КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/131/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання видати ордер,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Гринчак О.І.,-

встановив:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Позивач просила зобов`язати Деснянську районну в місті Києві державну адміністрацію визнати право користування житловим приміщенням та видати ордер на житлову площу розміром 18, 8 кв.м в гуртожитку АДРЕСА_1 на сім`ю з трьох осіб у кімнаті № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

Позивні вимоги обґрунтовані тим, що існують правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

03 червня 2015року від ВАТ «Київхімволокно» отримала ордер на житлову площу спірної кімнати. Через те, що орендар не звільняв кімнату, ОСОБА_1 не змогла вселитись у надану житлову площу.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва визнано недійсним виданий ВАТ «Київхімволокно» ордер на житлову площу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 лютого 2019 року ліквідовано банкрута Відкрите акціонерне товариство «Київхімволокно».

Позивач вказувала, що зверталася до відповідача із заявами про видачу ордера на її ім`я, проте результату не отримала.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 26 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 подану апеляційну скаргу підтримала.

Представник Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації проти апеляційної скарги заперечила.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не дотримана умова щодо постійного проживання у спірній кімнаті АДРЕСА_3 . Доказів того, що на час розгляду справи спірна кімната юридично вільна від прав третіх осіб на неї, тобто таке житло перебуває на балансі відповідного органу місцевого самоврядування та на нього не існує прав власності, користування або будь-яких інших майнових прав у третіх осіб матеріали справи не містять.

Проте погодитися з мотивами ухваленого судом першої інстанції рішення не можна.

Встановлено, що 04 березня 2002 року ВАТ «Київхімволокно» видано ордер на житлову площу в сімейному гуртожитку на період роботи в ВАТ «Київхімволокно» за № 2041 ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_3 на право зайняття житлової площі в сімейному гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 , розміром 18 кв.м на 3 поверсі.

У червні 2015 року ВАТ «Київхімволокно» видано ордер ОСОБА_1 на житлову площу у гуртожитку АДРЕСА_1 на сім`ю з трьох осіб у кімнаті № 120 розміром житлової площі 18, 8 кв.м.

07 серпня 2015 року розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 762 «Про безоплатне прийняття гуртожитку та зовнішніх інженерних мереж відкритого акціонерного товариства «Київхімволокно» до комунальної власності територіальної громади міста Києва», гуртожиток по АДРЕСА_5 прийнятий до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

17 лютого 2016 року розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 86 «Про затвердження акта приймання-передачі гуртожитку на АДРЕСА_5 в комунальну власність територіальної громади міста Києва та до сфери управління Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації», затверджено акт приймання-передачі гуртожитку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 лютого 2019 року ліквідовано ВАТ «Київхімволокно» у зв`язку з банкрутством.

У січні 2010 року між ВАТ «Київхімволокно» та ОСОБА_2 укладено договір найму кім. АДРЕСА_6 .

Після проведення інвентаризації житлових приміщень в гуртожитку кімнату № 50, перенумеровано у кімнату № 94, а спірна кімната № 97 перенумерована у кімнату № 120.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року у справі № 754/5949/15-ц у задоволенні позову ВАТ «Київхімволокно» до ОСОБА_2 про виселення із спірної кімнати без надання іншого жилого приміщення відмовлено.

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Київхімволокно», третя особа ОСОБА_1 про визнати недійсним ордеру № 115, виданого ВАТ «Київхімволокно» на ім`я ОСОБА_1 .

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 серпня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним ордер, виданий ВАТ «Київхімволокно» ОСОБА_1 на право користування кімнатою № 120.

Постановою Верховного Суду від 19 червня 2019 року вказане рішення залишено без змін.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про його виселення зі спірної кімнати № 120.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 вересня 2020 року у справі у задоволенні позову відмовлено.

У березні 2021 року та у травні 2021 року ОСОБА_1 зверталася до відповідача з листами про видачу ордера на кімнату.

Відповідачем повідомлено ОСОБА_1 про те, що Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація не є правонаступником ВАТ «Київхімволокно», не може регулювати правовідносини між підприємством та його колишнім працівником.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 наголошувала на тому, що спірну кімнату отримала законним шляхом, не має іншого житла, це житлове приміщення є єдиним місцем її реєстрації.

За ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, установлених законом.

Згідно із вимогами ст. 128 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Стаття 129 ЖК Української РСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Відповідно до пункту 1 розділу 2 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84, вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, форма якого наведена у додатку до Положення, виданого відповідно до ст. 129 ЖК Української РСР, з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку.

Отже, ордер на жилу площу в гуртожитку може бути видано лише за спільним рішенням адміністрації та відповідного профспілкового комітету підприємства, установи, організації, і цей ордер є єдиною підставою для вселення в жиле приміщення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах із ВАТ «Київхімволокно». У зв`язку із чим на період роботи в ВАТ «Київхімволокно» їй видано ордер на житлову площу у гуртожитку АДРЕСА_1 на сім`ю з трьох осіб у кімнаті № 120 розміром житлової площі 18, 8 кв.м.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 серпня 2017 року визнано недійсним вказаний ордер, виданий ВАТ «Київхімволокно» ОСОБА_1 на право користування кімнатою № 120.

Постановою Верховного Суду від 19 червня 2019 року вказане рішення залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 лютого 2019 року ВАТ «Київхімволокно» ліквідовано у зв`язку з банкрутством.

Встановлено, що звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах із ВАТ «Київхімволокно».

07 серпня 2015 року розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 762 «Про безоплатне прийняття гуртожитку та зовнішніх інженерних мереж відкритого акціонерного товариства «Київхімволокно» до комунальної власності територіальної громади міста Києва», гуртожиток, у якому знаходиться спірна кімната, передано до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Враховуючи, що у ОСОБА_1 відсутні жодні правові підстави займати спірну кімнату, з підприємством у трудових відносинах не перебуває, підприємство ліквідоване, гуртожиток передано у комунальну власність, виданий їй ордер визнаний судом недійсним, тому у позивача відсутнє право на користування спірною кімнатою гуртожитку.

Згідно відповіді Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 16 березня 2021 року та від 21 травня 2021 року вказано, що сім`я ОСОБА_1 у складі трьох осіб перебуває на квартирному обліку в Деснянській районній в місті Києві державній адміністрації з 01 листопада 2011 року для надання житла на загальних підставах. Станом на 11 березня 2021 року номер черговості родини - 4161.

Таким чином, позивач має право на отримання житла на загальних підставах відповідно до черговості, встановленої відповідним органом місцевої виконавчої влади.

Суд першої інстанції помилково вказав підставою для відмови в позові те, що спірна кімната в гуртожитку не є вільною.

Однак зазначена обставина не має значення для правильного вирішення справи, оскільки позивач не має право на спірну кімнату гуртожитку, незалежно від того вільна ця кімната чи ні.

З огляду на це, рішення суду слід змінити, з викладенням мотивувальної його частини в редакції цієї постанови.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 27 травня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко