Справа № 350/420/24
Номер провадження 2/350/231/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2024 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
головуючого судді Бейка А.М.,
секретаря судового засідання Маєвської С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Долинський відділ Державної виконавчої служби у Калуському районі, про стягнення неустойки (пені) на несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини,
позивачки ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представниці третьої особи ОСОБА_3 ,
суд
І. Стислий виклад позицій сторін:
В обгрунтування позовних вимог позивачка зіслалася на те, що 01 жовтня 2018 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 29.08.2018. Від спільного подружнього життя у них є троє неповнолітніх дітей, які після розірвання шлюбу проживають зі нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідно до рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15.01.2018 відповідач зобов?язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 2000 гривень, а сина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_6 у розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував щодо задоволення позову.
Представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору головний державний виконавець ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила щодо можливості задоволення позовних вимог позивачки, оскільки у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів.
ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 21.03.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите судове засідання з повідомленням учасників справи.
02.04.2024 позивачка подала до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі (а.с.26).
22.05.2024 позивачка подала до суду заяву про збільшення позовних вимог.
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 09.05.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті з повідомленням учасників справи.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с.6) суд встановив, що позивачка у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Копією рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 29.08.2018 у справі №350/1433/18 (а.с.10) підтверджено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано шлюб, укладений 22.04.2010 у Небилівській сільській раді Калуського району Івано-Франківської області за актовим записом №6.
Копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7), серії НОМЕР_3 (а.с.8) та серії НОМЕР_4 (а.с.9) підтверджено що у сторін по справі за час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі народилось троє дітей, а саме: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Копією виконавчого листа, виданого Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області 16.03.2020 (а.с.13) підтверджено, що розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, суд ухвалив змінити розмір аліментів, які стягуються з згідно з рішенням Рожнятівського районного суду від 15 січня 2018 року та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_2 , і.п.н. НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жительки АДРЕСА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень, сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у розмірі по 1500 (одна тисяча п?ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Вказаний розрахунок на момент вирішення даного спору не оскаржений та не визнаний необґрунтованим.
Отже, між сторонами виник спір щодо стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.
ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування:
Беручи до уваги позицію позивачки та визнання позову відповідачем у судовому засіданні, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з таких підстав.
Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві.
Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).
За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Згідно із ч. 3 ст. 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).
Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.
Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України).
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.
Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, з відповідача ОСОБА_2 рішенням суду ухвалено стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень, сина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_6 у розмірі по 1500 (одна тисяча п?ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Будь-яких обставин, за яких можливо було б звільнити відповідача від неустойки за прострочення сплати аліментів, суду не наведено та доказів з даного приводу не надано.
Тому суд вважає, що заборгованість по аліментах виникла саме з вини відповідача і він повинен понести відповідальність, передбачену ст. 196 СК України, оскільки це буде відповідати, насамперед, інтересам неповнолітніх дітей сторін.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.
При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
Отже, заявлений позивачкою розмір пені, який вона просить стягнути із відповідача відповідає вимогам ч. 1 ст. 196 СК України.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 з урахуванням збільшених позовних вимог є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
V. Розподіл судових витрат:
Беручи до уваги, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.
На підставі ст.ст.180, 194-196 СК України, ст.ст.256-258 ЦК України та керуючись ст.ст.76, 141, 247, 258, 259, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Долинський відділ Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення неустойки (пені) на несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини задоволити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , житель АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Суддя А.М. Бейко