Справа № 562/50/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2024 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Шуляка А.С.

при секретарі Солдатовій О.Д.

розглянувши у приміщенні Здолбунівського районного суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В січні 2024 року позивач в особі акціонерного товариства "Кредобанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , просив ухвалити рішення про солідарне стягнення з відповідачів на його користь заборгованості у сумі 245101 грн. 43 коп. та понесених судових витрат по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 25 лютого 2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-266057, відповідно до умов якого банк видав позичальнику кредит у розмірі 183000 грн. 00 коп. до 24 лютого 2025 року на поточні потреби позичальника, з процентною ставкою 41,19%. Також позивач зазначає, що 25 лютого 2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву № CL-266057 фізичної особи на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із ОСОБА_2 . Позивач звертає увагу на судову практику, яка дозволяє залучати у спорах, в яких позичальником виступає фізична особа, яка на момент укладення кредитного договору перебувала в шлюбі - солідарним відповідачем іншого з подружжя, навіть у випадку відсутності договору поруки. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 205/5882/18. Стверджує, що на виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує та продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Кредобанк». 02.11.2023 року та 03.11.2023 р. представник АТ «Кредобанк» звернувся із досудовими вимогами про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 21.11.2023 р. та 24.11.2023 р. досудові вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернулись відправнику. Причиною повернення листа стало закінчення встановленого терміну зберігання. Вказує, що вжиті заходи досудового врегулювати спору між банком та боржниками наразі є безрезультатними та неможливими, а тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.

01.02.2024 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому зазначено, що повідомлення про дострокове повернення кредиту ОСОБА_1 не отримував та банком не дотримано вимог щодо повідомлення відповідача про дострокове повернення боргу. Представник відповідач звернув увагу, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, та статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц. Стверджує, що заявленні позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Просить в задоволенні позову відмовити.

12.02.2024 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що доводи представника відповідача є хибними щодо не дотримання вимог щодо письмового повідомлення відповідачів про дострокове повернення кредиту. Стверджує, що позивачем належним чином й добросовісно проведені заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення на відому позивачеві адресу досудової вимоги, але такі дії позивача не дали належного результату - саме через недобросовісну поведінку відповідача, погашення заборгованості не відбулося та позивач був змушений звертатися до суду за захистом своїх прав. Просить задовольнити позов в повному обсязі, зменшити розмір витрат на правову допомогу до нуля гривень.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Усенком А.В. подано заяву про розгляд справи без його участі та без участі ОСОБА_1 . Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду, у судове засідання не з`явилася, поважність причини неявки суду не повідомила, заяву суду не надала.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 лютого 2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було підписано Анкету-Заяву №СL-266057 фізичної особи на отримання готівкового кредиту на рефінансування кредитів на суму 1830000 грн., строком на 60 місяців, з процентною ставкою 35,00% річних, щомісячним платежем 6494,73 грн.

25 лютого 2020 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №СL-266057, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому кредитному договорі (п. 1 Договору).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.3 договору банк видає позичальнику кредит розмірі 1830000 грн на строк до 24 лютого 2025 року.

Згідно п. 2.4 Договору позичальник доручив банкові здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі: на поточні потреби у розмірі 108210,53 грн., решту коштів у сумі 74789,47 грн на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед банками.

Пунктами 4.1, 4.2 Договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 35% річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною у п. 4.1 цього договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Договору.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка 41,19% річних (п. 4.5 Договору).

Позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим Договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Договором відповідно до Графіку платежів (Додаток №1 до цього Договору). Всього Позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 6494,73 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення Кредитного договору. Позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом. Погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється у наступній черговості: у першу чергу: прострочені платежі по сплаті процентів користування Кредитом; прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу); у другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування Кредитом; поточні платежі по поверненню Кредиту (основного боргу); у третю чергу: прострочені платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; поточні платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; пеня, штрафи та інші види неустойки; дострокові платежі по поверненню Кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці (п.п. 6.1, 6.2, 6.3, 6.6 Договору).

В п.п. 6.9, 6.10 Договору визначено, що банк у випадках передбачених п. 3.3 цього Договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника. Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 6.9 Кредитного договору, усунути порушення умов Кредитного договору, вказані у повідомленні, протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п. 6.9 Кредитного договору).

Також банком надано копію підписаного позичальником Паспорту споживчого кредиту від 25.02.2025 року.

На виконання умов вищевказаного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю на суму 183000 грн., що підтверджується меморіальними ордерами №10849831 від 25.02.2020 у розмірі 108210,53 грн., №10849824 від 25.02.2020 у розмірі 42687,69 грн, №10849829 від 25.02.2020 у розмірі 27076,78 грн та №10849827 від 25.02.2020 у розмірі 5025,00 грн.

В той же час ОСОБА_1 свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконував.

03.11.2023 АТ «Кредобанк» надсилав позичальнику ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, відповідно до змісту якої банк вимагав від відповідача протягом 30 календарних днів з моменту отримання даної вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 31 календарних днів з моменту надсилання вимоги, усунути порушення умов Кредитного договору та достроково повернути кредит у сумі 236349,64 грн.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за Кредитним договором №СL-266057 від 25.02.2020 станом на 01.12.2023 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» становить 245101, 43 грн., з яких: 147844,53 грн. - тіло кредиту, 97256,90 відсотки.

У статті 525 ЦК Українивизначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першоюстатті 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першійстатті 627 ЦК Українивизначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зістаттею 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині другійстатті 1054 ЦК Українипередбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першоїстатті 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першоюстатті 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною другоюстатті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.

Щодо доводів відзиву про те, що банком порушено досудовий порядок врегулювання спору, суд вважає їх необґрунтованими з таких підстав.

Так, відповідно до частини 4 статті 16 Закону України "Про споживче кредитування" у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Водночас, якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року за № 270, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, доказом направлення адресату кореспонденції є оригінал розрахункового документу (оригінал квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення.

Згідно з пунктом 19 цих Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післясплатою.

Відповідно до пункту 61 зазначених Правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду було надано докази направлення на адресу відповідача вимоги про дострокове повернення кредитних коштів, що підтверджується копією досудової вимоги 1153/2023 від 03 листопада 2023 року, описом вкладення у лист від з зазначенням адреси одержувача, та найменуванням відправлення (досудова-вимога) та список поштових відправлеь.

Таким чином, твердження представника відповідача щодо недотримання позивачем вимог Закону України "Про споживче кредитування" є безпідставним та таким, що повністю спростовується матеріалами справи в їх сукупності.

Доводи відзиву з посиланням на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження 14-680цс19) не заслуговують на увагу, оскільки вони стосуються позовних вимог кредиторів, які були заявлені до 10 червня 2017 року, у той час, як позов у цій справі було заявлено у січні 2024 року, коли норма частини десятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", правильне застосування якої було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у вказаній справі, втратила чинність.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 02 червня 2021 року у справі № 639/1230/18 (провадження № 61-2620св21) та від 22 листопада 2023 року у справі № 426/4264/19 (провадження № 61-1565св23).

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача ОСОБА_1 про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків, оскільки позичальник не виконує взяті на себе зобов`язання.

Тому позов у частині вимог до вказаного відповідача підлягає задоволенню.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивачем заявлені вимоги про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які згідно доводів позовної заяви є подружжям.

Вимоги в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_2 обґрунтовані тим, що в анкеті-заяві № CL-266057 ОСОБА_1 зазначив інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із ОСОБА_2 , а також, що шляхом підписання цієї анкети-заяви позичальник підтвердив своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином, який є таким, що не потребує згоди другого із подружжя. Представник позивача, посилаючись на те, що оскільки одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність та вважає за можливе застосувати до даного спору солідарну відповідальність до іншого з подружжя.

Відповідно до ст.65 СК України дружина і чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч.4 ст.65 СК України).

Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають у обох із подружжя, а тому якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується наявними у справі доказами, такі боргові зобов`язання повинні ураховуватися при поділі майна подружжя.

Згідно з нормами сімейного законодавства умовою належності майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року в справі № 639/7335/15-ц розтлумачуючи ч.4 ст.65 СК України, зазначив, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника).

Кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України)

Згідно із ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний суд неодноразово наголошував на необхідність застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18.

Як убачається з копії паспорту ОСОБА_1 , 18 жовтня 2003 року було зареєстровано шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом установлено, що 25.02.2020 рокукредитні кошти за договором №CL-266057 в сумі 183000,00 грн були перераховані на поточний рахунок ОСОБА_1 .

З умов укладеного кредитного договору, паспорту споживчого кредиту, анкети-заяви вбачається, що кредит є споживчим, взятий на поточні потреби споживача та рефінансування кредитів - позичальника.

Відповідач ОСОБА_2 згоди на отримання кредитних коштів ОСОБА_1 не надавала, поручителем не виступала.

В матеріалах справи відсутні докази того, що кредитний договір №CL-266057 укладений ОСОБА_1 в інтересах сім`ї і кошти, одержані позичальником за цим договором, використані в інтересах сім`ї.

За таких обставин суд не вважає доведеними твердження позивача, що внаслідок укладення кредитного договору ОСОБА_1 виникло зобов`язання в інтересах сім`ї.

Саме по собі зазначення в анкеті-заяві про те, що позичальник просить вважати суму отриманого ним кредиту побутовим правочином і таким, що не потребує згоди другого подружжя, на що посилається позивач в обґрунтування своїх вимог про наявність підстав для солідарного стягнення, не дає підстав вважати, що отримані ОСОБА_1 кошти за цим договором були використані в інтересах сім`ї, оскільки як вбачається з матеріалів справи частина їх була взята на рефінансування кредитів.

Крім того, сам факт перебування відповідачів у шлюбі і зазначення в анкеті заяві позичальником, що метою отримання грошових коштів є рефінансування кредитів, не свідчить, що договір був укладений в інтересах сім`ї і кошти витрачені на потреби сім`ї.

Виходячи з наведеного, суд не вбачає визначених законом підстав для солідарного стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2 .

З огляду на викладене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, суд приходить висновку про часткове задоволення позову акціонерного товариства «Кредобанк», а саме - стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № CL-266057 від 25.02.2020 року в сумі 245101 (двісті сорок п`ять тисяч сто одна гривня) грн. 43 коп. В задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 слід відмовити з підстав недоведеності таких вимог.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Позивачем сплачено судовий збір за подання позову у розмірі 3676 (три тисячі шістсот сімдесят шість) грн. 52 коп., який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 82, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги акціонерного товариства "Кредобанк" задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № CL-266057 від 25.02.2020 року в сумі 245101 (двісті сорок п`ять тисяч сто одна гривня) грн. 43 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Кредобанк» судовий збір у розмірі 3676 (три тисячі шістсот сімдесят шість) грн. 52 коп.

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскарженим в Рівненський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в Рівненський апеляційний суд через Здолбунівський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Кредобанк», 79026, м.Львів, вул..Сахарова 78, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 20 травня 2024 року.

Суддя