ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1109/23 Номер провадження 22-ц/814/1845/24Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І.І. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Полтава цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області АТ КБ «ПриватБанк» звернулось із вказаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 39 303,54 гривень та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 гривень.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 27.03.2012 року та отримав в АТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, ліміт якого в подальшому було збільшено до 33 000,00 гривень.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Однак, у зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, не виконав належним чином зобов`язання за договором б/н від 27.03.2012 року, внаслідок чого станом на 22.05.2023 року за відповідачем по даному договору рахується заборгованість на загальну суму 39 303,54 гривень, яка складається з: 31 413,70 грн. заборгованість за кредитом; 7889,84 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 вересня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 27.03.2012 року в розмірі 39 303,54 гривень, яка станом на 22.05.2023 складається з: 31 413,70 грн. заборгованість за кредитом; 7889,84 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 гривень.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач отримав в АТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти та взяв на себе обов`язки по виконанню договору, які не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 39 303,54 гривень, згідно розрахунку за договором № б/н від 27.03.2012 року.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, прохав скасувати рішення та ухвали нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що позивач не довів належними та допустимим доказами факт укладення кредитного договору та ознайомлення відповідачем з Умовами та Правилами, які розміщені на сайті www.privatbank.ua.

Вказував, що позивачем надано Анкету-заяву, яка підписана з боку позивача особою, повноваження якої не доведено.

Також посилався, що в Анкеті-заяві відсутні відомості про встановлення кредитного ліміту, відсутня інформація про видачу кредитної чи дебетової картки, відсутній номер рахунку.

Зазначав, що наданий позивачем Розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки не містить руху коштів по картковому рахунку, а також не підписаний уповноваженою особою у відповідності до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відзив на апеляційну скаргу у встановлені строки не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що на підставі заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 27.03.2012 року, ОСОБА_1 уклав договір про надання банківських послуг та отримав в АТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.20-21).

У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 33 000,00 гривень (а.с.19).

Відповідач ОСОБА_1 за кредитним договором свої зобов`язання належним чином не виконує, заборгованість перед Банком не погашає, а тому станом на 22 травня 2023 року за відповідачем по укладеному договору згідно доданого розрахунку (а.с.8-18) рахується заборгованість на загальну суму 39 303,54 гривень, яка складається з: 31 413,70 грн. заборгованість за кредитом; 7889,84 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 отримав в АТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти та взяв на себе обов`язки по виконанню договору, які не виконав, тому з ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість у сумі 39 303,54 гривень, згідно розрахунку за договором № б/н від 27.03.2012 року.

Колегія суддів не може погодитись з вказаними висновками суду, виходячи з наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України).

Так, з матеріалів справи вбачається, що 27.03.2012 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій зазначено, що він, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, погодився укласти договір про надання банківських послуг, у якій не зазначено розміру отриманого кредиту, процентної ставки за користування кредитними коштами, яка кредитна картка видавалась та чи видавалась вона взагалі, відсутні будь-які умови кредитного договору, а лише міститься інформація про анкетні дані ОСОБА_1 (а. с. 21).

Відповідно до розрахунків заборгованості станом на 22 травня 2023 року вона становить 39309,54 грн., з яких: 31 413,70 грн. заборгованість за кредитом; 7889,84 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; (а. с. 18).

З довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається зміна кредитного ліміту, а саме його встановлення в розмірі 1200грн, та поступове збільшення до 32 900,00 грн. Станом на 26 грудня 2022 року кредитний ліміт встановлено 0 грн (а. с. 19).

З виписки по рахунку, за період з 27 березня 2012 року до 01 березня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами банку, здійснював оплати нею, знімав та перераховував кошти, а також погашав заборгованість. Крім того з розрахунку видно, що здійснювалось списання штрафів, відсотків та пені за використання та прострочення погашення заборгованості (а. с. 56-81).

Отже, відповідно до розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку, кредитодавцем автоматично здійснювалося списання нарахованих відсотків шляхом збільшення тіла кредиту, тому тіло кредиту змінювалось на розсуд банку, хоча відповідач такі умови договору не погоджував шляхом проставляння підпису в анкеті-заяві.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У анкеті - заяві підписаній відповідачем, відсутні умови договору про сплату процентів їх розміру, тощо.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).

Велика Палата Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), в якій предметом розгляду були подібні правовідносини, зауважила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети - заяви, оскільки, за умови що вони не містять підпису позичальника, немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду в згаданій вище Постанові зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України № 1023-XII «Про захист прав споживачів» та повідомив споживача про умови кредитування, узгодив зі споживачем саме ті умови, які вважає узгодженими банк.

Оскільки анкета - заява, підписана ОСОБА_1 , не містить умов щодо розміру процентів, в матеріалах справи відсутні будь-які інші письмові докази які б містили узгодження між ним та позивачем порядку сплати процентів за прострочення виконання зобов`язань за договором, то підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у виді процентів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань відсутні, а тому немає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7889,84 грн.

Крім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що за рахунок тіла кредиту погашалися нараховані відсотки ( розмір яких сторонами не узгоджувався ) і тим самим тіло кредиту не зменшувалося.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки та відповідальність за невиконання чи порушення термінів виконання договірних зобов`язань немає, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості за простроченими відсотками.

Щодо вимог позову про стягнення заборгованості за тілом кредиту колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що оскільки відповідачем було погашено заборгованість за тілом кредиту у вказаному розмірі, однак дані кошти позивачем були зараховані в рахунок погашення відсотків, які не були обумовлені між сторонами в письмовому вигляді, тому у задоволенні цих вимог також слід відмовити.

Оскільки сплачена відповідачем заборгованість у розмірі 256374,35 гривень, який значно перевищує розмір тіла кредиту, є погашеною заборгованістю за тілом кредиту, тому відповідно на час розгляду справи судом заборгованість за кредитом у ОСОБА_1 не встановлена. Стягнення з останнього відсотків за ставками, які не узгоджувалися сторонами, є безпідставним, таким, що суперечить правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 ( провадження № 14-131цс19 ).

Таким чином, позивачем не доведено позовні вимоги, тому колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4026,00 грн за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 383, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 вересня 2023 року - скасувати. Ухвалити нове.

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4026,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 травня 2024 року.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль