Справа № 476/828/23
Провадження № 2/476/40/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2024 року с.м.т. Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Минаєвої Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження у залі суду с.м.т. Єланець цивільну справу за позовом акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

09.10.2023 року представник АТ "АКЦЕНТ-БАНК", ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.02.2020 року відповідач ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі підписаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.

АТ "АКЦЕНТ-БАНК" свої зобов`язання за договором та угодою виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому умовами договору, але відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 28.08.2023 року виникла заборгованість у розмірі 20667,06 грн., яка складається з наступного: 12874,46 грн. заборгованість за кредитом, 7792,6 грн. заборгованість по процентам, 0,00 грн. штрафи.

Посилаючись на викладене, представник позивача просив стягнути з відповідача 20667,06 грн. заборгованості за кредитним договором та 2684 грн. у рахунок відшкодування судових витрат по справі.

Відповідач та його представник до суду надали відзив на позовну заяву, у якому заперечили проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Пояснили, що з метою отримання банківських послуг від АТ "АКЦЕНТ-БАНК" відповідач підписав анкету-заяву б/н від 06.02.2020 року та Паспорт споживчого кредиту. Цього ж дня відповідачу відкрито банківський рахунок НОМЕР_1 та надано картку за № НОМЕР_2 з терміном дії до грудня 2024 року. З довідки за карткою вбачається, що до цього ж самого рахунку відповідачеві було видано ще одну картку за № 414497 строком дії до грудня 2024 року, однак, відповідач не розуміє, що це за картка, оскільки, в його додатку АБанк24 картка із вказаним номером відсутня, хоча саме цей додаток має відображати всі існуючі картки відповідача.

До позовної заяви також долучено довідку за лімітами, в якій зазначено, що 06.02.2020 року (на день підписання анкети-заяви) відповідачеві встановлено ліміт на рахунку у сумі 0 грн., а 04.05.2020 року ліміт збільшено до 12900 грн. Однак, ці кредитні кошти відповідач від позивача не отримував та ними не користувався. У виписці по картці відповідача та розрахунку заборгованості, долучених до позовної заяви, також відсутня інформація про надання 04.05.2020 року відповідачеві кредитного ліміту у сумі 12900 грн. До того ж, із вищевказаної виписки по рахунку, яка сформована за період з 06.02.2020 року по 28.08.2023 року, прослідковується, що банківські операції по рахунку починаються з 30.05.2020 року із внесення відповідачем на свій рахунок особистих коштів у сумі 3900 грн.

Крім того, вважають, що Умови та Правила надання банківських послуг в А-Банку та банківські тарифи не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними. Підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку не містить умов щодо внесення плати за користування кредитом, не містить даних щодо погодження банком надання відповідачу банківських послуг, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 06.02.2020 року. Також не є частиною договору Паспорт споживчого кредиту, оскільки у вказаному паспорті не відбулася фіксація волі сторін договору та його змісту. Вказане свідчить про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді плату за користування кредитом у вигляді процентів та інших щомісячних платежів за користування кредитом.

Також у ході судового розгляду представником відповідача подано до суду клопотання про відшкодування відповідачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9405 грн.

У відповіді на відзив представник позивача пояснив, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. З розрахунку заборгованості вбачається, що боржник користувався кредитом, значить ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і погодився з ними, оскільки, даний кредитний договір є договором оферти. Своїм підписом під кредитним договором позичальник підтвердив факт виконання банком усіх переддоговірних формальностей, що і є доказом обізнаності позичальника з усіма умовами кредитування на момент підписання кредитного договору. До матеріалів справи також додано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», у якому чітко зазначені усі умови кредитування, строки, процентна ставка та ін.

На підтвердження вірності розрахунку заборгованості до матеріалів справи додано банківську виписку, яка є первинним бухгалтерським документом, та в якій відображено використання відповідачем кредитного ліміту.

У зв`язку з викладеним, представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Також представник позивача заперечив проти задоволення клопотання представника відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9405 грн., посилаючись на їхню не співмірність складності справи, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягу наданих послуг та ціні позову.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з викладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних у матеріалах справи письмових матеріалів, доказів наданих до суду сторонами та їх представниками, за відсутності належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи учасників.

Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, заперечень, наданих стороною відповідача, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 06.02.2020 року відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а. с. 9).

Відповідач факту підпису вказаної анкети-заяви не заперечує.

Анкета-заява містить відомості стосовно персональних даних відповідача, а також інформацію про те, що підписавши анкету - заяву відповідач надав свою згоду, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, становить між сторонами договір про надання банківських послуг, примірник якого отримав шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту.

Умов про видачу кредитної картки, строку її дії, нарахування процентів та інших платежів, згідно укладеного між сторонами договору, анкета-заява не містить.

Також 06.02.2020 року відповідач підписав електронним цифровим підписом-одноразовим ідентифікатором Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який містить інформацію щодо загальної вартості кредиту, строку кредитування, ліміту кредиту, процентної ставки, порядку повернення кредиту та штрафних санкцій (а. с. 10-11).

До матеріалів позовної заяви також долучено Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк (а. с. 23-29) та Тарифи по картці «Зелена» (а. с. 30-31), які не мітять підпису позичальника та є роздруківкою із сайту банку.

Із довідки за картками, виданої головою правління АТ "АКЦЕНТ-БАНК", слідує, що відповідачу відкрито рахунок у АТ "АКЦЕНТ-БАНК" №8496 та видано наступні картки: № НОМЕР_3 строком дії до грудня 2024 року та № НОМЕР_2 з терміном дії до грудня 2024 року (а. с. 21).

Станом на 06.02.2020 року (на день укладення договору та відкриття карткового рахунку) відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 0,00 грн., 04.05.2020 року кредитний ліміт по картці відповідача збільшено до 12900 грн. (а. с. 22).

У відзиві на позовну заяву стороною відповідача заперечується факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 12900 грн. та користування ними.

Суд, надаючи оцінку вищевказаному твердженню представника відповідача, погоджується з тим, що вказані зміни кредитного ліміту не відображені а ні в розрахунку заборгованості за договором б/н від 06.02.2020 року (а. с. 6-8), а ні в виписці по картці відповідача за рахунком НОМЕР_1 (а. с. 12-20). Між тим, із вищевказаної виписки по картці відповідача, яка має статус первинного документу відповідно до Переліку типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012р. №578/5, прослідковується, що відповідач активно користувався кредитними коштами, в тому числі, здійснюючи щомісячні платежі за кредитними договорами «Розстрочка миттєва» та періодично вносив платежі у рахунок погашення виниклої заборгованості по вказаному рахунку (а. с. 12-20), що свідчить про обізнаність останнього стосовно виникнення заборгованості, а відтак відповідно і про зміни кредитного ліміту по вказаному рахунку.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що банк свої зобов`язання у частині надання кредитних коштів відповідачу виконав у повному обсязі, навіть незважаючи на неповне відображення вказаної інформації у відповідних розрахунку заборгованості та виписці по картці.

Натомість, відповідач свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів виконував не систематично.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 06.02.2020 року вбачається, що станом на 28.08.2023 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 20667,06 грн., яка складається з наступного: 12874,46 грн. заборгованість за кредитом, 7792,6 грн. заборгованість по процентам, 0,00 грн. штрафи (а. с. 6-8). Вказаний розрахунок виконаний у формі таблиці із зазначенням відповідних граф про суми поточної та простроченої заборгованості, кількості днів, на яку її нараховано, процентну ставку нараховану та прострочену, суми заборгованості по процентам та суми погашення за договором, при цьому, розрахунок також не містить інформації про те, які умови кредитування досягнуто між сторонами на час укладення договору.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Між тим, у анкеті-заяві позичальника від 06.02.2020 року (а. с. 9) процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена, також не вказано дані про тип кредитної карти, строк її дії, даних про розмір та порядок нарахування штрафних санкцій.

Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив, крім, заборгованості за тілом кредиту, стягнути з відповідача заборгованість за процентами.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення процентів, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім, самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, представник позивача посилався на Умови та Правила надання Банківських послуг у А-Банку, як невід`ємну частину спірного договору.

Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови і Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постановах від 11.03.2015 року справа № 6-16цс15, від 17.07.2019 року справа № 175/4576/14-ц, і не спростовано позивачем при розгляді даної справи.

Також суд не може прийняти до уваги підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором електронним цифровим підписом Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а. с. 10-11), оскільки підписання паспорта споживчого кредиту споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, адже у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін та його змісту.

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів чи інших заходів цивільної відповідальності за користування кредитними коштами, а відтак суд вважає, що нарахування процентів та інших штрафних санкцій за користування кредитом є неправомірним, оскільки позивач не довів належними доказами наявність у відповідача зобов`язань щодо їх сплати.

Разом з тим, як вбачається з виписки по особовому рахунку відповідача, яка повністю кореспондується із розрахунком заборгованості, відповідач активно користувався платіжною карткою. Більш того, як вбачається з виписки по особовому рахунку, відповідач здійснював погашення заборгованості, поповнюючи картковий рахунок. Вказані суми поповнення зараховані банком у погашення заборгованості за процентами та ін., у зв`язку з чим сума заборгованості за тілом кредиту станом на 28.08.2023 року становить 12874,46 грн. Між тим, оскільки, сторони у договорі кредиту не дійшли згоди щодо встановлення процентів за користування кредитними коштами, платежі відповідача зараховані у рахунок погашення заборгованості по процентам мають бути зараховані у рахунок погашення тіла кредиту.

За вказаного, суд приходить до висновку, що позивачем хибно розрахована заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитом за рахунок його штучного збільшення через включення нарахованих процентів за користування кредитом.

Учасники справи власних розрахунків заборгованості, з урахуванням вищевказаних обставин, до суду не надали. З огляду на викладене, суд вбачає за необхідне провести власні розрахунки заборгованості.

Так, із виписки по картці відповідача (а. с. 12-20) прослідковується, що відповідачем у рахунок погашення заборгованості по процентам за вищевказаним договором сплачено 9195,58 грн., між тим, вказана сума має бути зарахована у рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту, а відтак залишок заборгованості за тілом кредиту становить 3678,88 грн. (12874,46 грн.(сума нарахованого тіла кредиту) - 9195,58 грн. (сума сплачених процентів)).

Тому, на думку суду, саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту за даним кредитним договором.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із слідуючого.

За приписами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З позовної заяви слідує, що позивачем ставляться вимоги про відшкодування судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 2 684 грн.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат до матеріалів справи додано платіжне доручення №724 про сплату під час подачі позовної заяви 2684 грн. судового збору (а. с. 40). Доказів понесених позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи положення ст.141ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог 477,77 грн. у рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Стосовно відшкодування відповідачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9405 грн., суд виходить з наступного.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, вирати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

За положеннями ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно імперативної вимоги ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 вказала, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У даній справі представництво інтересів відповідача здійснює адвокат Котенко І.О., яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а. с. 68) та договору про надання професійної правничої допомоги від 06.11.2023 року (а. с. 88-89). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем, його представником надано до суду квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 02.01.2024 року (а. с. 86) та детальний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу (а. с. 90).

Враховуючи заперечення представника позивача щодо суми витрат на професійну правничу допомогу, а також беручи до уваги час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих послуг, ціну позову та категорію справи, яка розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження на підставі письмових матеріалів справи, суд вважає обґрунтованими та співмірними складності справи витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7524 грн.

Враховуючи положення ст. 141 ЦК України, оскільки позовні вимоги задоволено частково, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню 6184,73 грн. у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, , МФО 307770) заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.02.2020 року станом на 28.08.2023 року у сумі 3678 (три тисячі шістсот сімдесят вісім) грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, , МФО 307770) 477 (чотириста сімдесят сім) грн. 77 коп. у рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, , МФО 307770) на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , 6184 (шість тисяч сто вісімдесят чотири) грн. 73 коп. у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 17.05.2024 року.

Суддя Н.В.Чернякова