П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року м. Київ

Справа № 940/1306/22

Апеляційне провадження №22-ц/824/5583/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Бевзи А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тетіївського районного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Мандзюка С.В. 02 листопада 2023 року у м. Тетіїв, повний текст рішення складений 10 листопада 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради про визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради про визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 18 липня 2015 року по 22 грудня 2022 року перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Влітку 2022 року відповідач звернулась до Тетіївського районного суду Київської області із позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з нею.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 11 листопада 2022 року, яке набрало законної сили 22 грудня 2022 року, у цивільній справі № 940/416/22 позовні вимоги задоволені частково, а саме шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. У задоволенні вимог щодо визначення місця проживання дітей з ОСОБА_2 - відмовлено.

Позивач вказує, що натепер спір щодо визначення місця проживання дітей між сторонами не припинився. Молодшу дочку ОСОБА_5 , відповідач, всупереч рішенню суду, забрала проживати до себе, за адресою, де проживає її співмешканець, а старша дочка ОСОБА_6 залишилась проживати з ним та бабою ОСОБА_7 .

Позивач вважає, що такі умови проживання для дітей є вкрай травматичними, оскільки діти прив`язані як сестри одна до одної з народження. У травні місці 2022 року, коли відповідачка пішла з дому до свого співмешканця, діти залишилися з ним та бабусею, перебували під повним доглядом та забезпеченням батька.

Оскільки, як стверджує позивач, він спиртними напоями не зловживає, працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, гарно піклується про своїх дітей, забезпечує їх усім необхідним, тому для забезпечення найкращих інтересів дітей, їхнього гармонійного розвитку та виховання, возз`єднання сестер в одній сім`ї, просить визначити місце проживання дітей саме з ним, в будинку, де вони проживали з народження (т.1 а.с.2-9).

У лютому 2023 року відповідачка ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради, про визначення місця проживання дітей, в прохальній частині якої просила: прийняти зустрічний позов до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1 ; зустрічний позов об`єднати в одне провадження з первісним позовом; визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а. с. 69-112).

В обґрунтування зустрічного позову позивач ОСОБА_2 зазначила, що сварки та постійні конфлікти стали основою їхнього із відповідачем сімейного життя, що стало підставою для розірвання шлюбу. Її матір не сприйняла рішення щодо розлучення з відповідачем і усіма методами хотіла повернути її до свого будинку, де проживає відповідач. При цьому заручниками цих неприязних відносин стали діти.

На даний час позивачка проживає зі своєю меншою дочкою ОСОБА_5 у цивільному шлюбі з ОСОБА_8 , який піклується про ОСОБА_5 . Дитина зростає у хорошій атмосфері, де немає сварок та конфліктів, де дитина бачить, що таке сім`я. Крім того, позивач ОСОБА_2 стверджує, що відповідач ОСОБА_1 тривалий час перешкоджав їй у спілкуванні із старшою дочкою ОСОБА_6 , яка проживає з ним, маніпулює дитиною, нав`язує їй свою думку, що призводить до психологічної травми та негативного на неї впливу.

Також ОСОБА_2 зазначила, що вона здатна задовольнити потреби дітей, працює та має стабільний заробіток. До кримінальної відповідальності не притягувалась. У квартирі, в якій вона проживає, є всі комфортні умови для проживання дітей.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що у якнайкращих інтересах дітей буде визначення місця їхнього проживання разом з нею (т.1 а.с.69-74,170-175).

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 09 травня 2023 року зустрічний позов ОСОБА_2 був прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_9 (т.1 а.с.219).

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 02 листопада 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради про визначення місця проживання дітей - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради, про визначення місця проживання дітей - задоволено.

Визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю ОСОБА_2 , за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду мотивовано тим, що оцінивши у сукупності надані докази, встановивши фактичні обставини справи, в контексті першочергового врахування інтересів дітей, які переважають над інтересами батьків, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Тетіївської міської ради, зважаючи на особисту прихильність молодшої дочки сторін ОСОБА_5 до матері та старшої дочки ОСОБА_3 до обох батьків, неприпустимість роз`єднання рідних сестер, враховуючи стать та вік дітей, які потребують у цьому віці, насамперед, материнської любові та турботи, встановивши відсутність виняткових обставин, які б вказували на неможливість проживання малолітніх дітей разом з матір`ю, суд дійшов висновку, що встановлення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із матір`ю буде відповідати якнайкращим інтересам дітей.

Не погодився із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , його представником подано апеляційну скаргу, в якій зазначається, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Представник зазначає, що під час заслуховування думки дитини в судовому засіданні, ОСОБА_3 повідомила, що почуває себе дуже некомфортно в квартирі мами з її співмешканцем, та розповіла суду про ситуацію з насильницькими діями співмешканця матері. Проте психолог інклюзивного центру, яка проводила опитування дитини, все перекрутила на свій лад, і сказала, що думка дитини може бути навіяна. Цю думку психолога суд взяв до уваги як істину, залишивши без реагування думку і почуття дитини.

Під час заслуховування думки дитини в судовому засіданні суд дозволив задавати питання дітям тільки психологу. Остання, уникла питання щодо того з ким хочуть проживати діти. А коментуючи суду надані дітьми відповіді, не змогла озвучити свій висновок як спеціаліст, а говорила лише припущеннями. В даному випадку суд повинен був врахувати, що психолог є колегою матері дітей, так як обоє вони працюють в системі Відділу освіти Тетіївської міської ради. Тому цілком вірогідно, що в неї могла бути зацікавленість надавати пояснення вигідні для ОСОБА_2 .

Судом не врахована думка дитини ОСОБА_3, висловлена нею на засіданні Виконавчого комітету Тетіївської міської ради, де дитина висловила своє бажання залишитись проживати з батьком і бабусею, в тому будинку де вона проживає зараз.

Суд не взяв до уваги наявні в справі докази того, що батько дуже дбайливо ставиться до своїх дітей, працює, має дохід та можливості забезпечити утримання та виховання дітей на достатньому рівні, що не було спростовано під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Позивач вважає, що рішення суду про визначення місця проживання дітей з матір`ю в квартирі сім`ї її співмешканця ОСОБА_8 є в карай негативним для його дітей. Адже, суд не врахував, що ОСОБА_8 для дітей є чужою людиною, сама відповідачка проживає з ним недавно. У квартирі його матері, частину якої орендує мати дітей ОСОБА_2 , немає достатніх та комфортних умов для проживання дітей.

Суд не врахував, що старша донька позивача, ОСОБА_6 , з ним майже не знайома.

Для дітей, ОСОБА_10 та ОСОБА_3 звичним, безпечним середовищем для їх проживання є будинок, в якому вони живуть з народження. Де є найсприятливіші умови як в моральному кліматі (в оточенні батька та бабусі), так і в матеріальних ресурсах.

Проте, суд першої інстанції ухвалив судове рішення, яким взагалі не враховано інтереси дітей.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити, зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 залишити без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують, а сама по собі апеляційна скарга є такою, що перекручує факти, які були встановлені в судовому засіданні. Зазначає, що вона веде порядний спосіб життя та відповідально ставиться до батьківських обов`язків. Згідно з Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_2 виявлено, що для повноцінного розвитку та проживання малолітніх дітей наявні достатні ресурси, тобто вона здатна задовольнити потреби дітей. Зазначає, що ОСОБА_1 агресивний, а тому дітям буде краще з нею

Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, понесені судові збори стягнути з ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив про задоволення заявлених ним вимог.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Столярчук О.М. заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважають рішення суду законним і обґрунтованим, просили залишити його без змін.

Третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому процесуальним законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи такі обставини та відповідні їх правовідносини.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про їх народження (т.1 а.с.12,13,94,95).

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 11 листопада 2022 року у справі № 940/416/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу позов задоволено частково, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 18 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тетіївського районного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 65, розірвано. У задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дітей з ОСОБА_2 - відмовлено.

У цій справі судом було встановлено, що станом на 14 червня 2022 року та станом на час вирішення справи діти ОСОБА_11 та ОСОБА_10 проживали разом з батьком ОСОБА_1 ..

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд не встановив обставин, які б давали вагомі підстави для висновку, що визначення місця проживання дітей з позивачкою за місцем її фактичного проживання, що призведе до зміни місця проживання малолітніх дітей, буде мати більш позитивний вплив на них та буде відповідати їхнім інтересам. Водночас, суд врахував, що малолітні діти з самого народження проживають не лише зі своїм батьком, а й разом з бабусею (матір'ю позивачки), яка теж піклується про них. При цьому тривалість часу, проведеного дітьми з бабусею, є не менш важливим чинником при визначенні найкращих інтересів дітей, зокрема збереженню їхніх зав`язків із сім`єю.

Рішення суду набрало законної сили 02 травня 2023 року, після прийняття апеляційним судом відмови ОСОБА_2 від апеляційної скарги (т.1 а.с.14-18, т.2 а.с.44).

Згідно з довідками виданими виконавчим комітетом Тетіївської міської ради село Денихівка 19 травня 2022 року та 27 січня 2023 року, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Також за цією адресою зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 . Чоловік ОСОБА_1 проживає без реєстрації місця проживання з 2015 року (т.1 а.с.22,88,89).

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про право власності виданим 25 вересня 2002 року, довідкою від 08 жовтня 2015 року, рішенням Виконавчого комітету Денихівської сільської ради від 16 листопада 2011 року (т.1 а.с.19-21).

Згідно з копією акту обстеження матеріально-побутових умов від 10 червня 2022 року, сім`я ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають всі необхідні ресурси для повноцінного розвитку та проживання. Батько дітей ОСОБА_1 веде порядний спосіб життя та відповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків (т.1 а.с.23).

Згідно з копією акту про фактичне проживання та утримання неповнолітніх дітей, складеного 14 червня 2022 року депутатом Тетіївської міської ради Білоцерківського району ОСОБА_12 , в будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані та фактично проживають діти: ОСОБА_3 , 2015 р.н., ОСОБА_4 , 2019 р.н., які перебувають на утриманні батька ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_7 . Мама дітей ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає (т.1 а.с.24).

Згідно з копією акту про фактичне проживання особи без реєстрації місця проживання, складеного 10 червня 2022 року депутатом Тетіївської міської ради Білоцерківського району ОСОБА_12 у присутності сусідів, ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , зі слів власника будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за цією адресою проживає без реєстрації з 18 липня 2015 року (т.1 а.с.25).

Згідно з копією акту про не проживання особи за місцем реєстрації, складеного 10 червня 2022 року депутатом Тетіївської міської ради Білоцерківського району ОСОБА_12 , у присутності сусідів, ОСОБА_2 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , за цією адресою не проживає з 14 травня 2022 року (т.1 а.с.26).

Згідно з характеристикою, виданою Денихівським ліцеєм Тетіївської міської ради Київської області, ОСОБА_13 проживає в АДРЕСА_1 . ОСОБА_14 розлучений, має двох дітей, виховує страшу доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько піклується про харчування, одяг, добробут, цікавиться успішністю дитини. Активно бере участь у класних заходах, регулярно допомагає дитині із заняттями, тактовний, терплячий, надає моральну підтримку (т.1 а.с.27).

Згідно з копією характеристики, виданої Денихівським Старостинським округом Тетіївської міської ради Київської області 27 грудня 2022 року № 166, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: с. Плисків, Вінницький район, Вінницька область, у с. Денихівка проживає з 2015 року в будинку ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Розлучений, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Старша донька проживає з батьком за вищевказаною адресою. Батько разом із бабусею виховують дитину та забезпечують необхідними речами. ОСОБА_1 самозайнятий, постійного місця роботи немає, з липня 2022 року є фізичною особою-підприємцем. За період проживання в селі скарг на нарікань від сусідів та жителі села не було (т.1 а.с.28).

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20 лютого 2023 року та податковими деклараціями, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та отримує доходи з 15 липня 2022 року (т.1 а.с.29-44,150-153).

У сертифікаті про проходження профілактичного наркологічного огляду серії ААА№234607, виданого на ім`я ОСОБА_1 , зазначено, що наркологічні протипоказання до виконання: робіт на висоті на момент огляду відсутні (т.1 а.с.45).

У медичній довідці про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів ОСОБА_1 відсутні психіатричні протипоказання до виконання обов`язків підсобного працівника з роботами на висоті (т.1 а.с.46).

Згідно з копією акту та висновку оцінки потреб сім`ї, складеного 12 грудня 2022 року фахівцем Тетіївського центру соціальних служб, ОСОБА_15 виконує батьківські обов`язки відносно однієї доньки ОСОБА_6 , потреби доньки задовольняються. У графі про здатність забезпечувати потреби дитина поставлена відмітка у графі «здатний». Вказано, що ОСОБА_6 любить і поважає обох батьків. Вказано на наявність конфлікту між батьками щодо визначення місця проживання дітей та рекомендовано звернутись до служби у справах дітей щодо вирішення цього питання (т.1 а.с.146-149).

Згідно з копією акту про місце проживання та реєстрації, складеного 26 січня 2023 року депутатом Тетіївської міської ради ОСОБА_12 у присутності свідків, місце реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає разом із сім`єю (співмешканець - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за адресою: АДРЕСА_3 . З липня 2022 року донька ОСОБА_4 проживає з матір`ю ОСОБА_2 та знаходиться на повному її утриманні (т.1 а.с.77).

Згідно з копією довідки, виданої Денихівським Старостинським округом Тетіївської міської ради Київської області 27 січня 2023 року № 26, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою зареєстровані: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає без реєстрації (т.1 а.с.88).

Матеріали справи місять копію матеріалів щодо звернення ОСОБА_2 до поліції з приводу конфлікту з ОСОБА_1 , яке за даними Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян» (т.1 а.с.78-86).

Згідно з копією характеристики, виданої Денихівським Старостинським округом Тетіївської міської ради Київської області 31 січня 2023 року № 60, ОСОБА_2 за період проживання в селі зарекомендувала себе з позитивної сторони, громадського порядку не порушує, спиртними напоями не зловживає (т.1 а.с.110).

ОСОБА_2 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, що підтверджується копіями довідок від 28 липня 2022 року, здорова, до кримінальної відповідальності не притягувалась (т.1 а.с.87,92,93).

Згідно з копіями довідок, виданих Денихівським ліцеєм Тетіївської міської ради Київської області 23 травня 2022 року, 23 червня 2022 року, 30 січня 2023 року , ОСОБА_2 працює в Денихівському ліцеї Тетіївської ради Київської області на посаді вихователя ГПД (0,5 ставки) та асистента вчителя з 01 вересня 2018 року та має стабільний заробіток (т.1 а.с.91,97, 98).

Згідно з характеристикою асистента вчителя Денихівського ліцею Тетіївської ради Київської області, ОСОБА_2 зарекомендувала себе як відповідальний педагог. З дітьми завжди знаходить спільну мову (т.1 а.с.99).

Згідно з копією акту та висновку оцінки потреб сім`ї, складеного 03 січня 2023 року фахівцем Тетіївського центру соціальних служб, мати ОСОБА_2 фактично доглядає за дитиною та задовольняє потреби доньки ОСОБА_16 , яка її дуже любить. ОСОБА_2 здатна задовольнити потреби дітей (т.1 а.с.100-103).

Згідно з копією заяви від 06 липня 2022 року, ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , як, співвласники квартири АДРЕСА_5 , не заперечують проти постійного проживання ОСОБА_2 та її малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за цією адресою (т.1 а.с.104).

Згідно з копією довідки, виданої Денихівським закладом дошкільної освіти «Віночок» 02 лютого 2023 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 разом приводять у заклад дошкільної освіти та забирають з нього вихованку ОСОБА_4 . Дитина однаково радісно зустрічає та йде на руки як до матері, так і до ОСОБА_8 . Вони обоє турбуються про стан здоров`я дитини та про її розвиток в Денихівському ЗДО «Віночок». ОСОБА_8 неодноразово брав участь у різних святах, які проводилися разом з дітьми в Денихівському ЗДО «Віночок». В свою чергу, рідний батько ОСОБА_1 розвитку ОСОБА_10 зовсім не приділяє, на святах, що проводилися, був відсутній. Розвитком та здоров`ям ОСОБА_10 зовсім не цікавиться (т.1 а.с.107).

З характеристики та Психолого-педагогічної характеристики на ОСОБА_4 , вбачається, що ОСОБА_5 відвідує Денихівський заклад дошкільної освіти «Віночок» з 14 вересня 2020 року по теперішній час. Дитина врівноважена, спокійна, вміє спілкуватися з однолітками, охайна, у неї сформовані навички самообслуговання відповідно до віку. ОСОБА_5 дуже любить свою старшу сестру ОСОБА_6 . Відносини дитини з мамою ОСОБА_2 будуються на теплій, доброзичливій основі, де враховуються інтереси дитини. Мама ОСОБА_5 турбується про її здоров`я, завжди цікавиться її життєдіяльністю в садочку. Тато ОСОБА_19 періодично провідує дитину в садочку (т.1 а.с.90,11-112).

Згідно з копією психолого-педагогічної характеристики від 31 січня 2023 року ОСОБА_3 , 2015 року народження, навчається в Денихівському ліцеї з 01 вересня 2022 року. За час навчання зарекомендувала себе як відповідальна, старанна, дисциплінована учениця. Школу відвідує регулярно. Дівчинка не конфліктна, емоційно врівноважена, допитлива, активна. ОСОБА_3 не має ознак емоційних розладів, труднощів у навчанні та поведінці. Дитина проживає з батьком. Дівчинка забезпечена всім необхідним, шкільним приладдям та одягом. Батьки відвідують батьківські збори та підтримують зв`язок з учителем, завжди цікавляться успіхами дитини у школі (т.1 а.с. 108).

Матеріали справи містять протокол індивідуальної бесіди психолога КУ «Тетіївський ЦПРПП» О. Полозюк з ОСОБА_3 , проведений 07 березня 2023 року, в якому вказано, що під час бесіди, дівчинка була комунікабельною, активно відповідала на запитання. За допомогою шкали « Смайли » визначала свій емоційний стан у школі та вдома. Має радісний емоційний стан, з задоволенням відвідує заклад освіти. Радіє коли зустрічається з мамою і сумує коли не бачить її та свою сестру. Дівчинка засмучується, коли тато свариться на неї. Проективна методика «Малюнок сім`ї» показала, що дитина малюючи свою сім`ю зобразила лише обличчя мами, тата, себе, меншої сестри та кота. Обличчя кожного члена сім`ї усміхнене та всі мають щасливий вигляд (т.1 а.с.210-211).

Згідно з копією характеристики, виданою 31 січня 2023 року ТОВ СП «Нібулон», ОСОБА_8 із 23 серпня 2011 року працює у ТОВ СП «Нібулон». За період роботи зарекомендував себе позитивно, як кваліфікований, відповідальний працівник. За характером спокійний та врівноважений, в колективі користується повагою та авторитетом (т.1 а.с.109).

Згідно з висновком про визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 02 лютого 2023 року № 19, виконавчий комітет Тетіївської міської ради, зважаючи на обставини, а саме: батьком не доведено те, що матір з якихось причин не може повноцінно виконувати батьківські обов`язки; ОСОБА_7 , яка є власницею будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , забороняє ОСОБА_2 разом з громадянським чоловіком ОСОБА_8 та дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_3 проживати у її будинку; прив`язаність ОСОБА_5 до матері та ОСОБА_3 до обох батьків, неприпустимість роз`єднання сестер; відкритість матері щодо дозволу на участь у вихованні дітей батька, у разі проживання дітей з нею, та сумніви батька з приводу дозволу на участь у вихованні дітей матері, у разі проживання дітей з ним, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із матір`ю ОСОБА_2 за місцем її фактичного проживання (т.1 а.с.116-119, 121-127).

Судом першої інстанції в судовому засіданні 06 вересня 2023 року, у присутності представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Тетіївської міської ради, представника служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради, психолога з`ясовувалась думка у ставленні дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_10 щодо їх місця проживання. Апеляційним судом досліджений відеозапис даного судового засідання, з якого вбачається, що ОСОБА_6 вільно йшла на контакт з психологом та висловила однакове добре ставлення до обох батьків, проте вказала на те, що вона хотіла б жити і з мамою, і з татом, але там де вона проживає зараз, а там де зараз проживає мама вона жити не бажає, оскільки там живе чужий для неї чоловік. ОСОБА_5 була досить замкнута, проте висловила однаково добре ставлення до обох батьків, а на запитання суду до кого вона піде з зали судового засідання вона дала відповідь «до тата ОСОБА_21 ». Психолог у судовому засіданні зазначила, що дитина ОСОБА_10 прихильна до матері, а ОСОБА_11 любить обох батьків. При цьому, вказала, що на її думку, відчувається сторонній вплив на старшу дитину ОСОБА_3, а висловлене бажання ОСОБА_4 піти до батька зумовлене його обіцянкою піти до піцерії.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2).

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім`ї або без адекватних засобів підтримки.

Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року була ратифікована Конвенція ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 цієї Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

В силу ст. 9 Конвенції Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно зі ст. 12 Конвенції Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Положеннями ч.1 та ч.2 ст. 27 Конвенції визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що в усіх подібних випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Саме з урахуванням зазначених принципів ЄСПЛ здійснював оцінку того, чи національні суди вжили всіх заходів для визначення найкращих інтересів дитини у цій справі та визначили її місце проживання з дотриманням вимог статті 8 Конвенції

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

В порядку визначеному ч.ч.4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Положеннями ст. 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.ч.1,2 ст. 154 СК України).

Відповідно до положень ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку передбачено ч. 5 цієї статті. Той з батьків хто проживає окремо зобов`язаний так само брати учать у вихованні та утриманні дитини, як і той хто проживає з дітьми, останній до того ж не має права перешкоджати у такій участі. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини

Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

В порядку ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Верховний Суд у Постанові від 26 жовтня 2022 року у справі №750/9620/20 вказав на те, що посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_1 без узгодження з ним змінила місце проживання дитини … , не є підставою для скасування постанови апеляційного суду, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про створення ОСОБА_1 перешкод спілкуванню батька з сином, а також про те, що така зміна місця проживання суперечить інтересам дитини. Факт створення нової сім`ї ОСОБА_1 не є обставиною, яка унеможливлює визначення місця проживання дитини з нею чи надає перевагу батькові у визначенні місця проживання дитини з ним.

Верховний Суд у Постанові від 12 квітня 2023 року у справі №569/22963/21 погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо визначення місця проживання однієї дитини з матір`ю, а другої дитини з батьком, які виходили із того, що такий варіант відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Судами враховано обставини й відносини, які склались між сторонами щодо визначення місця проживання дітей, їх тривалість, а також бажання старшого сина проживати разом з батьком і факт перебування позивачки за кордоном. Виходячи із цих обставин, а також взявши до уваги, що мати перебуває за межами України, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для зміни звичного для дитини місця проживання і середовища та визначили місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З наведених обставин справи вбачається, що сторони у справі є батьками малолітніх дітей ОСОБА_6 , 2015 року народження та ОСОБА_5 , 2019 року народження.

До початку 2022 року сторони у справі проживали спільно, здійснювали спільне виховання дитини, що ними визнається. А отже протягом цього часу у дітей формувались відносини з кожним з батьків. Протягом 2022 року стосунки сторін значно погіршились, вже в травні 2022 відповідачем ОСОБА_2 був поданий позов про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей разом з нею. З вказаного рішення суду вбачається, що станом на листопад 2022 року діти проживали разом з батьком і бабусею по маминій лінії, суд відмовив у задоволенні позову матері посилаючись на відсутність вагомих підстав для зміни місця проживання дітей.

Разом з тим, в липні 2023 року ОСОБА_2 , без погодження з батьком ОСОБА_1 , було змінено місце проживання молодшої доньки ОСОБА_5 , а старша донька ОСОБА_6 залишилась проживати разом з батьком ОСОБА_1 , що сторонами було визнано, зокрема, в судовому засіданні апеляційного суду. Вказане свідчить про зміну обставин, що і зумовило звернення сторін до суду з вказаними позовами.

Відповідач ОСОБА_2 , як на підставу вчинення дій по зміні місця проживання молодшої дитини, посилається на систематичне вчинення перешкод позивачем ОСОБА_2 у її спілкуванні з дітьми. Проте вказане не може бути прийнято до уваги суду, так як ці обставини не доведені жодними доказами. До того ж чинне законодавство, навіть у разі наявності таких обставин, не надає жодному з батьків права вчиняти будь-які дії відносно малолітньої дитини без погодження з іншим.

Слід зазначити, що наразі кожна із сторін спору посилається на систематичне вчинення іншою перешкод у спілкуванні з дитиною, яка проживає окремо, проте відповідні докази в матеріалах справи відсутні. Однак згідно з положенням ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. За нормами СК України питання виховання дитини, питання визначення місця проживання вирішується батьками спільно. Дитина має право на безперешкодне спілкування з кожним з батьків. При цьому здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися перш за все на повазі до прав дитини. Тому апеляційний суд звертає увагу сторін у справі на недопустимість вчинення перешкод у спілкуванні з дітьми.

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об'єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Матеріали справи містять дані про забезпечення кожним з батьків належних умов проживання дитини, хоча жоден з них не має у власності житла, має лише право користування, за погодженням з власником. Кожен з батьків працює та отримує стабільний дохід, кожен має задовільний стан здоров`я, кожен з них характеризується позитивно, тобто кожен з них має можливість забезпечити обом дітям належні умови життя, розвитку і виховання.

За час проживання обох дітей у батька, ним були створені всі умови для них, він належно здійснював опіку над ними, діти перебували у тому середовищі, яке було єдиним звичним для них, що встановлено рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 11 листопада 2022 року у справі № 940/416/22.

На час розгляду цієї справи старша донька ОСОБА_6 продовжує проживати разом з батьком ОСОБА_1 , яким за даними органу опіки здійснюється належне її забезпечення та виховання, вона має прихильність до нього, вказане місце проживання є єдиним звичним для неї і вона не має бажання змінювати його, навпаки вона висловлювала, як працівникам органу опіки та піклування, так і в суді побоювання щодо зміни місця свого проживання. Разом з цим слід зазначити, що ОСОБА_6 має і добре ставлення до матері, а її побоювання пов`язанні з проживанням з чужими для неї людьми.

Сам по собі факт проживання дитини на даний період часу з батьком не є достатньою підставою для визначення місця проживання дитини саме з ним, тому судом мають бути враховані всі обставини.

За даними зібраними органом опіки та піклування стан здоров`я, розвиток, психологічний стан ОСОБА_6 відповідає її віку, вона відкрита до спілкування і чітко висловлює свої думки.

Висловлені в ході розгляду справи доводи відповідача ОСОБА_2 щодо необхідності зміни проживання цієї дитини зводяться до негативної характеристики батька, власних негативних відносин з ним, проте вже тривалий час дитина залишається проживати разом з ним, окремо від матері. В ході розгляду справи відповідачем ОСОБА_2 не доведені обставини, які б свідчили про здійснення позивачем ОСОБА_1 , неналежного догляду чи виховання дитини, або обставини які б давали підстави стверджувати, що проживання дитини з матір`ю буде для неї кращим, з огляду на запропоновану зміну місця проживання.

Молодша дочка сторін ОСОБА_5 також висловлює добре ставлення, як до матері, так і до батька, але більшу прихильність має до матері. Однак, станом на час зміни її місця проживання їй було повних три роки, і вже більше року ця дитина проживає разом з матір`ю. При цьому в силу свого віку ця дитина не може пам`ятати обставини свого проживання разом з батьком. Тому вже звичним для неї середовищем є проживання разом з матір`ю. Тобто наразі дитина перебуває у тому середовищі, яке є єдиним звичним для неї, бо іншого вона не пам`ятає, в силу віку, коли відбулись зміни, а тому її прихильність до матері є зрозумілою.

Орган опіки мотивував свій висновок про доцільність визначення місця проживання обох дітей разом з матір`ю, зокрема, тим що батьком не доведено те, що матір з якихось причин не може повноцінно виконувати батьківські обов`язки. Проте і матір`ю не доведено, що батько не може продовжувати повноцінно виконувати батьківські обов`язки, які виконувались ним протягом року відносно обох дітей, до зміни місця проживання молодшої дочки, і продовжують виконуватись відносно старшої дочки по даний час.

Орган опіки вказав на те, що ОСОБА_7 , яка є власницею будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , забороняє ОСОБА_2 разом з громадянським чоловіком ОСОБА_8 та дітьми проживати у її будинку. Проте зазначене не є об`єктивним твердженням, оскільки після розірвання шлюбу між сторонами у справі діти залишились проживати у будинку ОСОБА_7 , яка є їх бабусею по лінії матері, що спростовує висновок органу опіки про відсутність її погодження на проживання дітей у її будинку. А особисті відносини між відповідачем ОСОБА_2 та її матір`ю ОСОБА_7 не мають значення для вирішення даної справи, оскільки предметом розгляду є питання визначення місця проживання дитини з одним із батьків.

Орган опіки вказав на відкритість матері щодо дозволу на участь у вихованні дітей батька, у разі проживання дітей з нею, та сумніви батька з приводу дозволу на участь у вихованні дітей матері, у разі проживання дітей з ним. Однак, з матеріалів справи вбачається, що наразі кожна із сторін спору посилається на систематичне вчинення іншою перешкод у спілкуванні з дитиною, яка проживає окремо, проте відповідні докази в матеріалах справи відсутні. Орган опіки вказав на сумніви батька щодо участі матері у вихованні дітей, проте не вказано де і в якій формі вказане мало прояв. А отже вказаний висновок є припущенням органу опіки. Але на припущеннях, навіть висловлених компетентним органом, не може ґрунтуватись судове рішення.

Орган опіки вказав на прив`язаність ОСОБА_5 до матері та ОСОБА_6 до обох батьків, неприпустимість роз`єднання сестер. Як вже вказано вище прив`язаність ОСОБА_5 до матері обумовлена її проживанням разом з нею останній рік, віком дитини та відсутністю систематичного і повноцінного спілкування з батьком. ОСОБА_3 має прив`язаність до обох батьків, проте вона чітко висловлює своє небажання змінювати місце проживання, що обумовлене необхідністю проживанням з незнайомими їй людьми (співмешканцем матері та матір`ю співмешканця), яких вона бачила всього декілька разів. Створення відповідачем іншої сім`ї не є визначальним фактом, і наразі вирішується питання проживання дітей з одним із батьків, але кожен із батьків не проживає самостійно, а тому підлягає оцінці і середовище в якому мають проживати діти. Проте пріоритетними є саме інтереси дитини, а за наведених обставин не вбачається, що зміна умов і місця проживання ОСОБА_6 буде відповідати її найкращим інтересам, а навпаки може призвести до додаткового психологічного навантаження на дитину. При цьому слід зазначити, що ОСОБА_6 і ОСОБА_5 вже 10 місяців проживають окремо, що з урахуванням їх віку є значним проміжком часу для них, і такі обставини вже стали для них звичними і виникли вони саме внаслідок дій батьків. Разом з тим, за твердженням самих батьків, у цей період вони стали більше контактувати з метою забезпечення спілкування дітей між собою і того з них, хто проживає окремо, що є позитивною динамікою у їх відносинах. Спільне проживання рідних сестер зазвичай є важливою обставиною. Але у даній справі ця обставина не може бути визначальною, оскільки для старшої доньки ОСОБА_6 звичним середовищем є проживання разом з батьком, а для молодшої доньки ОСОБА_5 звичним середовищем є проживання разом з матір`ю, і зміна умов та місця проживання для кожної буде додатковим психологічним навантаженням, що не може вважатися таким, що відповідає інтересам дітей.

Перш за все орган опіки мав виходити з інтересів кожної дитини, однак ним не зазначені підстави та обставини, які зумовлюють необхідність зміни місця проживання ОСОБА_3, переміщення її із звичного для неї середовища, до іншого їй не відомого, не враховано психологічне навантаження на дитину у такому разі з урахуванням її віку та розвитку. А отже у суду наявні підстави для відхилення висновку органу опіки та піклування.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що міжнародно-правові акти щодо прав дитини будуються за принципом першочергового врахування інтересів дитини і у матері малолітньої дитини не має бути переваг перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, з огляду на рівність прав обох батьків щодо дитини. Сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, за яких дитині краще проживати з батьком, ніж з матір`ю.

Найкращі інтереси дитини не завжди співпадають з інтересами батька або матері, за винятком і настільки, наскільки вони неминуче мають спільні різноманітні критерії оцінки, пов`язані з індивідуальною особистістю дитини, загальною та конкретною ситуацією.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у матері малолітньої дитини не має бути переваг перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, з огляду на рівність прав обох батьків щодо дитини.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що в контексті першочергового урахування інтересів дитини ОСОБА_3 , слід визначити її місце проживання з матір`ю. Разом з тим відсутні і підстави для зміни місця проживання і ОСОБА_4 .

Колегія суддів звертає увагу, що в даній справі мова не йде про розлучення одного з батьків з дитиною, кожен з батьків у разі визначення місця проживання дитини з іншим не має бути обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини. Більше того, виходячи з положень ст.ст.157,181 СК України той з батьків хто проживає окремо зобов`язаний так само брати учать у вихованні та утриманні дитини, як і той хто проживає з дітьми, останній до того ж не має права перешкоджати у такому спілкуванні. А отже при визначенні місця проживання дитини з одним батьків, інший не позбавляється можливості спілкування з дитиною та участі у її вихованні та утриманні. Кожна із сторін може реалізувати свої права шляхом досягнення нових домовленостей щодо встановлення часу спілкування у позасудовому порядку або за судовим рішенням, якщо прийде до висновку, про порушення її прав.

Враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини ОСОБА_11 з батьком, вік дитини протягом якого вона проживає з батьком, стан здоров'я дитини, добросовісне виконання батьком ОСОБА_1 батьківських обов'язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність обставин необхідних для зміни її місця проживання, а також виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, апеляційний суд приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 разом батьком ОСОБА_1 , а місце проживання дитини ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_2 оскільки це відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства України.

Колегія суддів апеляційного суду акцентує увагу на тому, що кожна дитина залишається проживати у звичному для неї середовищі, тобто такий порядок проживання не призведе до додаткового психологічного навантаження на них, що і свідчить про врахування перш за все інтересів кожної дитини.

Вказане не було враховано судом першої інстанції, у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову та залишення без задоволення первісного позову.

За таких обставин, колегія суддів на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення частково як первісних позовних вимог, такі і зустрічних позовних вимог.

Виходячи з норм СК України, спір щодо визначення місця проживання може бути вирішений лише відносно малолітньої дитини, відповідно при досягненні віку, коли вона може брати участь або самостійно визначати своє місце проживання, підлягають до застосування інші норми законодавства, що може становити новий предмет розгляду. Проте, норми матеріального та процесуального права не визначають обов`язку суду встановлювати часовий проміжок дії рішення суду про визначення місця проживання дитини.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження частково.

Разом з тим, колегія суддів, враховуючи обставини даної справи вважає за необхідне роз`яснити сторонам у справі положення ч. 3 ст.157 СК України про те, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.Адже саме участь у вихованні обох батьків, навіть у разі їх окремого проживання, забезпечує гармонійний розвиток дитини.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що як вимоги первісного позову, так і вимоги зустрічного позову задоволені частково, то виходячи з принципу пропорційності, апеляційний суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат кожній із сторін, так як у такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 02 листопада 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради про визначення місця проживання дітей - задовольнити частково.

Зустрічний позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради про визначення місця проживання дітей - задовольнити частково.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 .

Визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_2 .

В іншій частині заявлених вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 27 травня 2024 року.