КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/2202/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/77/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сінево Україна», ОСОБА_2 , Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства про визнання договору недійсним, скасування реєстрації договору,

за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Сінево Україна» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Майбоженко А.М.,-

встановив:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.

Позивач просила: визнати недійсним договір № 11/11/08-1 про створення за замовленням і використання твору від 11 листопада 2008 року, укладеного між ТОВ «Сінево України» та ОСОБА_2 ; визнати недійсним рішення про реєстрацію договору, який стосується права автора на твір № 3384 від 05 травня 2017 року та виключити відомості про реєстрацію спірного договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 є співавтором серії творів «Маркерная диагностика вирусных гепатитов (практическое руководство)».

ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 виключні майнові права на серію творів.

У вересні 2019 року позивачу стало відомо про укладення між відповідачами спірного договору, за яким ОСОБА_2 за замовленням ТОВ «Сінево Україна» створила і передала майнові права на літературний твір «Лінійка гепатитів». На думку позивача, літературний твір «Лінійка гепатитів» є відображенням серії творів «Маркерная диагностика вирусных гепатитов (практическое руководство)».

ОСОБА_1 вважає фіктивним спірний договір, який має бути визнаний судом недійсним.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2023 року названий позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Сінево Україна» просить змінити мотивувальну частину рішення суду, залишивши висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , лише невірно обраний нею спосіб захисту порушеного права.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 заперечив щодо задоволення вимог апеляційної скарги.

Представник ТОВ «Сінево України» підтримав доводи апеляційної скарги.

Від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі відповідача. Апеляційну скаргу просив задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 обрано неналежний спосіб захисту її прав. Разом з тим, судом в рішенні встановлено фактичні обставини справи з посиланням на надані докази.

Проте повністю погодитися з мотивами ухваленого судом першої інстанції рішення не можна.

Встановлено, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 є співавтором серії творів «Маркерная диагностика вирусных гепатитов (практическое руководство)». Серія творів створена у 2002 році.

За договором про передання (відчуження) майнових прав від 14 березня 2013 року ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 виключні майнові права на вказану серію творів.

З матеріалів цивільної справи № 756/453/17 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Сінево Україна» про стягнення компенсації за порушення авторського права, позивачу стало відомо про укладення між відповідачами спірного договору.

За договором № 11/11/08-1 від 11 листопада 2008 року ОСОБА_2 за замовленням ТОВ «Сінево Україна» створила і передала (відчужила) майнові права на літературний твір «Лінійка гепатитів».

ОСОБА_1 вважала, що літературний твір «Лінійка гепатитів» є відображенням серії творів «Маркерная диагностика вирусных гепатитов (практическое руководство)».

Обгрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 вважала, що спірний договір створений з метою введення в оману суду у справі № 756/453/17.

Згідно з вимогами ст. ст. 202, 204, ч. 1 ст. 215 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, він є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Статтею 16 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі за № 910/11511/18: «Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту й у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Отже, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.»

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила визнати недійсним договір № 11/11/08-1 про створення за замовленням і використання твору від 11 листопада 2008 року, укладеного між ТОВ «Сінево України» та ОСОБА_2 .

Так, позивач не є стороною спірного договору. У позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що договір порушує її авторські права на серію творів «Маркерная диагностика вирусных гепатитов (практическое руководство)».

Суд першої інстанції встановив та зробив висновок, що Оскільки, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір стосовно авторських прав, відтак, визнання судом договору № 11/11/08-1 недійсним не відповідає ефективному способу захисту прав позивача.

Колегія суддів вважає, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові, тому суд першої інстанції, дійшовши до такого висновку, помилково надав оцінку іншим доводам та доказам позовної заяви ОСОБА_1 .

З огляду на це, колегія суддів вважає, що рішення суду слід змінити, з викладенням мотивувальної його частини в редакції цієї постанови.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

У порядку розподілу судових витрат, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сінево Україна» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 522 грн 40 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Сінево Україна» задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сінево Україна» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 522 грн 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 27 травня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко