Справа № 754/3540/24
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Гринчак О.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «НоваПей Кредит» звернулося до Деснянського районного суду міста Києва суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18349,11 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19 березня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, вирішено питання про доцільність розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

17.05.2024 від представника позивача - адвоката Вершиніна Костянтина Валерійовича надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_1 в період 02.04.2024 оплатив на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 18349,11 грн та судові витрати у розмірі 3028 грн. Понесені судові витрати складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, загальний розмір понесених витрат становить 6028,00 грн. З огляду на вказане позивач просить у зв`язку з відмовою позивача від позову провадження у справі № 754/3540/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити; стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Також 17.05.2024 від представника позивача - адвоката Вершиніна Костянтина Валерійовича надійшло клопотання про стягнення судових витрат, до якого додані копії договору про надання правової допомоги від 03.06.2021 та протоколу узгодження вартості послуг № 5 від 14.05.2024.

Щодо закриття провадження у справі

Згідно з частинами першою, третьою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Розглянувши заяву про відмову від позову, суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України закрити провадження у справі, оскільки підстави для неприйняття такої відмови судом не встановлені і відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства і не порушує права сторін, наслідки відмови від позову позивачу зрозумілі.

Щодо витрат на правничу допомогу

Позивач просить суд стягнути з відповідача 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

У позовній заяві представник позивача вказав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн, при цьому до позовної заяви був доданий лише ордер серії АІ № 1128373, а інших доказів понесених витрат не надано.

Разом з тим, 17.05.2024 від представника позивача - адвоката Вершиніна Костянтина Валерійовича надійшло клопотання про стягнення судових витрат, в якому викладено детальний опис роботи (послуги) та кількість часу, витраченого адвокатом, та до якого додані копії договору про надання правової допомоги від 03.06.2021, протоколу узгодження вартості послуг № 5 від 14.05.2024 на суму 3000,00 грн.

Однак представник позивача не надав доказів надсилання вказаного клопотання разом з додатками іншому учаснику справи.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено такі висновки: «Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом (частина третя статті 182 ЦПК України).

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань визначені у статті 183 ЦПК України.

Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення) (пункт 6 частини першої статті 183 ЦПК України).

За правилами частини другої статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

За правилами частини дев`ятої статті 83 ЦПК України суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

У постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 626/133/21 (провадження № 61-11044св22) зазначено, що «порівняльний аналіз правил частини дев`ятої статті 83 ЦПК України та частини четвертої статті 183 ЦПК України дає підстави для висновку, що правило частини дев`ятої статті 83 ЦПК України застосовується у разі подання до суду безпосередньо доказів, а правило частини четвертої статті 183 ЦПК України - у разі подання до суду заяв, клопотання чи заперечення, у тому числі і з доданими до них додатками на підтвердження вимог цих заяв, клопотань, заперечень».

Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 725/1301/21 (провадження № 61-20691св21) зазначив, що, «встановивши порушення позивачем установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме ненаправлення позивачем на адреси інших учасників справи (відповідачів) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, що позбавило відповідачів можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув без розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу».

Наведене узгоджується із висновками, сформульованими Верховним Судом у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 922/2821/18, від 16 лютого 2021 року у справі № 910/14138/18, від 24 березня 2021 року у справі № 756/2399/18 та від 30 червня 2022 року у справі № 640/1175/20.

З огляду на те, що клопотання про стягнення судових витрат, яке містить в собі детальний опис роботи (послуги) та кількість часу, витраченого адвокатом, та до якого додані копії договору про надання правової допомоги від 03.06.2021 та протоколу узгодження вартості послуг № 5 від 14.05.2024 на суму 3000,00 грн, не містить доказів його надсилання іншому учаснику справи, суд, враховуючи правові позиції Верховного Суду, доходить висновку про наявність підстав для застосування приписів ч. 4 ст. 183 ЦПК України та повернення позивачу вказаного клопотання без розгляду.

Керуючись ст. 49, 206, 255, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей Кредит» від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18349,11 грн.

Провадження у справі № 754/3540/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей Кредит» - адвоката Вершиніна Костянтина Валерійовича (вх. № 22788 від 17.05.2024) разом з доданими до нього доказами (копіями договору про надання правової допомоги від 03.06.2021, протоколу узгодження вартості послуг № 5 від 14.05.2024 на суму 3000,00 грн) повернути без розгляду.

Роз`яснити, що відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.06.2024.

Суддя Деснянського районного

суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК