Справа № 296/4626/23
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2024 рокум. Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі судових засідань Годлюк А.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Маслак В П. перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності.

На адресу суду 14.05.2024р. від ОСОБА_2 надійшла заява про залишення позову без розгляду, у зв`язку з тим, що обставини якими позивач обгрунтовував позов припинили існуванння, а саме постановою Житомирського апеляційного суду від 20.02.2024р. у справі № 278/3717/21 скасовано постанову та акт державного виконавця від 17.12.2021р.

Пунктом 5 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Оскільки подання заяви про залишення позову без розгляду є правом позивача, та не порушує прав сторін по справі, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Крім того, на адресу суду 21.05.2024р. від представника відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_1 зазначила, що у зв`язку із зверненням ОСОБА_2 до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності, остання з метою захисту своїх інтересів змушена була звернутися до адвоката за правничою допомогою та нести витрати на оплату послуг адвоката. До того ж ОСОБА_2 діяв недобросовісно, звертаючись до суду з указаним позовом, який обґрунтовує постановою державного виконавця про передачу майна стягувачу від 17.12.2021р. та актом передачі майна в рахунок погашення боргу від 17.12.2021р., знаючи про те, що вказані постанова та акт є предметом оскарження по справі № 278/3717/21 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

З огляду на зазначене суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У заяві про стягнення судових витрат представник відповідача посилається на недобросовісність позивача, який звернувся з даним позовом будучи обізнаним про те, що постанова державного виконавця про передачу майна стягувачу від 17.12.2021р. та акт передачі майна в рахунок погашення боргу від 17.12.2021р. є предметом оскарження по справі № 278/3717/21, ініціатором якого є ОСОБА_1 , як представник ОСОБА_5 .

Слід зазначити, що ОСОБА_6 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності 18.05.2023р., що підтверджується вхідним штампом Загального відділу Корольовського районного суду м. Житомира з № 16153 (а.с. 1).

З долучених ОСОБА_1 до матеріалів справи доказів, а саме з копії апеляційної скарги по справі № 278/3717/21 вбачається, що така подана до Житомирського апеляційного суду за допомогою підсистеми «Електронний суд» 20.09.2023р. Ухвалою Житомирського апеляційного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - адвоката Нестерчук С.С. на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10.08.2023 (а.с. 58-65).

Враховуючи вищезазначене, необгрунтованими є доводи представника відповідача ОСОБА_1 про те, що на момент звернення до суду з даним позовом про визнання права власності, а саме 18.05.2023, ОСОБА_2 був обізнаним про апеляційне оскарження рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10.08.2023. Таким чином, представником відповідача не доведено недобросовісне звернення ОСОБА_2 з позовом до суду.

Також представник відповідача вказує на те, що ОСОБА_2 під час вирішення клопотання представника відповідача про зупинення провадження по даній справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі №278/3717/21 у судовому засіданні висловив заперечення щодо такого зупинення. Однак, на переконання суду, право сторони заперечувати щодо клопотань та заяв інших учасників процесу не може бути обмежене і трактуватися як зловживання правом.

Згідно роз`яснень п. 38 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає дії позивача недобросовісними та відмовляє у задоволені клопотання представника позивача про компенсацію судових витрат.

Керуючись ст.44,142, 257-261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності - залишити без розгляду.

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи - відмовити.

Роз`яснити позивачеві, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, він має право звернутися до суду повторно.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через суд першої інстанції.

Суддя В. П. Маслак