 7 вказаного Закону передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Водночас відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13 і від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Частиною 1 статті 10 вказаного Закону передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 9 вказаного Закону споживач здійснюєоплатуза спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строкине визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За статтею 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем і передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Частиною четвертої статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Абзацом п`ятим пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

У відповідності до пункту 13 Перехідних положень вказаного закону, передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих не побутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

Згідно з пунктом 4.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

У відповідності з пунктом 4.7. Правил оплата електричної енергії здійснюється побутовим споживачем, виходячи з умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг і може, зокрема, бути у формі оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.

Згідно з пунктом 4.8. Правил форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» розміщені на його сайті для публічного доступу «zbutenergo.kharkov.ua.».

Встановивши, що Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» надав послуги з постачання електричної енергії за адресою, де зареєстрована ОСОБА_1 , яка отримувала вказані послуги і користувалась ними, колегія суддів вбачає підстави для стягненняз відповідачки заборгованості заспожиту електричнуенергію.

Разом з тим, судова колегія не погоджується з визначеним позивачем періодом стягнення з 31 жовтня 2021 року по 23 серпня 2023 року, виходячи з наступного.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом №2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває станом на час вирішення справи.

Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні`встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (з місця тимчасового проживання в іноземній державі, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби тощо).

Отже, постановою забороняється стягувати громадян заборгованість за житлово-комунальні послуги, утворену після 24 лютого 2022 року в тому випадку, якщо громадянин надав виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Як вбачається з зазначеного Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, Харківська міська територіальна громада з 24 лютого 2022 року по 15 вересня 2022 року відносилась до територій ведення активний бойових дій, а з 15 вересня 2022 року дотепер можливих бойових дій.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, що утворилась за період з 31 жовтня 2021 року по 23 серпня 2023 року. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, датована 10 червня 2022 року, а також заява до позивача про застосування положення постанови Кабінету Міністрів України №206 до заборгованості за надані житлово-комунальні послуги ОСОБА_1 були направлені товариству 08 серпня 2023 року.

Враховуючи наведене, позивачем передчасно заявлено до суду вимогу про стягнення з відповідачки заборгованості за надані послуги у період з 24 лютого 2022 року по 23 серпня 2023 року.

З урахуванням положень вказаної постанови, судова колегія вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію з 31 жовтня 2021 року по 28 лютого 2022 року (оскільки станом саме на цю дату зафіксовано показники лічильника), яка становить 3 484,32 грн.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга -частковому задоволенню.

Водночас, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що суд не мав відкривати провадження у справі, оскільки позовна заява не відповідала вимогам ЦПК України, позивачем не надано копій всіх додатків для неї, зокрема, довіреності, не вказано її контактні дані, які позивачу відомі, та при отриманні виконавчих листів фальсифіковано документисудова колегія відхиляє, оскільки це не є порушенням норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи. На час звернення позивача до суду довіреність на його представницю була чинною, строк її дії не сплив, а не направлення копії довіреності відповідачці будь-яким чином не порушило її права. Дії представниці позивача та суду першої інстанції при видачі виконавчого листа не підлягають оцінці апеляційним судом, оскільки мали місце вже після ухвалення оскаржуваного рішення суду та не впливають на вирішення спору.

Посилання ОСОБА_1 на те, що послуги з електропостачання надавались неналежної якості також не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідачкою не надано доказів того, що вона зверталась до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» з приводу цього зі скаргами та вимогами щодо здійснення перерахунку.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що у довідках, наданих позивачем, зазначені показники лічильника, однак не вказано номер лічильника, що унеможливлює ідентифікацію показниківє безпідставними, оскільки у довідках вказано номер особового рахунку споживача, та відповідачкою, в свою чергу, будь-якими доказами не спростовано правильність цих показників та їх відповідність дійсності, не доведено, що ці показники не з її лічильника, не надано інших показників.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що вона є самотньою пенсіонеркою, не має доходів та не має оплачувати комунальні послуги у розмірі, що перевищує 15% доходу сім`ї, що вона не укладала договору з Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» судова колегія відхиляє, оскільки відповідачка зобов`язана оплатити спожиту електричну енергію, яку їй поставлено на підставі договору приєднання. Відсутність доходів, як і відсутність підписаного нею договору, не звільняє її від цього обов`язку. При цьому, ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися за отриманням субсидії за наявності у неї передбачених законом підстав для цього.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ліцензія позивачу видана на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка є неконституційним органом, що створення приватного акціонерного товариства на основі необлікованої комунальної власності неможливо і протизаконно, а енергетична мережа є власністю народу України, також не звільняють її від обов`язку оплати спожитих комунальних послуг.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає й підстав для задоволення вимоги відзиву позивача про визнання подання апеляційної скарги, що містить образливі та лайливі слова та надання особистих характеристик позивачу, зловживанням процесуальними правами, оскільки обрані представником ОСОБА_1 вислови є виразом його оціночних суджень.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» підлягають задоволенню частково, на 10,6%, тому з ОСОБА_1 на його користь підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,00*10,6% = 284,50 грн.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, відповідно, на 89,4%, тому судовий збір за її подання в розмірі 4026,00*89,4% = 3599,24 грн підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на її користь.

Шляхом взаємозаліку зазначених сум з Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3314,74 грн (3599,24 грн 284,50 грн).

Підстав для стягнення з ОСОБА_1 витрат позивача на отримання довідки з Єдиного державного демографічного реєстру не вбачається, оскільки такі судові витрати не були неминучими, адже місце реєстрації відповідача перевіряється судом першої інстанції, та, крім того, квитанції про оплату товариством таких послуг не надано.

Питання щодо стягнення з позивача витрат відповідачки на правничу допомогу наразі не вирішується, оскільки в апеляційній скарзі вказана лише орієнтовна сума таких витрат, та доказів щодо цього не надано, що не позбавляє ОСОБА_1 права надати відповідні докази щодо надання їй професійної правничої допомоги адвокатом та її вартості протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, ст.376, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариство «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» 3 484, 32 грн заборгованості за спожиту електричну енергію з 31 жовтня 2021 року по 28 лютого 2022 року.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 314,74 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 21 травня 2024 року.