Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2024 р. Справа № 608/2750/23

Номер провадження2/608/98/2024

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Запорожець Л. М.

за участю секретаря судового засідання Фаштиковської М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в місті Чорткові справу цивільного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 25 лютого 2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер вітчим її чоловіка - ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 22 січня 2001 року.

Після їх смерті залишилось спадкове майно у вигляді нерухомого майна, зокрема 2/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 .

Відповідно до даних Чортківської державної нотаріальної контори до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 була заведена спадкова справа №256/2014 за заявою про прийняття спадщини ОСОБА_4 .

Вона та її із чоловіком діти: син - ОСОБА_2 і донька - ОСОБА_3 вважаються спадкоємцями, що прийняли спадщину в силу ст.1268 Цивільного кодексу України, оскільки були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем на день його смерті.

Згідно Довідки Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області за №1/227 від 10.08.2023р. ОСОБА_5 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 , син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_3 .

Спадкодавець ОСОБА_5 залишив заповіти, посвідчені Малочорнокінецькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області 07 жовтня 2009 року за реєстровим №54 на земельну ділянку, згідно державного акта ТР №0261660 в користь ОСОБА_4 та 25 листопада 2008 року за реєстровим №303 на земельну ділянку, згідно державного акта ЯА №787777 в користь ОСОБА_2 .

21 липня 2015 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом та ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно ст.1241 ЦКУ. 28 квітня 2020 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Таким чином, спадкове майно після смерті ОСОБА_5 , яке складається з 1/6 частини житлового будинку з відповідними частинами господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 успадковується між спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину, за законом, оскільки дане нерухоме майно не було охоплено заповітами спадкодавця.

В вересні 2023 року вона звернулась до Чортківської державної нотаріальної контори з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на частини житлового будинку після смерті ОСОБА_5 .

Проте, в оформленні свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно їй було відмовлено.

Згадана вище відмова мотивована тим, що померлий ОСОБА_5 не здійснив в свій час державної реєстрації права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Крім того, окрім неї, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 також є їх діти: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому державна нотаріальна контора не може оформити частки спадкового майна в цілому за позивачкою. Спірні питання було рекомендовано вирішити в судовому порядку.

Належність померлому ОСОБА_5 на праві власності 1/6 частини вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами підтверджується наступним.

Згідно довідки Великочорнокінецького старостинського округу Чортківської міської ради Тернопільської області №1/198 від 17.07.2023р. житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 відносився до колгоспного двору.

У відповідності до по господарської книги станом на 01.07.1990р. його членами були: Голова двору ОСОБА_5 , члени двору: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Згідно ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР у редакції станом на 01.07.1990 року (надалі - ЦК Української РСР), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.»

Ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР передбачено, що «Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і

непрацездатних.»

Отже, в силу вищевказаних правових норм кожному із членів колгоспного двору належала рівна частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, зокрема ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належали по 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 його частка, що складає 1/6 частину житлового будинку підлягає спадкуванню за законом першої черги між його дружиною та трьома дітьми.

Проте, відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не бажають успадковувати 1/24 частині житлового будинку, ці частки для них є незначні, а вона - ОСОБА_1 навпаки, зацікавлена у тому, щоб успадкувати частину житлового будинку після смерті чоловіка в цілому.

Оформлення позивачем свідоцтва про прийняття спадщини за законом на вказане спадкове майно в цілому дозволить їй безперешкодно розпоряджатися майном, оскільки частки спадкового майна відповідача, які складають 3/24 частини, не буде оформлена ними. В протилежному випадку, не оформлення інших частин спадкового майна, порушує її права на вільне розпорядження своєї власністю.

Таким чином, вона має право на спадкування за законом першої черги після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 1/6 частини майна, що не успадковане їхніми дітьми, які не будуть оформляти спадщину.

Вказує також, що після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина на 1/6 частину вищевказаного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд.

Згідно інформації зі спадкового реєстру спадкову справу до майна померлого ОСОБА_6 не заведено. Спадкодавець заповітів не залишав. Спадкоємців за законом першої черги у ОСОБА_6 не було.

Згідно довідки Великочорнокінецького старостинського округу Чортківської міської ради Тернопільської області №1/198 від 17.07.2023р. ОСОБА_6 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті були зареєстровані та проживали: пасинок - ОСОБА_2 , невістка - ОСОБА_1 , внук - ОСОБА_4 , внук - ОСОБА_4 , внучка - ОСОБА_3 , а також зять та правнуки.

Посилається на статті 120, 123 Цивільного кодексу Української РСР у редакції станом на 01.07.1990 року (надалі - ЦК Української РСР), ст. 344 Цивільного кодексу України, ст. 1261, ст. 1268 Цивільного кодексу України та інші підзаконні акти.

Просить визнати за нею - ОСОБА_1 , Р.Н.О.К.П. , право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом, а саме: на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за нею - ОСОБА_1 , Р.Н.О.К.П. , право власності, в порядку набувальної давності, на нерухоме майно, а саме: на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яка рахувалась за ОСОБА_6 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, враховуючи подані заяви відповідачами про визнання позову, приходить до наступних висновків:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 25 лютого 2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер вітчим чоловіка позивачки - ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 22 січня 2001 року.

Після їх смерті залишилось спадкове майно у вигляді нерухомого майна, зокрема 2/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 .

Відповідно до даних Чортківської державної нотаріальної контори до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 була заведена спадкова справа №256/2014 за заявою про прийняття спадщини ОСОБА_4 (відповідача 3).

Позивачка ОСОБА_1 та її із чоловіком діти: син ОСОБА_2 (відповідач 1) і донька ОСОБА_3 (відповідач 2) вважаються спадкоємцями, що прийняли спадщину в силу ст.1268 Цивільного кодексу України, оскільки були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем на день його смерті.

Згідно Довідки Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області за №1/227 від 10.08.2023р. ОСОБА_5 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 , син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_3 .

У відповідності до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї.

Спадкодавець ОСОБА_5 залишив заповіти, посвідчені Малочорнокінецькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області 07 жовтня 2009 року за реєстровим №54 на земельну ділянку, згідно державного акта ТР №0261660 в користь ОСОБА_4 та 25 листопада 2008 року за реєстровим №303 на земельну ділянку, згідно державного акта ЯА №787777 в користь ОСОБА_2 .

21 липня 2015 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом та ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно ст.1241 ЦКУ. 28 квітня 2020 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Таким чином, спадкове майно після смерті ОСОБА_5 , яке складається з 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 успадковується між спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину, за законом, оскільки дане нерухоме майно не було охоплено заповітами спадкодавця.

В вересні 2023 року позивачка звернулась до Чортківської державної нотаріальної контори з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на частини житлового будинку після смерті ОСОБА_5 .

Проте, в оформленні свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно позивачці було відмовлено.

Згадана вище відмова мотивована тим, що померлий ОСОБА_5 не здійснив в свій час державної реєстрації права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Крім того, окрім позивачки спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 також є їх діти: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому державна нотаріальна контора не може оформити частки спадкового майна в цілому за позивачкою. Спірні питання було рекомендовано вирішити в судовому порядку.

Згідно п.4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі Порядку) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Згідно до п. 4.18 Глави 10 Розділу ІІ Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У зв`язку із тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація про зареєстровані речові права на згаданий вище будинок відсутня нотаріусом було рекомендовано звернутися в суд для вирішення питання визнання права власності на спадкове майно.

Належність померлому ОСОБА_5 на праві власності 1/6 частини вищевказаного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд підтверджується наступним.

Згідно довідки Великочорнокінецького старостинського округу Чортківської міської ради Тернопільської області №1/198 від 17.07.2023 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 відносився до колгоспного двору.

У відповідності до по господарської книги станом на 01.07.1990р. його членами були: Голова двору ОСОБА_5 , члени двору: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Згідно ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР у редакції станом на 01.07.1990 року (надалі - ЦК Української РСР), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.»

Ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР передбачено, що «Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і

непрацездатних.»

Отже, в силу вищевказаних правових норм кожному із членів колгоспного двору належала рівна частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, зокрема ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належали по 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 .

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 його частка, що складає 1/6 частину житлового будинку та підлягає спадкуванню за законом першої черги між його дружиною та трьома дітьми. Проте, відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не бажають успадковувати 1/24 частині житлового будинку, ці частки для них є незначні, а позивачка ОСОБА_1 навпаки зацікавлена у тому, щоб успадкувати частину житлового будинку після смерті чоловіка в цілому. Оформлення позивачем свідоцтва про прийняття спадщини за законом на вказане спадкове майно в цілому дозволить їй безперешкодно розпоряджатися майном, оскільки частки спадкового майна відповідача, які складають 3/24 частини, не буде оформлена ними. В протилежному випадку, не оформлення інших частин спадкового майна, порушує права позивача на вільне розпорядження своєї власністю.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 має право на спадкування за законом першої черги після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 1/6 частини майна, що не успадковане їхніми дітьми, які не будуть оформляти спадщину.

Після смерті ОСОБА_6 22 січня 2001 року відкрилась спадщина на 1/6 частину вищевказаного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд.

Згідно інформації зі спадкового реєстру спадкову справу до майна померлого ОСОБА_6 не заведено. Спадкодавець заповітів не залишав. Спадкоємців за законом першої черги у ОСОБА_6 не було.

Згідно довідки Великочорнокінецького старостинського округу Чортківської міської ради Тернопільської області №1/198 від 17.07.2023р. ОСОБА_6 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті були зареєстровані та проживали: пасинок - ОСОБА_2 , невістка - ОСОБА_1 , внук - ОСОБА_4 , внук - ОСОБА_4 , внучка - ОСОБА_3 , а також зять та правнуки.

Згідно ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована і проживає в даному будинку з 1974 року по даний час, що підтверджується довідкою Великочорнокінецького старостинського округу №1-233 від 16.08.2023р. В даному будинку ніхто, окрім ОСОБА_1 не проживає. Вона проводила ремонт будинку, несла всі витрати, пов`язані з його користуванням. Користування ОСОБА_1 будинком було добросовісним та очевидним для інших осіб, не порушувало нічиїх прав.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 Цивільного кодексу України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 з 1974 року добросовісно, відкрито та безперервно користується та володіє житловим будинком та господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , а тому, відповідно, в розумінні ст.344 ЦК України набула право власності на 1/6 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, в порядку набувальної давності.

Відповідно до вимог ст.182 Цивільного кодексу України право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам було звернуто увагу на наступне.Згідно п.3.1 даного Листа право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 346 Цивільного кодексу України однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до статей 15,16 ЦК України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 ЦК).

Керуючись ст.ст. 15, 16, 120, ч. 2 ст. 123, 182, 328, 344 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 82, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , Р.Н.О.К.П. , право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом, а саме: на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , Р.Н.О.К.П. , право власності, в порядку набувальної давності, на нерухоме майно, а саме: на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яка рахувалась за ОСОБА_6 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя/підпис/

Копія вірна

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/2750/23

Рішення набрало законної сили " " __________________ року.

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію рішення видано " " __________________ року.

Секретар: