ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2132/24 Справа № 205/2506/22 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», ОСОБА_3 про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (суддя першої інстанції Остапенко Н.Г),

В С Т А Н О В И В:

У 2022 році позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», ОСОБА_3 про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», несплачене страхове відшкодування в розмірі 55 868,14 грн., штрафні санкції за період з 10.12.2021 року до 31.01.2022 року, пеню в розмірі 1 463,27 грн., у порядку ст. 625 ЦПК України: 3 відсотки річних у сумі 238,77 грн. та індекс інфляції в розмірі 1 061,48 грн., а також стягнути з ОСОБА_3 137,25 грн..

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», ОСОБА_3 про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», на користь ОСОБА_1 , страхове відшкодування в розмірі 55 868,14 грн.

Стягнуто Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», на користь ОСОБА_1 , судові витрати в сумі 18 329,50 грн., з яких: 943,42 грн. судовий збір у розмірі, 3 042,05 грн. витрати на виготовлення висновку експерта № 1111/21 від 05.11.2021 року, 4 362,30 грн. витрати на складення висновку експерта № СЕ-19/104-23/13376-ІТ від 12.06.2023 року, 9 981,73 грн. судові витрати на професійну правову допомогу.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Із вказаним рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог не погодився позивач ОСОБА_1 , та через свого представника ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, вважає, що в сокаржуваній частині воно ухвалено з порушенням норм матеріального права, відмова у стягненні з ТДВ «СК «Кредо» пені, інфляційних збитків та 3 % річних в порядку ст 625 ЦК Украни є протиправною, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства, не ґрунтується на належних доказах.

Вказує, що страховій компанії у повному обсязі було надано всі документи, зміст яких дозволяв здійснити розслідування обставин настання страхового випадку, вини ОСОБА_3

ОСОБА_2 просив рішення Ленінського районного суду м. Дніпопетровська від 09 жовтня 2023 року в частині відмови у стягненні пені в розмірі 1 463,27 грн., у порядку ст. 625 ЦПК України: 3 відсотки річних у сумі 238,77 грн. та індекс інфляції в розмірі 1 061,48 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Також просив змінити оскаржуване рішення в частині судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 58768,92 грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (3028 х 100=302800), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2023 року оскаржується в частині відмовлених вимог, а саме; пені, 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України та інфляційних збитків, а тому в іншій частині рішення апеляційному перегляду не підлягає.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.06.2021 року у м. Дніпрі на перехресті вул. Набережна Заводська та вул. Метробудівська сталася ДТП за участю транспортного засобу «Mini Cooper», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача та автомобіля «Hyundai Sonata», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , у результаті якої транспортний засіб позивача зазнав механічних ушкоджень, чим завдано матеріальних збитків.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2021 року по справі 205/5137/21 провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.9).

Автомобіль «Mini Cooper», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить позивачеві (а.с.7 зворотній бік).

За висновком експерта № 1111/21 від 05.11.2021 року (а.с.12-44) вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин автомобіля «Mini Cooper», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 55 868,14 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Hyundai Sonata», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 на дату ДТП була застрахована ТДВ «СК «Кредо», ліміт по майну 130 000 грн., франшиза 0 грн.(а.с.140).

01.09.2021 року представник позивача звернувся до ТДВ «СК «Кредо» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.10), 21.11.2021 року направив страховику вищевказаний висновок експерта (а.с.45). На вказані заяви ТДВ «СК «Кредо» надало відповідь, у якій відмовило у виплаті страхового відшкодування через те, що цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого автомобіля «Hyundai Sonata», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не настала (а.с.46).

Разом з тим, за замовленням страховика ФОП ОСОБА_4 22.11.2021 року складено звіт про оцінку колісного транспортного засобу, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Mini Cooper», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 61 938,08 грн. (а.с.140-143).

Також представник позивача звернувся до Національного банку України зі скаргою на страховика, на яку отримав відповідь, у якій вказано, що оскільки вина водія застрахованого автомобіля не встановлена жодним документом, заявник має право на оскарження відмови страховика в судовому порядку (а.с.54-55).

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-23/13376-ІТ від 12.06.2023 року в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Hyundai Sonata», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 не відповідали вимогам дорожнього знаку 5.16 додатка № 1 ПДР, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП, а дії водія «Mini Cooper», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з даною ДТП (а.с.199-202).

Відмовляючі у задоволенні вимоги позивача про стягнення зі страховика пені в розмірі 1463,27 грн., 3 відсотків річних в розмірі 238,77 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 061,48 грн. за період з 10.12.2021 року по 31.01.2022 року, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення вказаних сум зі страхової компанії.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В пункті 4 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Пунктом 21 постанови визначено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Отже, законодавством передбачено стягнення зі страховика пені та штрафних санкцій, встановлених ст. 625 ЦК України, у разі прострочення страховиком виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що 05.06.2021 року у м. Дніпрі на перехресті вул. Набережна Заводська та вул. Метробудівська сталася ДТП за участю транспортного засобу «Mini Cooper», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача та автомобіля «Hyundai Sonata», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , у результаті якої транспортний засіб позивача зазнав механічних ушкоджень, чим завдано матеріальних збитків.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2021 року по справі 205/5137/21 провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-23/13376-ІТ від 12.06.2023 року в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Hyundai Sonata», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 не відповідали вимогам дорожнього знаку 5.16 додатка № 1 ПДР, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП,

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрнутованого висновку відмовивши позвачу у задоволенні вимоги про стягнення зі страховика пені та інфляційних витрат, оскільки на дату звернення, вересень 2021 року вина ОСОБА_3 , не була встановлена, тому апеляційний суд погоджуються з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування позивачу, оскільки вина ОСОБА_3 була встановлена тільки експертизою 12.06.2023 року, тобто страховиком не було порушено право позивача на виплати з вересня 2021 року, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки її доводи не знайшли підтверджень в матеріалалх справи та спростовані наявними доказами.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновки суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О. В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Ж.І. Максюта