Провадження №2/752/1501/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Романюк Іван Миколайович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 13.12.2021 мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), у якій було пошкоджено належний ОСОБА_1 автомобіль «Mersedes-Benz», державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2022 у справі № 752/245/22 ОСОБА_2 13.12.2021 о 01 год. 15 хв. в м. Києві по проспекту Голосіївський, 132, керуючи автомобілем "Audi Q7" д.н.з. НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем "Mersedes Benz", д.н.з. НОМЕР_1 . При ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу «Mersedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , є потерпілим від даного адміністративного правопорушення.

Згідно оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля загальна вартість матеріального збитку, заподіяного власнику «Mersedes-Benz» КТЗ МВ 320, д.н.з. НОМЕР_3 , складає 23 472,44 грн.

У зв`язку з настанням ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 , позивач позбавлений можливості користуватися транспортним засобом, змушений витрачати багато часу, пересуватися щоденно без автомобіля, що призвело до втрати ним нормальних життєвих зв`язків.

Оскільки ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, а отже має право вимагати відшкодування шкоди, завданої автомобілю марки «Mersedes-Benz», державний номер НОМЕР_1 ., пов`язаної з відновленням належного йому транспортного засобу, що являє собою витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, або являє собою збитки, що підлягають відшкодуванню у зв`язку з виконанням робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, або являє собою вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу.

Позивачу були спричинені моральні страждання, які полягали у моральних стражданнях з приводу пошкодження належного майна, а також душевних страждань перенесених під час ДТП. Позивач був позбавлений можливості користуватися транспортним засобом, повинен був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, щодо відновлення транспортного засобу, нести додаткові фінансові витрати, що призвело до порушення звичного життєвого укладу.

З огляду на характер і ступінь душевних страждань перенесених під час ДТП, а також зусилля необхідних для відновлення нормальної організації життя позивача, розмір моральної шкоди оцінюється у 10 000 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 23472,44 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., витрати на проведення автоварознавчого дослідження в розмірі 2500 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. та судовий збір в розмірі 858,88 грн.

04.08.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу "Mersedes Benz", д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно з полісом №204301447 в ПрАТ «УПСК» була застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка керує забезпеченим транспортним засобом "Audi Q7" д.н.з. НОМЕР_2 , поліс є чинним станом на 13.12.2021.

13.12.2021 о 01 год. 15 хв. в м. Києві по проспекту Голосіївський, 132, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "Audi Q7" д.н.з. НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем "Mersedes Benz", д.н.з. НОМЕР_1 . При ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху.

Згідно з постановою Голосіївського районного суду мста Києва від 24.01.2022 у справі №752/245/22 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні вищезазначеного адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

15.12.2021 ОСОБА_1 сплатив ФОП ОСОБА_3 2500 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження МВ 320, д.н.з. НОМЕР_3 .

Звіт №845, складений за результатами автотоварознавчого дослідження МВ 320, д.н.з. НОМЕР_3 , суду не наданий.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 28 цього Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілому, це шкода пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Положеннями статей 1, 6, 9 Закону передбачено, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Пунктом 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що уразі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п.п. 2 п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Частиною 1 ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15 (провадження № 14-176цс18) зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17 зазначено, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Згідно з ч.1 п. 1 ч. 2, 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню, є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.

У постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі №757/54513/16 зазначено, що вартість відновлювального ремонту без урахування зносу - це ті збитки, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а тому на користь позивача підлягає стягненню відшкодування саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, а саме - різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням.

Судом встановлено, що 13.12.2021 з вини відповідача відбулась ДТП, на момент скоєння якої цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згідно з полісом №204301447 в ПрАТ «УПСК», забезпеченим транспортним засобом є "Audi Q7" д.н.з. НОМЕР_2 .

Зазначені відомості знаходяться у відкритому доступі на сайті МТСБУ.

Таким чином, позивач, як потерпілий, набув право отримати відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням в ДТП транспортного засобу, проте обов`язок виплатити відповідне відшкодування виник не у відповідача, а у ПрАТ «УПСК», в якому була застрахована цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу "Audi Q7", д.н.з. НОМЕР_2 .

Отже позивач неправомірно вимагає відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_4 , який є неналежним відповідачем за цими вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

При зверненні з позовом представник позивача адвокат Романюк І.М. вказав відповідачем ОСОБА_2 , клопотань про заміну відповідача чи залучення співвідповідачів сторона позивача не заявляла.

При цьому суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №147/66/17, яка зазначила, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності

Відтак, належним відповідачем за вимогою про відшкодування матеріальної шкоди є ПрАТ «УПСК».

Крім того, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Проте представник позивача не надав суду звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля «Mersedes-Benz» КТЗ МВ 320, д.н.з. НОМЕР_3 , та не довів наявність шкоди та її розмір в сумі 23472,44 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі в сумі 23472,44 грн. слід відмовити, оскільки ці вимоги заявлені до неналежного відповідача.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 10000 грн. суд відзначає наступне.

Під час розгляду справи була встановлена та підтверджена належними та допустимими доказами вина відповідача у скоєнні ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача.

Моральна шкода, спричинена позивачу полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна, що передбачено ст. 23 ЦК України.

Аналіз змісту ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та приписів ст. 23 ЦК України, дає підстави для висновку, що відшкодування моральної шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу, належного потерпілій особі, є обов`язком особи, з вини якої сталась ДТП, в якій був пошкоджений автомобіль позивача.

В цьому випадку позивач правомірно вимагає відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2 .

Також суд відзначає, що розмір моральної шкоди в сумі 10000 грн. відповідає вимогам розумності та справедливості з урахуванням встановлених судом обставин, за яких вона була спричинена.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, що має наслідком їх задоволення в повному обсязі.

Загалом заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача в підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (29,01%) у сумі 249,16 грн. у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Частиною 2 ст. 140 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Судові витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 2500 грн. на користь позивача за рахунок відповідача стягненню не підлягають, оскільки суд відмовив у задоволенні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди.

Щодо стягнення суми судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат.

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

До позовної заяви було долучено лише копію ордеру від 16.07.2023 на представництво інтересів позивача адвокатом Романюком І.М., копію свідоцтва на право зайняття ОСОБА_5 . адвокатською діяльністю від 18.02.2021.

Аналізуючи докази, надані на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, у сукупності з вищенаведеним суд вважає не доведеними витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн., що має наслідком відмову у їх стягненні з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. та судові витрати в розмірі 249 (двісті сорок дев`ять) грн. 16 коп.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення складене 29.05.2024.

Суддя Ж. І. Кордюкова