УХВАЛА

04 червня 2024 року

м. Київ

справа № 334/6063/18

провадження № 61-5900св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (позивач за зустрічним позовом), який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Вельможко Олег Олександрович, на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2022 року у складі судді Гнатюка О. М. та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2023 року у складі колегії суддів: Полякова О. З., Кухаря С. В., Крилової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , який діє в своїх інтересах а в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування, про розірвання договору найму жилого приміщення та виселення з жилого приміщення.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначав, що йому на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 .

12 грудня 2017 року ОСОБА_1 , як наймодавець, та ОСОБА_3 , як наймач, уклали договір найму житла, згідно з яким ОСОБА_1 надав у безстрокове користування житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , наймачу ОСОБА_3 та членам його сім`ї: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , неповнолітній ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Згідно з пунктом 2.5 договору найму вказані в ньому члени сім`ї наймача користуються нарівні з наймачем усіма правами та несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із цього договору.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 договору найму за користування житловим приміщенням з наймодавця щомісяця справляється плата. Розмір плати за користування житловим приміщенням на перший місяць становить 1 500,00 грн без ПДВ, а за кожен наступний місяць користування житловим приміщенням визначається шляхом множення розміру плати за попередній місяць на офіційно визначений індекс інфляції (індекс споживчих цін) у попередньому місяці.

Згідно з пунктом 4.5 договору найму плата за користування житловим приміщенням вноситься не пізніше 25 числа наступного календарного місяця.

Проте, відповідачі не сплачували за користування квартирою. Станом на день звернення до суді з цим позовом заборгованість відповідачів за період з грудня 2017 року по червень 2018 року становить 10 276,13 грн.

Враховуючи наведене, ОСОБА_9 просив суд розірвати договір найму житлового приміщення та виселити відповідачів з квартири.

У лютому 2019 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання договору позики та договору іпотеки недійсними внаслідок їх вчинення під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

На обґрунтування вимог зустрічного позову зазначено, що на початку лютого 2019 року ОСОБА_6 дізнався, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , стала належати ОСОБА_1 .

У травні 2015 року ОСОБА_1 звертався до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_10 та до третіх осіб, вказаних у цьому позові, про стягнення заборгованості, але позов був залишено без розгляду.

Мати позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_11 - мати трьох повнолітніх дітей, двоє з яких є інвалідами II групи: син ОСОБА_3 , 1974 року народження, дочка - ОСОБА_4 , 1979 року народження. Упродовж тривалого періоду сім`я жила із заробітку позивача за зустрічним позовом та його матері періодичних (несистематичних) заробітків.

У 2012-2014 роках матеріальне становище сім`ї, внаслідок погіршення загальної економічної ситуації в країні, а також ряду сімейних проблем, суттєво погіршилось.

У 2013 році мати перенесла захворювання на пневмонію, плеврит та супутні хвороби, у жовтні-листопаді того ж року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в пульмонологічному відділенні 9-ї міської клінічної лікарні. Для лікування та реабілітації матері, позивачу та матері довелося позичати грошові кошти у рідних знайомих та друзів. Так зокрема, мати позичила у ОСОБА_14 - 27 000 грн, а у ОСОБА_15 - 3 000 дол. США.

У грудні 2013 року позивач за зустрічним позовом одружився. Для організації весілля довелося позичати гроші.

У ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_10 народилося дочка ОСОБА_7 , що також потребувало суттєвих фінансових витрат.

Навесні 2014 року сім`я перебувала у вкрай тяжкому фінансовому становищі. Декількома банками, до яких вони зверталися за наданням кредиту, було відмовлено. Після цього мати побачила оголошення кредитного брокерського агентства «Era finance», яке пропонувало кредити до 300 000 грн у готівковій формі. При особистій зустрічі матері з представником агентства ОСОБА_17 , їй було пояснено, що кредити оформлюються через нотаріуса і тільки за умовм застави квартири.

23 травня 2014 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 укладено договір позики на суму 94 500 грн, хоча, фактично вона отримала готівкою 80 000 грн. З метою забезпечення позики у той же день між ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір - передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . Вказані договори були засвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т. Ю.

ОСОБА_6 вважає, що договір позики та договір іпотеки укладені під впливом вкрай тяжких обставин, а тому мають бути визнані недійсними.

Про те, що договір позики і договір іпотеки були укладені позивачем за зустрічним позовом та матір`ю на вкрай невигідних умовах, свідчить та обставина, що строк виконання зобов`язання обумовлений моментом вимоги, а за несвоєчасне виконання зобов`язання договором передбачений непомірно високий штраф - 100% від суми позики. За несвоєчасне виконання зобов`язання передбачено право позикодавця звернути стягнення на предмет іпотеки, вартість якої як мінімум, утричі перевищує суму позики.

Третя особа за цим зустрічним позовом, брат позивача ОСОБА_3 , є інвалідом II групи з діагнозом «помірно виражена деменція внаслідок епілепсії з рідким генералізованними нападами».

У момент укладання договору іпотеки ОСОБА_3 не розумів значення і наслідки своїх дій. Він не усвідомлював, що може втратити єдине для нього інваліда-епілептика місце проживання та свою єдину власність.

Посилаючись на означені обставини, ОСОБА_6 просив визнати договір позики, укладений 23 травня 2014 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 , а також договір іпотеки, укладений 23 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т. Ю., недійсними внаслідок їх вчинення під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , проведену на підставі іпотечного договору від 23 травня 2014 року, виданого ОСОБА_18 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області та повернути право власності на квартиру АДРЕСА_1 у первісний стан.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2019 року замінено померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача ОСОБА_9 на його правонаступника - ОСОБА_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2022 року первісний позов задоволено.

Розірвано договір найму житла, укладений 12 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Виселено з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про розірвання договору найму жилого приміщення та виселення з жилого приміщення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено несплату відповідачами оплати за житло понад шість місяців.

Виселяючи малолітню ОСОБА_7 місцевий суд вказав про те, що малолітня на час розгляду справи фактично не проживає у спірній квартирі, у зв`язку з чим Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування, не вбачає за можливе надати висновок про доцільність виселення/не виселення дитини з квартири.

Залишаючи без задоволення зустрічні позовні вимоги місцевий суд виходив з того, що позивачем за зустрічним позовом не доведено, що оспорюваний договір іпотеки було укладено під впливом тяжкої обставини, на вкрай невигідних умовах та що його волевиявлення не відповідало внутрішній волі й не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, обумовлених оспореним договором.

Суд першої інстанції вказав про те, що не може визнати тяжкою обставиною, яка вплинула на укладення договору іпотеки, наявність хвороби у ОСОБА_3 , оскільки в судовому засіданні не було доведено, що грошові кошти, отримані від договору позики, яка забезпечувалась іпотекою, були витрачені саме на лікування.

Також суд не погодився з доводами позивача за зустрічним позовом про те, що договір іпотеки має бути визнаний недійсним, оскільки ОСОБА_3 не розумів значення і наслідки своїх дій.

ОСОБА_3 є повнолітнім, у суду відсутні відомості щодо обмеження його дієздатності, у зв`язку із чим він має право самостійно або через представника здійснювати захист своїх порушених прав у суді шляхом подання відповідного позову та доведення вказаних обставин.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Рішення місцевого суду оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_3 у частині первісних позовних вимог.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2023 року рішення суду першої інстанції, в оскарженій частині, залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права. Місцевим судом всебічно та повно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, у судовому засіданні досліджено усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості та надано їм правильну оцінку.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 , оскільки останньою було наведено достатньо доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2023 року представник ОСОБА_3 адвокат Вельможко О. О.звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення і ухвалити нове рішення про залишення без задоволення заявлених ОСОБА_2 позовних вимог.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що місцевий та апеляційний суд в оскаржених судових рішеннях застосували статті 509, 526, 529, 538, 627-629, 640 810, 811, 821 ЦК України без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 904/8549/17, від 14 квітня 2021 року у справі № 520/17947/18, від 13 липня 2022 року у справі № 201/7705/19.

Заявник вважає, що суди ухвалили рішення у справі на підставі недопустимих доказів, зокрема вказує про те, що подані ОСОБА_1 письмові докази є лише копіями, які не посвідчені у встановленому порядку, а їх оригінали до суду не подавались.

Разом з цим, заявник звертає увагу на те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мали право на проживання у спірній квартирі до укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договору найму житла і останні не уповноважували його укладати вказаний правочин.

ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи, має схильність до вживання спиртних напоїв, про підписання договору найму житла та написання розписки про наявність боргу нічого пояснити не може.

Крім того, вважає, що суд не міг виселити відповідачів без надання іншого житла.

Провадження у суді касаційної інстанції

10 травня 2023 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою. Відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення дії рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2022 року.

10 липня 2023 року матеріали цивільної справи № 334/6063/18 надійшли до Верховного Суду.

23 травня 2023 року, у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Воробйової І. А., у касаційному провадженні № 61-5900св23, на підставі службової записки Секретаря Першої судової палати Луспеника Д. Д., здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Суддею-доповідачем у зазначеній справі визначено Сердюка В. В. , суддями, які входять до складу колегії, визначено ОСОБА_19 та Фаловську І. М.

03 червня 2024 року у зв`язку зі звільненням у відставку судді Верховного Суду ОСОБА_19 у касаційному провадженні № 61-5900св23 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Суддею-доповідачем у зазначеній справі визначено Сердюка В. В. , суддями, які входять до складу колегії, визначено Карпенко С. О. та Фаловську І. М .

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, а тому призначає справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 34, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування, про розірвання договору найму жилого приміщення та виселення з жилого приміщення, та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання договору позики та договору іпотеки недійсними внаслідок їх вчинення під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах, за касаційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Вельможко Олег Олександрович, на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2023 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи і персональний склад колегії суддів оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Сердюк
С. О. Карпенко
І. М. Фаловська