справа № 278/1084/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Євгена Татуйка, за участю секретаря Анни Кривенької, розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Демецька Світлана Леонідівна, Станишівська сільська рада Житомирського району Житомирської області про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Направленим позовом заявниця просила суд ухвалити рішення, яким визнати її єдиною спадкоємицею померлого чоловіка. У обґрунтування заявленого суду повідомила наступне. Відповідач виїхав на постійне місце проживання на рф, однак вважається таким, що прийняв спадщину. Такі обставини надають можливості позивачці оформити лише спадкові права на 1/2 частину спадкового майна, що її не влаштовує.

Розгляд справи, враховуючи предмет спору, здійснювався за правилами загального позовного провадження.

Представниця позивачки у судовому засіданні вимоги підтримала і просила суд їх повністю задовольнити з підстав викладених у заяві. На запитання головуючого не повідомила норму закону, якою визначено обраний спосіб захисту порушених прав.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином і завчасно проінформованим про існування даного судового провадження й проведення у ньому засідань. Суд не прийняв до уваги заяву про визнання позову, яка надійшла засобами електронного зв`язку на адресу суду, оскільки таке звернення не верифіковано електронним цифровим підписом.

Заслухав пояснення представниці позиваки і дослідив надані нею матеріали, судом установлені наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини.

Позивачка є громадянкою України, отримувала код платника податків, має зареєстроване місце проживання і при зверненні до суду сплатила судовий збір.

12 листопада 2012 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким усе своє майно заповів відповідачеві.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який мав зареєстроване місце проживання у квартирі АДРЕСА_1 . У даній квартирі позивачка не мала зареєстрованого місця проживання станом на момент смерті чоловіка ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_3 мав у власності декілька об`єктів нерухомого майна.

2 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на обов`язкову частку.

29 січня 2024 року складено акт про те, що відповідач не проживає за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 з жовтня 2021 року.

5 квітня 2024 року Державна прикордонна служба України повідомила суд про те, що відсутня інформація про перетин кордону або лінію розмежування відповідачем у період часу з 1 січня 2022 року по 5 квітня 2024 року.

Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ЦК України).

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст. 1221 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу) (ст. 1222 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).

Не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини. Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду. Якщо шлюб визнаний недійсним після смерті одного з подружжя, то за другим із подружжя, який його пережив і не знав та не міг знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, суд може визнати право на спадкування частки того з подружжя, хто помер, у майні, яке було набуте ними за час цього шлюбу. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ (ст. 1224 ЦК України).

Крім цього, положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду даних справ, визначено наступне. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Розглядаючи цивільні справи, суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. ст. 2, 12, 13 та 81 ЦПК України).

Проаналізувавши фактичні обставини справи, вимоги законодавства й судову практику у даних правовідносинах, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Судом установлено, що обраний предмет позову - визнання позивачки єдиним спадкоємцем, не може бути задоволений судом, оскільки такого способу захисту прав не передбачено законом.

У ході розгляду справи встановлено, що сторони у справі є спадкоємцями майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Позивачка має намір успадкувати обов`язкову частку, а відповідач є спадкоємцем за заповітом. Відповідач мав раніше станом на момент відкриття спадщини і має наразі зареєстроване місце проживання разом із спадкодавцем, а отже прийняв спадщину. Заяв про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не подавав, а отже є спадкоємцем за заповітом. Перебування його за кордоном, як станом на момент відкриття спадщини так і протягом певного часу до цього не позбавляє його права на спадкування. Більше того, факт перебування відповідача за кордоном, як загалом так і на рф не підтверджений будь-якими доказами. Перебування відповідача на рф не додає правових підстав для задоволення заявлених вимог.

Інститут усунення від права на спадкування передбачений окремою і наведеною раніше у даному судовому рішенні нормою закону. Однак, заявником не було подано доказів, які б давали підстави стверджувати про наявність обставин для усунення від спадкування.

За таких обставин, суд вважає відсутніми підстави для задоволення позову.

Результати вирішення спору не дають підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім та документально підтверджених судових витрат. Витрати відповідача перед судом не декларувались. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлене 13 травня 2024 року.

Суддя Євген Татуйко