Справа № 212/4317/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Пустовіта О.Г., за участі секретаря судового засідання Голуб О.В., у порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2024 року ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернувся з позовом до Акціонерного товариства «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» (надалі Відповідач, підприємство) про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків в розмірі сумі 355 000,00 гривень, без урахування утримання з цієї суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що працював на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці, безперервно понад 38 років, на посадах: підземного гірника прохідника шахти «Гігант», ВО Кривбасруда (31.10.1983р. - 08.08.1991р.); підземного кріпильника, шахти «Гігант» ВО Кривбасруда (08.08.1991р. - 28.01.1998р.); підземним кріпильником шахти «Родіна» (28.01.1998р. - 23.08.2022р.).

На підставі Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) від 04.10.2022 №4.6.2/5794-22, наданої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області і затвердженої 04.10.2022р., медичними висновками лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 23.01.2024р. №101, повідомлення про хронічне захворювання від 15.10.1998р., Позивачу було встановлено професійне захворювання:

«Радикулопатія попереково-крижова L4, LS, S1 1 шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м?язово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), парезом розгиначів правої стопи.

Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху). Захворювання професійні 23.01.2024.

Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В, фаза загострення. ЛН першого-другого ступеня. Захворювання професійне 1998».

Внаслідок шкідливих факторів виробництва виникли хронічні захворювання, і за висновками МСЕК від 23.04.2024р. серії 12 ААА №144329 та серії 12 ААГ №558473, Позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65% (з яких: 40% - радикулопатія, 20% - ХОЗЛ та 5% - туговухість) та 3 група інвалідності, безстроково. Відповідно до рекомендацій МСЕК Позивач потребує «медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування».

Вважає, що з огляду на те, що факт вини Відповідача підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26.02.2024р., медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 23.01.2021р. №101, Інформаційною довідкою про умови праці при підозрі в нього хронічного професійного захворювання від 04.10.2022 №4.6.2/5794-22, підприємство не створило безпечних умов праці, в період роботи позивача на підприємстві відповідача, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що протягом тривалого часу відчуває стійкий біль в шийному і п/кр від. хребта, з іррадіацією в праву ногу, біль і обмеження руху в ліктьових, плечових і колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, слабкість правої стопи, загальну слабкість, задишку при незначному фіз. навантаженні, кашель сухий, біль за грудиною, головний біль, запаморочення, відчуття серцебиття, коливання АТ, шум у вухах, систематично виникає необхідність отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Хронічний характер захворювань не дає надії на видужання у майбутньому. Також, настання негативних змін у житті Позивача, окрім неможливості відновлення його стану здоров`я, який він мав до виникнення професійного захворювання, обумовлене істотним погіршенням психологічного аспекту життя Позивача. Через хворобу Позивач не може належним чином слідкувати за побутом вдома, самостійно виконувати різні дії, які потребують фізичного навантаження у господарстві, це доводиться робити його дружині, що викликає неприхований осуд з боку оточуючих.

Ухвалою суду від 01 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

17.05.2024 року до суду надійшов відзив, з якого вбачається, що Відповідач позов не визнав посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутня довідка МСЕК про втрату професійної працездатності первинно. Вважає, що розмір моральної шкоди є безпідставним, не відповідає принципам розумності, справедливості та співмірності.

Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач працював у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, безперервно понад 38 років, на посадах: підземного гірника прохідника шахти «Гігант», ВО Кривбасруда (31.10.1983р. - 08.08.1991р.); підземного кріпильника, шахти «Гігант» ВО Кривбасруда (08.08.1991р. - 28.01.1998р.); підземним кріпильником шахти «Родіна» (28.01.1998р. - 23.08.2022р.), що підтверджується копією трудової книжки, та не оспорюється сторонами.

Згідно Акту №98024-ПЗ від 22.10.1998 форми П-4, у зв`язку з шкідливими умовами праці позивач з вини відповідача отримав наступні хронічні професійні захворювання за діагнозами Пильовий бронхіт першої стадії. Емфизема легень першої стадії, ДН першої-другої стадії.

Внаслідок шкідливих факторів виробництва виникли хронічні захворювання, і за довідками МСЕК від 23.04.2024р. серії 12 ААА №144329 та серії 12 ААГ №558473, Позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65% (з яких: 40% - радикулопатія, 20% - ХОЗЛ та 5% - туговухість) та 3 група інвалідності, безстроково.

26.02.2024 року на підприємстві проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача, про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4.

В якому вказано, що умови праці кріпильника дільниці №28 шахти «Криворізька» ОСОБА_1 відносяться: за вмістом аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); за показниками важкості праці - до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); за показниками мікроклімату - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); за показниками рівня шуму - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); за показниками напруженості праці - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі). Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеня (шкідливі).

Відповідно до п.17 Акту від 26.02.2024, Працюючи на дільниці №28 шахти «Криворізька» АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» у період з 28.01.1998 по 23.08.2022, ОСОБА_1 в підземних умовах шахти виконував комплекс робіт з кріплення та ремонту гірничих виробок різної конфігурації.

В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору. що перешкоджає їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням.

Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив рівнів шуму, що перевищували нормативні значення.

Причинами виникнення професійного захворювання Позивача згідно з п.18 Акту, слугували: фізичне навантаження, пил.

Важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, перевищувала на 7 кг і складала 37 кг при нормі до 30 кг; періодичне перебування у незручні робочій позі 45,0% зміни при нормі до 25%; періодичне перебування у вимушеній робочій позі 20,0% зміни при нормі до 10%; нахили тулуба (вимушені, більше 30°) 119 разів за зміну, при нормі - 51-100 разів; згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України №248 від 08.04.2014.

Шум: Еквівалентний рівень шуму перевищував норму на 6,3 дБА (86,3 дБА при гранично допустимому рівні 80 дБА) згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку і інфразвуку».

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно зі статтею 440-1 ЦК Української РСР моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діянням іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Необхідною умовою виникнення зобов`язання з відшкодування моральної (немайнової) шкоди є заподіяння цієї шкоди. Під шкодою прийнято розуміти всяке зменшення блага, що охороняється правом. Благо, що охороняється правом, може бути майновим або особистим немайновим. Внаслідок цього і шкода, що заподіюється благам, що охороняються, може бути майновою і моральною (немайновою). Вказуючи на моральну (немайнову) шкоду, що підлягає відшкодуванню, частина перша статті 440-1 ЦК Української РСР не визначала її поняття. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Стаття 440-1 ЦК Української РСР не містить будь-яких обмежень відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Отже, відповідно до статті 440-1 ЦК Української РСР фізична або юридична особа має право вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди у разі порушення її прав неправомірними діями в будь-яких цивільних та інших правовідносинах. Неправомірна поведінка заподіювача моральної (немайнової) шкоди є необхідною умовою відповідальності, тому суд при розгляді справ цієї категорії зобов`язаний з`ясувати , чим підтверджується факт заподіяння моральних або фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони заподіянні.

Стаття 440-1 ЦК Української РСРє загальною нормою, такою, що регулює деліктні правовідносини. Отже, моральна шкода за наявності для цього підстав повинна виплачуватись особою, яка її заподіяла, на підставі статті 440-1 чинного на час виникнення спірних правовідносин ЦК Української РСР.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК Української РСР та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року справа № 210/2271/19.

Стаття 440-1 ЦК Української РСР є загальною нормою, такою, що регулює деліктні правовідносини. Оскільки моральна шкода, завдана позивачу у зв`язку з ушкодженням здоров`я в результаті нещасного випадку на виробництві не відшкодовується ні на підставі інших нормативних актів, які були чинні станом на 18.06.1993 року, в тому числі Правилами відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, які введено в дію з 01.07.1993 року, згідно п. 11 яких моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення суду.

У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У відповідності зі ст. ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює йому моральній фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Судом встановлено, що у зв`язку з набутим професійним захворюванням, та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі в розмірі 65% з яких: 40% - радикулопатія, 20% - ХОЗЛ та 5% - туговухість, і встановленням групи інвалідності, позивачеві заподіяна моральна шкода.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, потребу в забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного призначення, часу роботи позивача на підприємстві відповідача, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 250 000 грн., без урахування утримання з цієї суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 2500,00 грн.

На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України, керуючись ст. ст. 3 ст.12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку із ушкодженням здоров`я на виробництві 250 000,00 гривень, без урахування утримання з цієї суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» на користь держави судовий збір в розмірі 2500,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», місце знаходження юридичної особи: 50029, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, 1а, код ЄРДПОУ 00191307.

Повний текст рішення складено та підписано 31 травня 2024 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт