Номер провадження № 2-з/521/113/24
28 травня 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, в складі:
головуючого судді Громіка Д.Д.,
при секретарі Котигорох Н.С.,
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши клопотання ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,-
У січні 2023 року до Малиновського районного суду м. Одеса надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно
Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 25 грудня 2023 року по даній справі було відкрито провадження у справі (а.с. 53).
Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 05.02.2024 № 82 у зв`язку із перебуванням судді Леонова О.С. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, був проведений повторний автоматичний розподіл справи та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2024 року справу було передано на розгляд судді Громіку Д.Д.
Справа отримана суддею 06 лютого 2024 року.
Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Громіка Д.Д., від 07.02.2024 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним, визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.
27.05.2024 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії з 3/4 частки домоволодіння, яке належить ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та застосування зустрічного забезпечення позову шляхом внесення позивачкою на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі 2000,00 грн.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідач ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_5 оспорюваний договір дарування належного йому нерухомого майна з метою уникнути виконання зобов`язань перед позивачем.
Заяву про забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 здійснив відчуження 3/4 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 фізичній особі - ОСОБА_5 та відповідачі тривалий час намагаються продати вказану частину домоволодіння. Отже, майно може бути знову продано або переоформлено останнім його власником у черговий раз, що суттєво ускладнить виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог або зробить неможливим його виконання.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява представника позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, частиною другою статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії (п.п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК).
Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд керується тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав позивача, а також ускладнити та зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовної заяви судом.
Суд знаходить, що заявлений позивачем вид заходу забезпечення позову у виді накладення арешту на 3/4 частки домоволодіння, яке належить ОСОБА_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами. Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як невжиття даного виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду у разі ненакладення арешту на спірне майно та відчуження або передачі відповідачем вказаного майна на користь третіх осіб.
Одночасно у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , суд відмовляє, оскільки даний вид забезпечення позову поглинається арештом нерухомого майна.
Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України, питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.
Частиною 5 статті 154 ЦПК України встановлено, що розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.
Відповідно до вимог ч.9 ст.154 ЦПК України, особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.
В силу вимог ч. 10 ст.154 ЦПК України, якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.
Для вирішення питання про вжиття заходів зустрічного забезпечення позову, необхідно встановити, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, а також встановити, які існують можливі ризики завдання збитків, завданими заходами забезпечення позову.
Суд враховує, що позивач не надав відомості щодо свого майнового стану, а тому, з метою забезпечення інтересів усіх учасників спору, враховуючи, що позивачем також можуть вчинятись дії щодо відчуження майна чи інші дії, які можуть ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, що можуть бути спричинені забезпечення позову, у випадку відмови у позові, суд вважає наявними підстави для застосування зустрічного забезпечення відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 154 ЦПК України.
Європейський суд з прав людини визнає попередні забезпечувальні заходи як елемент реалізації права на суд (рішення англійського суду у справі Lock plc v. Beswick, 1989 р.).
Згідно п. 43 Рішення у справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.
Таким чином, невжиття заходів як забезпечення позову, так і зустрічного забезпечення, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права "Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі", ILA,1996) зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.
Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 159 ЦПК України у певних випадках відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися, дотримуючись принципу співмірності, суд вважає за доцільне визначити позивачеві розмір зустрічного забезпечення у в розмірі 2000, 00 грн. та зобов`язати сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду у строк, передбачений пунктом 8 зазначеної статті, що буде відповідати ціні позову, предмету та обставинам справи
Таким чином, розглянувши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з застосуванням зустрічного забезпечення шляхом внесення ОСОБА_1 на депозитий рахунок суду грошових коштів у розмірі 2000,00 грн., строк внесення коштів визначається судом та не може перевищувати 10 днів з дати отримання нею копії ухвали суду.
На підставі та керуючись ст. 259 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.
Накласти арешт на 3/4 частки домоволодіння, яке належить ОСОБА_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
В частині заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 - відмовити.
Застосувати зустрічне забезпечення позову.
Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у вказаний строк, тобто протягом десяти днів з дати отримання нею копії ухвали суду, надати до суду документи, що підтверджують сплату суми зустрічного забезпечення.
Роз`яснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), вимоги ч. 10 ст. 154 ЦПК України, що якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.
Уповноважити позивача або представника позивача, за умови наявності документів, що підтверджують його повноваження, вжити необхідні заходи для виконання ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підписана 28.05.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення.

Ухвала складена 28.05.2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 03 червня 2024 року.

Суддя Малиновського

районного суду м. Одеси Д.Д. Громік