КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 756/3344/23

номер провадження: 22-ц/824/1053/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Старовойтової Дарини Андріївни на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року у складі судді Шевчука А.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (далі - ТОВ «Пологовий будинок «Лелека») про стягнення грошових коштів.

Позов мотивований тим, що 04 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було укладено договір №367В/09/2021 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Базовий+» з 6 тижнів - до пологів, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався надати позивачці кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у проведенні амбулаторного спостереження вагітності в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги з амбулаторного спостереження вагітності.

Згідно з пунктами 5.2, 5.3 договору №367В/09/2021 вартість медичної допомоги, що надається пацієнту, складає 39 214 грн 00 коп., яка сплачується клієнтом одноразово у формі 100% передоплати в день підписання договору.

Крім того, 28 вересня 2021 року між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладений попередній договір №213П/09/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Стандарт», відповідно до п.1.4, якого при підписанні даного договору платник здійснює на користь медичного закладу авансовий платіж у розмірі 60 092 грн 00 коп., що дорівнює вартості послуг медичного закладу за основним договором з ведення пологів (одно плідна вагітність) пакет «Стандарт». Відповідно до рахунку-фактури №64846 від 28 вересня 2021 року зазначена сума була сплачена в повному обсязі.

31 січня 2022 року між сторонами був укладений основний договір №15К/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (планового кесаревого розтину при одноплідній вагітності) пакет «Стандарт», відповідно до умов якого відповідач зобов`язався надати позивачу кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта в обсязі та на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього. Того ж дня між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, за якою медичний заклад за побажанням пацієнта призначає лікаря ОСОБА_3 для індивідуального проведення її пологів. Дана послуга сплачується пацієнтом додатково у розмірі 19 100 грн 00 коп, одноразово, у формі 100% передплати, в день підписання даної додаткової угоди.

31 січня 2022 року позивачем сплачено 23 900 грн 00 коп. на користь відповідача за родопоміч оперативним шляхом (доплата за кесарів розтин) та 2 800 грн 00 коп. за розширений скринінг на 42 спадкових захворювання обміну речовин, проте результатів скринінгу позивач не отримала.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила стягнути з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на свою користь сплачені грошові кошти в загальній сумі 145 106 грн 00 коп., які складаються із:

сплачених грошових коштів у розмірі 39 214 грн 00 коп. за договором №367В/09/2021 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Базовий+» з 6 тижнів - до пологів (одно плідна вагітність) від 04 вересня 2021 року;

сплачених грошових коштів у розмірі 60 092 грн 00 коп. за попереднім договором №213/09/2021 від 28 вересня 2021 року, що є вартістю медичної допомоги, яка мала бути надана за договором №15К/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг з ведення пологів (планового кесаревого розтину при одно плідній вагітності) пакет «Стандарт»;

сплачених грошових коштів у розмірі 2 800 грн 00 коп. за розширений генетичний скринінг на 42 спадкових захворювання обміну речовин;

сплачених грошових коштів у розмірі 23 900 грн 00 коп. за послугу з родопомочі оперативним шляхом (доплату за кесарів розтин);

сплачених грошових коштів у розмірі 19 100 грн 00 коп. за надання медичних послуг в пологах заздалегідь обраним провідним лікарем акушером-гінекологом.

Крім того, 19 травня 2023 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про зміну предмету позову, в якій доповнила позовні вимоги та додатково просила стягнути: 4 913 грн 52 коп. - три проценти річних, станом на 03 травня 2023 року; 31 087 грн 98 коп. - інфляційне збільшення боргу станом на 03 травня 2023 року, 1 811 грн 00 коп. - витрати по сплаті судового збору та 17 000 грн 00 коп. - витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про зміну предмету позову.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 45 800 грн 00 коп., частину сплаченого судового збору у розмірі 458 грн 00 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Старовойтова Д.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати. Прийняти заяву про зміну предмету позову, подану 19 травня 2023 року та розглянути позовні вимоги в редакції заяви. Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи при вирішенні спору, а також невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 19 травня 2023 року представник позивача звернулась до суду першої інстанції із заявою про зміну предмета позову, у якій просила стягнути, окрім основної суми боргу, три проценти річних, що становить 4 913 грн 52 коп. та інфляційне збільшення боргу у розмірі 31 087 грн 98 коп. Однак судом першої інстанції без належного обґрунтування відмовлено у прийняті вищезазначеної заяви. Вважає, що позивач скористалась своїм правом на збільшення розміру позовних вимог та подала відповідну заяву. Позивачкою виконано всі вимоги визначені нормам ЦПК України, а саме, сплачено судовий збір та направлено заяву з додатками на адресу відповідача. Загальний розмір заборгованості складає 145 106 грн 00 коп., три проценти річних за період з 17 березня 2022 року по 03 травня 2023 року складають 4 913 грн 52 коп., інфляційне збільшення боргу на період з квітня 2022 року по травень 2023 року становить 31 087 грн 98 коп.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність порушення права позивачки, оскільки відповідно з договором №367В/09/2021 та договором №15К/01/2022 прямо передбачено, що у разі припинення договорів відповідна сума грошових коштів повертається пацієнту на вимогу останньої.

Відповідно до передбачених у договорах №367В/09/2021 та №15К/01/2022 умов, відповідач не надав позивачу послуги, жодним чином не реагував на надіслану заяву-письмове повідомлення про припинення дії договорів та вимогу про повернення сплачених коштів. У зв`язку з наведеним, позивачка зазнала негативних наслідків у вигляді неотримання необхідної якісної та кваліфікованої медичної допомоги, для одержання якої було витрачено значну суму коштів, та в цей же час неможливості повернути попередньо сплачені кошти у розмірі 39 214 грн 00 коп. та 60 092 грн 00 коп.

Зазначає, що скільки перша вимога позивачки була направлена відповідачу та, відповідно, одержана відповідачем 09 березня 2022 року, обов`язок повернення коштів був до 16 березня 2022 року включно. Стверджує, що відповідач грошові кошти за договором на вимогу позивача ані позивачу, ані платнику, не повернув.

Також вказує, що правовідносини щодо надання послуг за договорами виникли саме між позивачем та відповідачем, внаслідок бездіяльності відповідача право позивача було порушене.

З урахуванням змісту та обсягу наданих послуг професійної правничої допомоги, які відображені у низці документів, доданих позивачкою до позовної заяви та у яких конкретизовано види правової допомоги, що надавались позивачці під час розгляду справи судом першої інстанції, характер та спектр послуг. Позивачка просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, враховуючи обсяг отриманої позивачем від представника правової допомоги, час витрачений на її надання, а також значення справи для позивачки, а тому з відповідача підлягає стягненню саме заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу у розмірі 17 000 грн 00 коп.

При цьому, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, тому очікує нести витрати на правову допомогу у справі на стадії апеляційного провадження в розмірі 10 000 грн 00 коп.

ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що згідно з п.7.1 договору спостереження, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та сплати пацієнтом суми передбаченої п.5.2 договору і діє до пологів пацієнта. Відповідно до п.1.5. договору спостереження пацієнт самостійно визначив платника, яким виступив ФОП ОСОБА_2 Платником було сплачено вартість договору спостереження у розмірі 39 214 грн 00 коп., яка складалась з основної суми договору спостереження - вартість із 7 % знижкою складає 37 414 грн 00 коп. та страхового платежу «Захищена вагітність одноплодова», програма 1 - вартість 1 800 грн 00 коп. Згідно договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №7619/999/318/210002244 від 04 вересня 2021 року сплачена платником ФОП ОСОБА_2 у розмірі 1 800 грн 00 коп. була оплачена на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Отже, пацієнтом, за час спостереження вагітності з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було використано послуги на суму 29 830 грн 00 коп., а тому сума невикористаних послуг за договором спостереження складає: 39 214,00-1 800,00-29 830,00=7 584 грн 00 коп.

Відповідно до п.8.1.2 договору спостереження, дія договору може бути достроково припинена з ініціативи пацієнта, за умови письмового повідомлення медичного закладу, шляхом написання заяви на ім`я головного лікаря медичного закладу, із зазначенням причин розірвання договору, однак в матеріалах справи відсутня така заява та докази її відправлення ТОВ «Пологовий будинок «Лелека».

Відповідно до п.7.1 договору спостереження, він припинився 29 березня 2022 року, а саме датою проведення пологів позивача.

Разом з тим, між сторонами 31 січня 2022 року було укладено договір 15К/01/2022 про надання медичної допомоги з ведення пологів, пакет «Стандарт». Відповідно до п.8.4 договору ведення вартість медичної допомоги, зазначена в п.8.1 договору в сумі 60 092 грн 00 коп. сплачені пацієнтом в якості авансового платежу за попереднім договором № 213П/09/2021 від 28 серпня 2021 року.

Платником ФОП ОСОБА_2 було сплачено вартість договору ведення у розмірі 60 092 грн 00 коп., яка складається з основної суми договору ведення - вартість із 12 % знижкою складала 58 292 грн 00 коп. та страхового платежу «Безпечні пологи розширена», програма 1 - вартість 1 800 грн 00 коп.

Таким чином, ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» вважає, що судом першої інстанції було законно та обґрунтовано прийнято рішення про стягнення коштів на користь позивачки та відмовлено у частині стягнення коштів на користь позивачки, які були сплачені сторонньою особою у справі, а саме ФОП ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 145 106 грн 00 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати, в тому числі, на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 17 березня 2023 року прийнято позов ОСОБА_1 до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення коштів та призначено спрощене позовне провадження. Судове засідання у справі призначено на 26 червня 2023 року о 14 год 15 хв.

19 травня 2023 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Старовойтовою Д.А. подано заяву про зміну предмету позову, в якій вона доповнила позовні вимоги та додатково просила стягнути: 4 913 грн 52 коп. - три проценти річних, станом на 03 травня 2023 року; 31 087 грн 98 коп. - інфляційне збільшення боргу станом на 03 травня 2023 року, 1 811 грн 00 коп. - витрати по сплаті судового збору та 17 000 грн 00 коп. - витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Старовойтової Д.А. про зміну предмету позову - відмовлено.

З наданого на запит Київського апеляційного суду звукозапису судового засідання Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року вбачається, що відмовляючи в задоволенні вказаної заяви, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою заявлено нову вимогу, яка не може розглядатися судом як зміна предмету позову, однак колегія суддів не погоджується з такими висновками, виходячи з такого.

Відповідно до ч.3 ст.49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин (аналогічний висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22 липня 2021 року у справі № 910/18389/20).

У відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із ч.5 ст.49 ЦПК України, у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частинами третьою, четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

З матеріалів справи вбачається, що при подачі заяви про зміну предмету позову представником ОСОБА_1 - адвокатом Старовойтовою Д.А. дотримано вказані вимоги закону, а саме, із відповідною заявою сторона позивача звернулася завчасно, тобто раніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі, та надала докази направлення даної заяви стороні відповідача.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Старовойтової Д.А. про зміну предмету позову, а тому дана заява підлягає до прийняття та відповідно, розгляду.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивачкою 04 вересня 2021 року укладено договір №367В/09/2021 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Базовий+» з 6 тижнів до пологів і відповідно до п.1.5 договору спостереження позивачка самостійно визначила платника, яким виступив ФОП ОСОБА_2 та сплатив суму у розмірі 39 214 грн 00 коп., яка складається з основної суми договору ведення пологів - вартість із 7% знижкою складає 37 414 грн 00 коп. та страхового платежу «Захищена вагітність одноплодова», програма 1 - вартість 1 800 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №131 від 04 вересня 2021 року.

Крім того, 28 вересня 2021 року між ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» укладено попередній договір №213П/09/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів. Згідно даного договору сторони взяли обов`язок укласти договір про надання медичної допомоги з ведення пологів.

При цьому, 31 січня 2022 року між сторонами був укладений основний договір №15К/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (планового кесаревого розтину при одноплідній вагітності) пакет «Стандарт», відповідно до умов якого відповідач зобов`язався надати позивачу кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів пацієнта в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги. Послуги мали надаватись у пологовому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п.8.4 основного договору вартість медичної допомоги зазначена в п.8.1 договору у сумі 60 092 грн 00 коп. сплачена ФОП ОСОБА_2 в якості авансового платежу за попереднім договором №213П/09/2021 від 28 вересня 2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією №132 від 01 жовтня 2021 року.

У відповідності до п.3.3 договору, позивачка зобов`язується прибути в медичний заклад для проведення пологів з паспортом та обмінною картою.

Відповідно до п.3.1 договору, медичний заклад зобов`язаний надати якісну і кваліфіковану медичну допомогу пацієнту в межах цього договору.

Пунктами 9.3, 9.4 договору передбачено, що сторони не несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання цього договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема війну та воєнні дії.

Відповідно до п.9.5 договору, сторона яка не може виконувати свої договірні відносини, внаслідок обставин, зазначених у п.9.4 договору повинна проінформувати про це іншу сторону, а також належним чином цей факт підтвердити.

Пунктом 11.2 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання із врахуванням вимог п.8.4 договору, і діє до остаточного виконання зобов`язань.

Згідно з п.10.1 договору, він може бути достроково припинений з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу із зазначенням причин. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання повідомлення пацієнта. В такому випадку пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_2 по договору №367В/09/2021 сплачено суму у розмірі 39 214 грн 00 коп., а по договору №15К/01/2022 - суму у розмірі 60 092 грн 00 коп. в якості авансового платежу за попереднім договором №213П/09/2021.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що платником у зазначених вище договорах виступає ФОП ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 не може бути особою, якій належить право вимоги про повернення коштів за даними договорами і вона не довела порушення її права чи безпосереднього інтересу. Тому суд вважав, що вона є неналежним позивачем у частині вимог щодо стягнення коштів сплачених іншою особою. Це є самостійною підставою для відмови в позові в частині стягнення коштів за договорами №367В/09/2021 та №15К/01/2022.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, а його зміст становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 627,628 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.630 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі встановленій для основного договору. Зобов`язання встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, судом встановлено, що між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивачкою 04 вересня 2021 року укладено договір №367В/09/2021 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Базовий+» з 6 тижнів до пологів і відповідно до п.1.5 договору спостереження позивач самостійно визначив платника, яким виступив ФОП ОСОБА_2 та сплатив суму у розмірі 39 214 грн 00 коп., яка складається з основної суми договору ведення пологів - вартість із 7% знижкою складає 37 414 грн 00 коп. та страхового платежу «Захищена вагітність одноплодова», програма 1 - вартість 1 800 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №131 від 04 вересня 2021 року.

Крім того, 28 вересня 2021 року між ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» укладено попередній договір №213П/09/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів. Згідно даного договору сторони взяли обов`язок укласти договір про надання медичної допомоги з ведення пологів.

Відповідно до п.8.4 основного договору, вартість медичної допомоги зазначена в п.8.1 договору у сумі 60 092 грн 00 коп. сплачена ФОП ОСОБА_2 в якості авансового платежу за попереднім договором №213П/09/2021 від 28 вересня 2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією №132 від 01 жовтня 2021 року.

Крім того, із відзиву відповідача на апеляційну скаргу вбачається, що відповідач підтверджує факт того, що ФОП ОСОБА_2 виступив платником для позивачки ОСОБА_1 та сплатив на користь ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» грошові кошти у загальному розмірі 39 214 грн 00 коп. за договором №367В/09/2021 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Базовий+» з 6 тижнів до пологів.

Також відповідач підтверджує факт того, що ФОП ОСОБА_2 виступив платником для позивача ОСОБА_1 та сплатив на користь ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» грошові кошти у загальному розмірі 60 092 грн 00 коп. в якості авансового платежу за Попереднім договором №213П/09/2021 від 28 вересня 2021 року.

Умовами даних договорів передбачено право саме пацієнта відмовитись від договору в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору.

Відповідно до наданих доказів, позивачка народила дитину в іншому медичному закладі та зверталася до відповідача з вимогою про повернення сплачених коштів.

Крім того, відповідачем зазначено, що згідно договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №7619/999/318/210002244 від 04 вересня 2021 року ФОП ОСОБА_2 було сплачено 1 800 грн 00 коп. на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Також пацієнтом за час спостереження вагітності з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було використано послуги на суму 29 830 грн 00 коп., а тому сума невикористаних послуг за договором спостереження складає: 39 214,00-1 800,00-29 830,00=7 584 грн 00 коп.

Надані послуги та їх розмір підтверджується довідкою від 10 травня 2023 року про надані послуги ОСОБА_1 згідно договору №367В/09/2021 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Базовий+» з 6 тижнів - до пологів, одноплідна вагітність, укладеного 04 вересня 2021 року (а.с.138, т.1).

Таким чином, обґрунтованими є позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача на її користь сплачених грошових коштів у розмірі 7 584 грн 00 коп. за договором №367В/09/2021 від 04 вересня 2021 року, 60 092 грн 00 коп. за попереднім договором №213П/09/2021 від 28 вересня 2021 року, 2 800 грн 00 коп. сплачених грошових коштів за розширений генетичний скринінг на 42 спадкових захворювання обміну речовин, 23 900 грн 00 коп. за послугу з родопомочі оперативним шляхом, 19 100 грн 00 коп. за надання медичних послуг в пологах заздалегідь обраним провідним лікарем акушером-гінекологом, а всього 113 476 грн 00 коп.

Також, згідно з положеннями ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

У ч.2 ст. 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Посилання позивачки на те, що вона звернулась з першою вимогою про повернення грошових коштів 09 березня 2022 року, що підтверджується скріншотом листування з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», є недоведеними, оскільки з даних скріншотів неможливо беззаперечно встановити, коли саме позивачка направила на електронну адресу відповідача дану вимогу.

Проте, з матеріалів справи беззаперечно вбачається, що 17 лютого 2023 року представником позивачки на адресу відповідача направлено вимогу про повернення сплачених коштів, яка останнім була отримана 22 лютого 2023 року (а.с.62-71, т.1). Дану обставину не заперечує сторона позивача.

Щодо посилання відповідача на обставини непереборної сили, а саме військова агресія російської федерації проти України, то апеляційний суд керується наступним.

Так, відповідачем було надано лист Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, де вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору.

Визначення обставин непереборної сили міститься в Законі України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Відповідно до положень ч.2 ст.14-1 вказаного вище закону Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною 1 цієї статті встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19 серпня 2022 року у справі №908/2287/17, зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати (пункт 75).

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних (пункт 76).

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 926/2343/16, від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18 та від 25 листопада 2021 року у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (пункт 77).

Разом з тим, для звільнення себе від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідач зобов`язаний був надати не лише сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), (в даному випадку лист Торгово-промислової палати України), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, підтвердити, що за місцем знаходженням ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» відбувались бойові дії, медичний заклад не мав можливості здійснювати свою діяльність й позивачка ОСОБА_1 , у зв`язку із вказаним, не змогла отримати послуги.

Встановивши, що оскільки умовами обох договорів, укладених сторонами, передбачено право позивача на розірвання договору в односторонньому порядку, що тягне за собою припинення зобов`язань та повернення на вимогу пацієнта сплаченої ціни договору (за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги пацієнту), та що позивачка скористалась цим правом і її відмова від укладених договорів була отримана відповідачем по справі, однак вимога про повернення сплачених коштів ним виконана не була, колегія суддів приходить до висновку про стягнення цих коштів на користь позивачки із відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч.2 ст.625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу (основне зобов`язання), суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та трьох процентів річних від простроченої суми.

Крім того, відповідно до ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Стаття 617 ЦК України звільняє від відповідальності за порушення зобов`язань, якщо воно стало саме наслідком форс-мажору. Однак, сам по собі воєнний стан не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10 березня 2023 року в справі № 922/1093/22).

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не надано відповідних документів ТПП України (сертифікату) щодо виникнення обставин непереборної сили та унеможливлення виконання внаслідок непереборної сили саме зобов`язання за укладеними сторонами договорами у вигляді повернення грошових коштів пацієнту після їх розірвання/відмови від укладення основного договору.

У постанові Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі № 910/9258/20 суд послався на раніше сформульований у цілій низці своїх постанов висновок, відповідно до якого: засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на ТПП України та уповноважені нею регіональні ТПП; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання - саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору, отже, навіть у разі наявності сертифікату ТПП України про форс-мажор суд оцінюватиме цей доказ у сукупності з іншими.

У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 922/2394/21 також зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідач, заперечуючи проти доводів позову і вказуючи на те, що з березня 2022 року робота пологового будинку була вимушено припинена через російську агресію та введення воєнного стану на території України, надання пологовим будинком медичної допомоги пораненим військовослужбовцям, територіальній обороні, мирним жителям, породіллі, обстріли будівлі пологового будинку, не мотивує та не обґрунтовує, як саме вказані обставини вплинули на виконання обов`язку саме з повернення позивачу коштів за укладеними договорами.

Враховуючи зазначене, з урахуванням п.10.1 договору, апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат з 02 березня 2023 року (за спливом 5 робочих днів з моменту отримання вимоги) по 03 травня 2023 року (в межах заявлених вимог).

При розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних у період з 02 березня 2023 року по 03 травня 2023 року колегія суддів керується методикою розрахунку, яка визначена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), а саме, інфляційні втрати розраховується за формулою: [Сума боргу] ? [Індекс інфляції] ? 100% - [Сума боргу], а три проценти річних розраховується за формулою: [Сума боргу] ? [Процентна ставка] ? 100% ? 365 днів ? [Кількість днів].

Враховуючи загальний розмір заборгованості, який становить 113 476 грн 00 коп. та з урахуванням вказаних вище формул, колегія суддів вважає, що розмір інфляційних втрат становить 1 932 грн 50 коп., а розмір трьох процентів річних складає 587 грн 59 коп.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції, не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 з наведених вище підстав.

Крім того, ОСОБА_1 просила стягнути із ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 17 000 грн 00 коп.

На підтвердження надання правничої допомоги та її оплату в суді першої інстанції, адвокатом Старовойтовою Д.А. надано копію додаткової угоди №2 до договору про надання правової допомоги №23/1007 від 05 травня 2023 року, звіт №1 про виконану адвокатським бюро роботу (надані послуги) та витрачений час відповідно до договору про надання правової допомоги №23/1007, рахунок-фактура №1 від 05 травня 2023 року, акт №1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 08 травня 2023 року (а.с.186-190, т.1).

Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також у постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, від 12 січня 2022 року у справі № 750/10242/20.

ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» до суду першої інстанції подало клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу до 3 000 грн 00 коп.

Враховуючи складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд приходить до висновку про стягнення з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги в суді першої інстанції у розмірі 8 000 грн 00 коп.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила стягнути із ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 грн 00 коп.

На підтвердження надання правничої допомоги та її оплату в суді першої інстанції, адвокатом Старовойтовою Д.А. надано копію додаткової угоди №2 до договору про надання правової допомоги №23/1007 від 01 грудня 2023 року, звіт №3 про виконану адвокатським бюро роботу (надані послуги) та витрачений час відповідно до договору про надання правової допомоги №23/1007 від 07 травня 2024 року, рахунок-фактура №2 від 07 травня 2024 року, акт №2 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 07 травня 2024 року.

Розглянувши вказану заяву, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» подало клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу до 1 000 грн 00 коп.

Враховуючи складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд приходить до висновку про стягнення з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000 грн 00 коп.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Старовойтової Дарини Андріївни задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 сплачені грошові кошти у сумі 115 996 грн 09 коп. з яких: 7 584 грн 00 коп. за договором №367В/09/2021 від 04 вересня 2021 року; 60 092 грн 00 коп. за попереднім договором №213П/09/2021 від 28 вересня 2021 року; 2 800 грн 00 коп. сплачених грошових коштів за розширений генетичний скринінг на 42 спадкових захворювання обміну речовин; 23 900 грн 00 коп. за послугу з родопомочі оперативним шляхом; 19 100 грн 00 коп. за надання медичних послуг в пологах заздалегідь обраним провідним лікарем акушером-гінекологом; 1 932 грн 50 коп. інфляційних втрат та 587 грн 59 коп. трьох процентів річних.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді