ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/894/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №704/397/24 Категорія: на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіВасиленко Л.І., Карпенко О.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на ухвалу Тальніського районного суду Черкаської області від 03.04.2024 (повний текст складено 03.04.2024, суддя в суді першої інстанції Дьяченко Д.О.) про передачу справи до іншого суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів у порядку захисту прав споживачів,

в с т а н о в и в :

02.04.2024 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 17500 грн., інфляційні втрати в сумі 7962,27 грн. і 3 проценти річних в сумі 1599,45 грн. та моральну шкоду в сумі 7125,00 грн.

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач зазначив, що він зареєстрований в АДРЕСА_1 , тому позов подано до суду за місцем реєстрації позивача з посиланням на норми ЗУ «Про захист прав споживача». Доказів про місце реєстрації за вказаною адресою позивачем не надано.

Вказано, що 13.02.2021 з коштів рахунку позивача в АТ «Універсал Банк» здійснено платіж в сумі 13 600 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ «Фінансо Плюс», призначення платежу: «за надані консультаційні послуги».

Позивач зазначив, що між ним та відповідачем ніколи не було і немає дотепер жодних домовленостей (угод, договорів, інших право чинів, тощо) жодних послуг відповідач йому не надавав.

ОСОБА_2 очікував виведення своїх коштів, однак виплат здійснено не було, натомість він дізнався що мав справу із шахрайською схемою.

Посилаючись на порушення його прав, як споживача , ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача вищевказані кошти.

Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 03.04.2024 вказану позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, з підстав того, що правовідносини, які є предметом позову, не підпадають під дію ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки позивач в позові стверджує, що він не замовляв та не мав наміру замовляти у відповідача будь-яких послуг, а тому і підсудність даної справи належить визначати згідно з приписами ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

У позовній заяві зазначено, що відповідач ОСОБА_3 знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що справа не підсудна Тальнівському районному суду Черкаської області.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до Тальнівського районного суду Черкаської області.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що в позовній заяві позивач акцентував увагу на тому, що його кошти сплачувались на підприємницький рахунок відповідача, відкритий ним як суб`єктом господарської діяльності. Під час перерахування коштів він мав намір внести їх для «страхування» переказу його коштів з міжнародного банку на вимогу менеджера компанії «Траст Макворі Кепітал». Позивач вважав, що одержувач платежу був уповноваженим на здійснення платіжних операцій з прийняття інвестицій від громадян.

Зазначено, що дійсно, у нього з відповідачем не було жодних домовленостей та послуг відповідач йому не надав. Однак ці обставини, на думку заявника, не спростовують наявність споживчих правовідносин. Навпаки, вони є додатковим підтвердженням того, що правочини з надання послуг між ним та відповідачем мали дефектний характер та зі сторони відповідача були здійснені з використанням нечесної підприємницької практики.

Вважав, що суд першої інстанції допустив звужене тлумачення споживчих правовідносин і неправомірно відмовив у застосуванні правил альтернативної підсудності, передбачених ч.5 ст. 28 ЦПК України.

Вказавши в оскаржуваній ухвалі про те, що спірні правовідносини не підпадають під дію ЗУ «Про захист прав споживачів», суд першої інстанції фактично вдався до встановлення обставин, які мають значення для справи, а їх оцінка на предмет достатності на стадії відкриття провадження у справі законом не передбачена. Посилався на висновки ВП ВС у постанові від 31.08.2023 у справі № 990/114/23.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

За правилами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В даному випадку оскаржується ухвала про передачу справи на розгляд до іншого суду, яка зазначена в пункті 9 частини першої статті 353 ЦПК України. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у повній мірі відповідає вказаним вимогам процесуального законодавства.

Так згідно частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Посилаючись на ЗУ «Про захист прав споживачів», позивач звернувся до Тальнівського районного суду Черкаської області за захистом своїх порушених прав.

Територіальна юрисдикція (підсудність) цивільних справ визначена в параграфі 3 глави 2 ЦПК України та поділяється на: загальну (за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача) - стаття 27 ЦПК України; альтернативну (за вибором позивача) - стаття 28 ЦПК України; виключну - стаття 30 ЦПК України.

Частиною другою статті 27 ЦПК України встановлено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно є Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Частиною 5 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Таким чином, у спорах, що стосуються захисту прав споживачів діє альтернативна підсудність за вибором споживача.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги стосовно того, що в даній справі слід застосувати положення ч. 5 статті 28 ЦПК України, оскільки правовідносини регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів», апеляційний суд враховує таке.

У преамбулі до ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту права споживачів.

Відповідно до п. 17 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Згідно пункту 22 статті 1 Розділу 1 загальні положення ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відтак, з огляду на характер правовідносин, які регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів», його дія поширюється на відносини, які виникають із договорів, актів законодавства та інших угод, які не суперечать Закону.

ОСОБА_2 як у позовній заяві так і в апеляційній скарзі зазначає, що у нього з відповідачем немає жодних домовленостей (угод, договорів тощо), жодних послуг відповідач не надавав.

Отже, виходячи зі змісту позову, у суду не виникає сумнівів, що у спірних правовідносинах позивач не є споживачем послуг, а фактично ставить питання перед судом про стягнення з відповідача коштів, які той отримав без достатніх правових підстав ( безпідставно отриманих коштів )

У зв`язку із наведеним, норми ч. 5 ст. 28 ЦПК України у цій справі не підлягають застосуванню.

В апеляційній скарзі скаржник послався на висновки ВП ВС у постанові від 31.08.2023 у справі № 990/114/23 про те, що суд протиправно вдався до оцінки викладених позивачем обставин справи та доказів на стадії вирішення питання про відкриття провадження.При цьому у зазначеній справі суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху та в подальшому повертаючи її, підставою невідповідності позовної заяви вимогам статті 160 КАС зазначив те, що позивач не обґрунтував розрахунок шкоди, заподіяної бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Відтак, наведене скаржником посилання на вказану постанову ніяким чином не стосується питання визначення підсудності розгляду справи тому чи іншому суду, як у даному випадку.

Інших доводів, які б свідчили про те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною подана апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 03.04.2024 про передачу справи на розгляд до іншого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу позивача - залишити без задоволення.

Ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 03.04.2024 про передачу справи на розгляд до іншого суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів у порядку захисту прав споживачів - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 05.06.2024 .

Суддя-доповідач

Судді