28.05.2024 227/3059/20
У Х В А Л А

28 травня 2024 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Кошля А.О., за участі секретаря судового засідання Добрелі Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засідання заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, треті особи Державна судова адміністрація України, старший державний виконавець Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лубенець Аліна Сергіївна,-

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2024 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 , в якій вона просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі № 227/3059/20, виданий Добропільським міськрайонним судом Донецької області 31.01.2024 року про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на користь держави судового збору у розмірі 858,88 грн. у зв`язку з відсутністю обов`язку боржника.

В обґрунтування заяви зазначено, що на підставі постанови Верховного суду від 10.01.2024 року по справі № 227/3059/20 стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на користь держави судовий збір у розмірі 858,88 грн., по справі за поданням приватного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон та 31.01.2024 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист. 12.02.2024 року старшим державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лубенець Аліною Сергіївною відкрито виконавче провадження № 74135956. З посиланням на рішення Конституційного Суду України від 13.05.2024 року № 6-р(ІІ) 2024, яким визнано неконституційним ч. 2 ст. 3, пп. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» вважає, що обов`язок зі сплати судового збору при реалізації приватним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання судового рішення відсутній. У зв`язку з чим просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист про стягнення з неї судового збору в розмірі 858,88 грн.

Заявник в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги підтримує.

Від інших учасників справи заяви та клопотання не надходили.

Дослідивши заяву та доводи на які посилається заявник, суд виходить з наступного.

Звертаючись до суду із вказаною заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник ставить питання про відсутність обов`язку, на її думку, зі сплати судового збору приватним виконавцем при реалізації ним дій щодо примусового виконання судового рішення, оскільки при зверненні до суду не здійснює захист своїх особистих інтересів, він не є учасником справи, а діє в інтересах стягувача.

Свою позицію заявник також підкріплює рішенням Конституційного Суду України від 13.05.2024 року № 6-р(ІІ) 2024, яким визнано неконституційним ч. 2 ст. 3, пп. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Постановою Верховного суду від 10.01.2024 року по справі № 227/3059/20 присуджено до стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни судового збору за подання касаційних скарг у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок на користь держави. В цій справі розглядалось питання щодо підстав звільнення чи не звільнення приватного виконавця від сплати судового збору за подання апеляційної/касаційної скарги на ухвали суду першої інстанції, з якими приватний виконавець був не згоден та в який виступав ініціатором судового провадження (подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, подання приватного виконавця про оголошення у розшук боржника).

На виконання вищевказаної постанови Добропільським міськрайонним судом Донецької області 31.01.2024 року видано виконавчий лист про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни судового збору за подання касаційних скарг у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок на користь держави. Як вказує заявник, 12.02.2024 року старшим державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лубенець Аліною Сергіївною відкрито виконавче провадження № 74135956.

Надаючи відповідь на питання заявника щодо відсутності обов`язку сплати судового збору, суд керується наступним.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Розміри ставок судового збору регламентовано статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Статтею 5 вказаного закону визначено пільги щодо сплати судового збору.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Норми ЗУ «Про судовий збір» не містять вимог щодо пільг чи звільнення від сплати судового збору приватних виконавців при зверненні до суду (апеляційні/касаційні скарги) при реалізації ними своїх повноважень з примусового виконання рішень суду.

Так, статтею 432 ЦПК України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд хоче звернути увагу на інший аспект правовідносин в даній справі, оскільки приватний виконавець не є ані боржником, ані стягувачем у справ № 227/3059/20, а особою, яка здійснює професійну діяльність з примусового виконання рішень.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною другою статті 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Пунктом 4 Розділу ІІ Видів витрат та розмірів виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5, визначено, що розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 8 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до ставок судового збору, затвердженого Законом України «Про судовий збір».

Статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Сплата судового збору відноситься до витрат виконавчого провадження та може бути стягнута з боржника.

Щодо посилання на рішення Конституційного Суду України від 13.05.2024 року № 6-р(ІІ) 2024, яким визнано неконституційним ч. 2 ст. 3, пп. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», то воно не має відношення до правовідносин зі сплати судового збору приватним виконавцем з вищевказаних підстав, оскілки дане рішення стосується можливості реалізації права стягувача (позивача, особи на користь якої ухвалено судове рішення) на подання скарг на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Приватний виконавець не наділений правосуб`єктністю позивача/стягувача та не може користуватись пільгами які надаються цим особам. Тому посилання заявника на відсутність обов`язку сплати судового збору є хибними.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, необґрунтованою та не вбачає підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 261, 352, 354, 355, 432 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, треті особи Державна судова адміністрація України, старший державний виконавець Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лубенець Аліна Сергіївна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення або складення, а учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Суддя А.О. Кошля

28.05.2024