Справа №:755/9250/24
Провадження №: 2-н/755/221/24
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"03" червня 2024 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., розглянувши заяву Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, в частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі

2 500,00 грн,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 8 703,56 грн, інфляційних збитків у розмірі 102,86 грн, три відсотки річних у розмірі 64,09 грн, що разом складає 8 870,51 грн, та судових витрат у розмірі 3 802,80 грн, що складаються із витрат на правову допомогу у розмірі

2 500,00 грн та витрат на оплату судового збору у розмірі 302,80 грн.

На обґрунтування заяви заявник вказує, що КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» забезпечує житлово-комунальними послугами квартиру АДРЕСА_1 , споживачем комунальних послуг є ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 161 ЦПК України встановлений вичерпний перелік вимог, за якими може бути виданий судовий наказ.

Однак, у заяві про видачу судового наказу заявником заявлено вимогу про стягнення судових витрат у розмірі 2 802,80 грн, що складаються із витрат на правову допомогу у розмірі 2 500,00 грн та витрат на оплату судового збору у розмірі 302,80 грн.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 168 ЦПК України встановлено, що у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу

За частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

Відповідно до частини третьої статті 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Крім того, суд звертає увагу, що саме відповідач, доводить співмірність витрат, що неможливе в наказному провадженні, а тому звужує права особи.

Отже, оскільки розгляд заяв про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника, то останній позбавлений права на подання відповідного клопотання про зменшення таких витрат.

Заявником заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі

2 500 грн, за якою не може бути видано судовий наказ, оскільки зазначене не входить до переліку, визначеному частиною першою статті 161 ЦПК України, та вказані витрати входять до предмету доказування по справі, що унеможливлює стягнення їх за правилами наказного провадження, а тому суд, враховуючи права заявника на компенсацію вказаних витрат, вважає за необхідне відмовити у видачі вказаного судового наказу, в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись статтями 165, 166, 260, 353 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

У видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, в частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2 500,00 грн, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова