Провадження №2/389/235/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 травня 2024 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Берднікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Іваніни В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка Кіровоградської області цивільну справу, в порядку спрощеного позовного провадження, за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, 21 березня 2024 року звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Вимоги обґрунтував тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Як власник житлового приміщення, надав згоду на реєстрацію у належному йому будинку своєї дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зятя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з тим, ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з 2014 року, а ОСОБА_3 з 2004 року, на зв`язок вони не виходять, контактів не підтримують, не спілкуються з ним, їх фактичне місце проживання не відоме. Реєстрація відповідачів у його помешканні обмежує його права на вільне користування та розпорядження належним нерухомим майном.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у розумінні ч.11 ст.128 ЦПК України. Про причини неявки суду не повідомили, відзивів на позов як і зустрічних позовних заяв до суду не подавали. Будь-які клопотання, заяви чи докази, від них також не надходили.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачами відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , про що свідчить виписка з погосподарської книги, видана Дмитрівською сільською радою та витяг з Державного реєстру речових прав.

За даними Єдиного державного демографічного реєстру (відповіді №507942, 507951 від 26 березня 2024 року сформовані засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» за запитом суду), відповідачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 січня 1900 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, у довідці Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 05 травня 2024 року наданої на запит суду вказано, що за даними Дмитрівської сільської ради ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Дмитрівської сільської ради від 24 січня 2024 року, та акта про не проживання особи за місцем реєстрації від 17 травня 2024 року №7, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за місцем реєстрації АДРЕСА_1 , не проживають.

У письмових поясненнях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кожний окремо пояснили, що вони проживають на АДРЕСА_1 , та їм відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , не проживають з 2012 року по теперішній час.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Положеннями ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири), член його сім`ї вправі вселити в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

У розумінні положень ст.64 ЖК України, до членів сім`ї належать дружина, діти, батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Обставин, які б свідчили, що позивач або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та в цей час перешкоджають відповідачам у користуванні житловим будинком, або що з цього питання вони зверталися до суду чи до правоохоронних органів, судом не встановлено, як і доказів того, що відповідачі відсутні за місцем реєстрації з поважних причин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили право на користування належним позивачу на праві власності будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок їх відсутності в цьому будинку, тобто за місцем зареєстрованого місця проживання понад один рік.

Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265, передбачено, що зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Сплачений за подання даного позову до суду судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках на користь позивача, з кожного по 605 грн 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.141, 223,263-265,280-282,284,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування житлом, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Г.В. Берднікова