Справа №339/99/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2024 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Ганчар Т.І.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно домоволодіння і земельну ділянку, площею 0,0939 га. по АДРЕСА_1 після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.35-37).

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що за життя ОСОБА_3 склала заповіт від 15 червня 2012 року, яким все своє майно заповіла йому та його двоюрідному братові ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце знаходження чи проживання якого на даний час йому невідоме, у визначений строк не звернувся про прийняття спадщини, не вчинив ніяких дій щодо прийняття спадщини, тобто не претендував на спадкове майно, що належало ОСОБА_3 .

У встановлений законом строк звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини, але нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на все майно після смерті ОСОБА_3 , оскільки повідомила, що в матеріалах спадкової справи міститься інформація щодо наявності ще одного спадкоємця за заповітом, а саме відповідача.

А тому просить встановити факт неприйняття відповідачем спадшини, так як на час її відкриття постійно не проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 та у передбачений законом строк після її смерті не подав нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини та визнати за ним право власності на спадкове майно.

21 березня 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання.

07 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник позивача подав заяву, в яких просить завершувати розгляд справи без її відсутності та відсутності позивача (а.с.88).

Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно та не подав відзив на позов.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Частиною 1 статті 280 ЦПК України, передбачено, що суд суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи згоду позивача, суд, заслухавши пояснення свідків, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів та прийшов до наступного висновку.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що предметом розгляду справи є прийняття спадщини у вигляді домоволодіння та земельної ділянки за заповітом.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 серпня 2002 року ОСОБА_3 успадкувала частину домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1 та 18 травня 2004 року зареєструвала право власності на вказане майно (а.с.19-20).

Крім того, згідно свідоцтва про право власності від 07 серпня 2002 року ОСОБА_3 належить частка домоволодіння по АДРЕСА_1 у спільному сумісному майні, придбаному подружжям за час шлюбу та 18 травня 2004 року зареєструвала право власності на вказане майно (а.с.24-25).

З витягу з Державного реєстру речових прав вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 (а.с.26-27).

ОСОБА_3 з 22 серпня 1979 року по 29 травня 2023 року проживала одна по АДРЕСА_1 (а.с.63).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла і після її смерті відкрилась спадщина на вказане будинколодіння (а.с.11).

ОСОБА_3 за життя розпорядилася свом майном, склавши 15 червня 2020 року заповіт у користь позивача та відповідача, які є її внуками. (а.с.22,8-10, 12,66).

Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261,1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, вразі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК строк.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, оскільки звернувся з заявою про її прийняття до нотаріальної контори.

В той же час, відповідач, будучи спадкоємецем за заповітом, не прийняв спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , а отже не набув права на спадкове майно.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Тобто право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 19 лютого 2024 року вбачається що ОСОБА_2 з 2012 року не проживає по АДРЕСА_1 , про що підтверджують сусіди (а.с.21).

Вказані обставини підтвердили свідки.

Зокрема, свідок ОСОБА_4 пояснила, що працює в територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) і з 2012 року приходила до ОСОБА_3 , яка проживала одна та допомагала їй, купувала продукти. Останній рік приходила кожного дня до ОСОБА_3 і вона розповідала їй про те, що відповідач не приїжджає, не телефонує до неї та проживає в Росії. Позивач, який являється внуком спадкодавця, приходив часто до бабусі, приносив їжу, телефонував та допомагав по господарству. ОСОБА_3 перед смертю говорила, що будинок залишить позивачу.

Свідок ОСОБА_5 вказала, що позивач та відповідач є її двоюрідними племінниками, а її чоловік є хресним батьком відповідача, який проживав у рф та до 2012 року рідко, але приїжджав в гості до ОСОБА_3 , яка з 2002 року після смерті чоловіка проживала сама. З 2012 року відповідача не бачила, а ОСОБА_3 розповідала їй про те, що відповідач не приїджає, не телефонує. ОСОБА_3 була прихильна більше до позивача, який піклувався про неї, привозив продукти харчування, допомагав та доглядав її. Відповідача на похороні ОСОБА_3 не було, був тільки позивач.

Як вбачається із спадкової справи, у встановлений частиною першою статті 1270 ЦК України шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини відповідач не звертався. Спадкову справу заведена на підставі заяви позивача від 02 листопада 2023 року про прийняття спадщини (а.с.23, 58).

Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва, яка аргументована тим, що в матеріалах спадкової справи міститься інформація щодо наявності ще одного спадкоємця за заповітом відповідача.

Отже, факт неприйняття спадщини відповідачем після смерті спадкодавця ОСОБА_3 знайшов підтвердження в судовому засіданні, як і факт прийняття спадщини позивачем після її смерті.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування`роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

В силу ст. 80 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є, зокрема, громадяни.

Згідно ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як зазначено в ч. 3 ст. 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Оформлення речових прав на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За таких підстав, суд, переконується в тому, що позивач, як спадкоємець згідно норм спадкового права, став власником спадкового майна померлої ОСОБА_3 та набув право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке складається згідно технічного паспорту: з житлового будинку з житлового будинку «А», літньої кухні «Б», стайні «В», вбиральні «Г» (а.с.13-18) та земельної ділянки площею 0,0939 га, кадастровий номер :05:003:0156 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 (а.с.26-27).

На підставі наведеного ст. 1220-1223, 1268,1269 ЦК України, керуючись ст. 258-259, 263-265, 280-281 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається згідно технічного паспорту: з житлового будинку «А», літньої кухні «Б», стайні «В», вбиральні «Г»;

- земельну ділянку, площею 0,0939 га, кадастровий номер :05:003:0156 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя Головенко О.С.