УХВАЛА

04 червня 2024 року

м. Київ

справа № 638/6772/20

провадження № 61-7297ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , Сьома Харківська міська Державна нотаріальна контора, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 січня 2024 року.

Разом із касаційною скаргою заявник подала клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Дзержинського районного суду м. Харкова

від 10 травня 2023 року та постанови Харківського апеляційного суду від 11 січня 2024 року.

Клопотання обґрунтовує тим, що постанову Харківського апеляційного суду

від 11 січня 2024 року, повний текст якої складено 17 січня 2024 року, отримано

27 лютого 2024 року. Вперше звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою в межах строку на касаційне оскарження 28 березня 2024 року, яку повернуто ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2024 року. Зазначила, що внаслідок ворожої агресії з боку росії, а саме постійних обстрілів міста Харків погіршилося самопочуття заявниці, через страх та об`єктивну неможливість вийти на вулицю, отримавши ухвалу Верховного Суду, 09 травня 2024 року, заявниця повторно звернулася до Верховного Суду 15 травня 2024 року

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши доводи клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та надані нею докази, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником доводи свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2023 року та постанови Харківського апеляційного суду від 11 січня 2024 року.

Водночас, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з урахуванням наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як убачається зі змісту оскаржуваного судового рішення у травні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом в якому просили: 1) визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку літера «З-2», по АДРЕСА_1 , як частку в належну їй у спільній власності подружжя; 2) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку літера «З-2» по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 ; 2) визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку літера «З-2» по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

У касаційній скарзі заявник зазначає, що звільнена від сплати судового збору у зв`язку з тим, що вона є інвалідом ІІ групи та звільняється від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Під час опрацювання матеріалів касаційної скарги провадження № 61-7297ск24 виявлено відсутність копії довідки про інвалідність заявниці, зазначеної у додатках до касаційної скарги, про що складено акт № 597 від 30 травня 2024 року.

Таким чином, в матеріалах провадження відсутні докази на підтвердження відомостей зазначених у клопотанні.

З огляду на зазначене, за подану ОСОБА_1 касаційну скаргу судовий збір має бути сплачено, як за вимоги майнового характеру виходячи із вартості спірного майна. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду в ухвалах

від 25 листопада 2019 року в справі № 592/6348/13-ц, від 29 жовтня 2021 року в справі № 215/4928/20.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час подання позовної заяви) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 197,00 грн.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час подання позовної заяви) судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Відповідно до підпункту сьомого пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

З урахуванням статей 4, 6 Закону України «Про судовий збір» та положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», судовий збір має бути розраховано за формулою: ціна вартості спірного майна х 1 % (але не менше, ніж 878, 80 грн та не більше, ніж 10 985, 00 грн) х 200 %).

Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на відсутність відомостей про вартість спірного майна в розпорядженні Верховного Суду, заявнику необхідно зазначити ціну позову, зокрема вартість спірного майна і виходячи з його вартості порахувати та сплатити судовий збір за подану касаційну скаргу або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати.

ІІ. Крім того, у порушення вимог статті 392 ЦПК України заявником не дотримано вимог щодо змісту касаційної скарги.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

В касаційній скарзі заявник зазначає підставами касаційного оскарження пункт перший частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку), однак при цьому не конкретизує норму (норми) права, щодо застосування якої (яких) у подібних правовідносинах викладено висновок Верховного Суду про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Водночас ОСОБА_1 вказує підставою касаційного оскарження пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, однак не зазначає від якого саме висновку Верховного Суду необхідно відступити та у який спосіб, в якій постанові викладений цей висновок та чим обґрунтована необхідність такого відступу.

Оскільки законодавець вказав саме на вмотивоване обґрунтування необхідності відступлення від висновку Верховного Суду,зазначення у касаційній скарзі в якості підстави касаційного оскарження пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України не може зводитись лише до формального цитування цієї норми.

Таким чином, наразі, заявником належним чином не виконані вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

Таким чином, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали та уточненням обґрунтування касаційної скарги, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав).

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2023 року та постанови Харківського апеляційного суду від 11 січня 2024 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 січня 2024 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков