Номер провадження 2-др/754/75/24
03 червня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва
у складі головуючої судді Гринчак О.І.
за участю секретаря судових засідань Чехун Ю.В.,
Зміст заяви про ухвалення додаткового рішення
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24 травня 2024 року прийнято до розгляду заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Льовочкіної Валерії Михайлівни про ухвалення додаткового рішення у справі.
30 травня 2024 року від представника позивачки надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі сторони позивача.
У судове засідання 03 червня 2024 року учасники справи не з`явились.
Відповідач та його представник повідомлялись належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронного кабінету; заяв чи клопотань від сторони відповідача до суду не надходило.
Фактичні обставини, встановлені судом
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено частково. Змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 травня 2016 року, та стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 коп.) на обох дітей щомісячно. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

У позовній заяві вказується, що попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести із розглядом справи приблизно 6000,00 грн.

До заяви про ухвалення додаткового рішення на підтвердження витрат з професійної правової допомоги представником позивачки додано:

- договір про надання правової допомоги № 23/21 від 13.09.2021, укладений між АО «Юридичний синдикат» та позивачкою;

- додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги № 23/21 від 13.09.2021;

- акт прийому-здачі виконаних робіт від 24.11.2023 на суму 2500,00 грн з реєстром виконаних робіт;

- платіжну інструкцію № @2PL901206 від 07.12.2023 на суму 2500,00 грн;

- акт прийому-здачі виконаних робіт від 31.01.2024 на суму 1500,00 грн з реєстром виконаних робіт;

- платіжну інструкцію № @2PL709056 від 31.01.2024 на суму 1500,00 грн;

- акт прийому-здачі виконаних робіт від 27.02.2024 на суму 1500,00 грн з реєстром виконаних робіт;

- платіжну інструкцію № @2PL929916 від 12.03.2024 на суму 1500,00 грн;

- акт прийому-здачі виконаних робіт від 15.03.2024 на суму 5500,00 грн з реєстром виконаних робіт;

- платіжну інструкцію № 0.0.368754518.1 від 16.05.2024 на суму 5500,00 грн.

Також в матеріалах справи міститься ордер серії КС № 670743 від 02.11.2021, виданий АО «Юридичний синдикат», на ім`я адвоката Льовочкіної Валерії Михайлівни та копія свідоцтва серії КС № 5014/10.

Норми права та мотиви суду

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020 вказала, що з запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

У постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 922/676/21 зазначено, що «подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат».

Отже, матеріалами справи підтверджується, що АО «Юридичний синдикат», а саме адвокатом Льовочкіною Валерією Михайлівною, надано позивачці правничу допомогу в рамках розгляду даної справи, обсяг наданих послуг підтверджується наданими стороною позивача актамиприйому-здачі виконаних робіт на загальну суму 11000,00 грн, яка позивачкою сплачена на користь АО «Юридичний синдикат», що підтверджується платіжними інструкціями.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу відповідають критеріям реальності, розумності та справедливості. Натомість стороною відповідачів не спростовано реальність та обґрунтованість таких витрат, заяв про зменшення розміру правовою допомоги відповідачем також не подано.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Вказаний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 610/1905/18, від 01 березня 2023 року у справі № 332/81/21, від 27 березня 2024 року у справі № 127/7331/21.

Слід зауважити, що судом було частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме визначено аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000,00 грн, а не в заявленій позивачкою сумі - 35000,00 грн, що становить 57,14 % від заявлених вимог.

Виходячи з критерію пропорційності розподілу судових витрат, суд вважає за можливе частково задовольнити заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Льовочкіної Валерії Михайлівни та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6285,40 грн.

Керуючись ст. 2, 15, 76, 77, 80, 81, 137, 141, 263, 265, 270, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Льовочкіної Валерії Михайлівни про ухвалення додаткового рішення у справі № 754/16088/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6285,40 грн.

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , код РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , код РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 05.06.2024.

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана Гринчак