Дата документу 09.05.2024Справа № 554/2617/23
Провадження № 2/554/2607/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.05.2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Материнко М.О.

за участю секретаря Литвин А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

29.03.2023 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 04.06.2020. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона дала у борг відповідачу кошти у розмірі

6 500 доларів США. 04.06.2020 відповідач видав їй власноруч написану розписку про те, що він взяв у борг 6 500 доларів США, зобов`язався повернути борг без визначеннястроку повернення боргу. Посилалась на вимоги ч. 1 ст. 1049 ЦК України, відповідно до норм якої відповідач зобов`язаний повернути борг протягом 30 днів від дня пред`явлення нею вимоги про повернення боргу. Її уповноважений представник, адвокат Васильєва Л.М, . направляла відповідачу повідомлення про повернення боргу, однак відповідач ухилявся від отримання поштових повідомлень, що свідчить про невиконання боржником взятих зобов`язань по поверненню боргу. Просила стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики у розмірі 6500 доларів США та витрати, які нею понесені у зв`язку з розглядом справи, а саме 3 100 грн. за надання правничої допомоги та 2 377.05 грн витрат по сплаті судового збору.

Провадження у справі за правилами загального позовного провадження відкрито 03.04.2023.

Відповідач надав відзив в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. У відзиві відповідач не заперечував тієї обставини, що він взяв у борг у позивача 6 500 доларів США 04.06.2020 року та зобов`язався їх повернути. Зазначав, що повністю повернув позивачу борг09.12.2021. Як доказ підтвердження повернення ним боргу надав акт передачі грошових коштів в сумі 6500 доларів США від 09.12.2021. що складений ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Також у відзиві на позов заперечував ту обставину, що йому належним чином направлялась вимога про повернення боргу.

Представник позивача, адвокат Васильєва Л.М., надала відповідь на відзив, в якому заперечувала виконання відповідачем боргових зобов`язань за договором позики. Посилалась на те, що акт підтвердження передачі грошових коштів в сумі 6500 доларів США від 09.12.2021 на який відповідач посилаєтьсяяк доказ повернення ним боргу не є належним та достовірним засобом доказування. Наявність у позивача боргового документа розписки відповідача свідчить про невиконання боржником взятих на себе зобов`язань за договором позики та є належним доказом того, що відповідач не повернув борг.Поясненнями відповідача та показами свідків не може доводитись факт виконання зобов`язання за договором позики. Щодо вимоги про повернення боргу, то оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги, кредитор може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред?явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

05.10.2023 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.

Відповідач в третє у судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомляв, клопотань про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомляв.

Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутність сторін по справі суд враховує норми ст.223 ЦПК України.

Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 2 ч. 3 статті 223 ЦПК України передбачено якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разіповторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Частиною 4 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідач та його представник повторно не з`явились у судове засідання будучи повідомленими про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомляли.

Враховуючи викладене суд, відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив розглядати справу у заочному провадженні на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши зібрані в справі докази, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 04.06.2020 відповідач ОСОБА_2 взяв у борг у позивача ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 6 500 доларів США, про що видав їй власноруч написану боргову розписку, в якій зазначено, що 6 500 доларів США він бере у борг та зобов`язується повернути.

Строки повернення боргу сторонами договору позики не встановлені.

Факт укладення між сторонами договору позики та отримання відповідачем у борг грошових коштів у розмірі 6 500 доларів США підтверджується борговою розпискою від 04 червня 2020 року, яка надана позивачем до матеріалів справи та визнається ( не заперечується) відповідачем особисто у відзиві на позов.

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів та підтверджує як факт укладення договору, так і факт отримання боржником грошових коштів. Така правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду. постанова ВС від 02 червня 2021 року, справа № 531/152/19.

Наявність у позивача оригіналу боргової розписки свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане, що відповідає статті 545 ЦК України, яка передбачає, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Суд не приймає як доказ повернення боргу пояснення відповідача про повернення ним боргу у розмірі 6 500 доларів США 09 грудня 2021 року та акт підтвердження передачі грошових коштів від 09.12.2021, що складений ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на який посилається відповідач як на доказ повернення боргу.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 3 статті 208 ЦК України передбачено, що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексуналежить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17,0 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 ст. 169 розділу IV ПКУ для відповідного року.

Отже станом на червень 2020 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян становив 17 грн - 20 неоподатковуваних мінімумів 340 грн.

Оскільки до правочинів між фізичними особами на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян застосовується вимога про укладення такого правочину тільки у письмовій формі, то і повернення коштів за договором позики, який перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян повинно бути підтверджено певними засобами доказування, тобто письмовими доказами, а не актами чи показаннями свідків про повернення боргу.

Сума боргу за договором позики від 04.06.2020 6 500 доларів США становить 14 530 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому підтвердженням повернення боргу має бути або оригінал боргової розписки або розписка кредитора про отримання ( повернення) боргу позичальником.

Показаннями сторони та показами свідків не може доводитись факт виконання зобов`язання за договором. Таккого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 18 липня 2018 року у справі N 143/280/17 (провадження N 61-33033св18), від 02 вересня 2020 року у справі N 569/24347/18 (провадження N 61-16630св19), від 12 січня 2022 року у справі N 206/6401/18

Наявність оригіналу боргової розписки у ОСОБА_6 свідчить про те, що боргове зобов`язання відповідачем ОСОБА_2 не виконане.

Зазначене узгоджується з правовими висновками що викладені у висновках Верховного Суду України, які викладені у постановах від 18 вересня 2013 року у справі N 6-63цс13; від 02 липня 2014 року у справі N 6-79цс14, від 19 липня 2021 року у справі № 522/31737/13.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Матеріли справи містять докази того, що позивач через свого представника зверталась до відповідача з вимогою про повернення боргу, однак вони не були отримані відповідачем.

У постанові Верховного Суду України від 28 листопада 2011 року у справі № 3-127 гс 11 зроблено висновок, що "оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред?явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту".

Правова позиція щодо можливості пред`явлення позикодавцем вимоги до позичальника про повернення суми позики саме шляхом подання до суду відповідного позову у подальшому підтримана у постановах Верховного Суду: від 06 лютого 2019 року у справі № 753/2362/17; від 20 березня 2019 року у справі № 755/21936/15-ц; від 17 лютого 2021 року у справі № 750/13632/18, від 03 листопада 2021 року у справі № 705/3275/18 та від 08 грудня 2021 року у справі № 522/24415/17,

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення боргу з відповідача, отже строк повернення боргу для відповідача настав після звернення позивача до суду із вказаним позовом, тому вимоги позивача про повернення боргу є обґрунтованими та не суперечать нормам ст. 1049 ЦК України.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Така правова позиція викладена у постанова ВП ВС від 16.01.2019 у справі №464/3790/16-ц.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок доказування і подання доказів унормований статтею 81 ЦПК України, частина 1 якої передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем надані докази, які підтверджують укладення між нею та відповідачем договору позики та передачу відповідачу коштів, а відповідач отримав у борг кошти у розмірі 6 500 доларів США та взяв на себе зобов`язання по поверненню боргу.

Натомість відповідач не надав суду жодного доказу на спростування позовних вимог та наданих позивачем доказів, а також належних та достовірних доказів про повернення ним боргу.

Враховуючи викладене суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та їх задоволення у повному обсязі.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом частини 2 цієї статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Сплата позивачем судового збору у розмірі 2 377.05 грн підтверджується квитанцією про сплату судового збору.

Щодо витрат на правову допомогу.

В позовній заяві позивач зазначала, що витрати, які вона понесла з розглядом справи становлять 3 100 грн та надала докази на підтвердження понесених витрат у розмірі 3 100 грн. Із наданого розрахунку убачається, що 3100 грн це витрати пов`язані з наданням правничої допомоги які складаються з оплати послуг адвоката щодо складання позовної заяви та складання вимог про повернення боргу.

Частиною 4 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

На підтвердження обставин про те, що позивач не могла передбачити витрати на час подання попереднього ( орієнтовного) розрахунку витрат на правничу допомогу, позивач посилається на те, що у зв`язку з недобросовісною поведінкою відповідача та його представника, зловживаннями ними процесуальними правами вона вимушена була укладати договір про надання правової допомоги на представництво її інтересів у суді та у зв`язку з цим понесла додаткові витрати у розмірі 5 000 грн.

Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договорами про надання правової допомоги, оригіналами квитанцій про сплату гонорару у розмірі 3 100 грн та 5 000 грн. розрахунком затраченого адвокатом часу на виконання робіт по договору.

Слід зауважити про те, що відповідач не подавав клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, тоді як процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. На сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Відповідач не подавав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та не надав суду жодного доказу , який би підтверджував неспівмірність заявленого відшкодування, а відповідачем надані належні докази понесення таких витрат, які є співмірними із складністю справи, розміром позовних вимог, тривалістю розгляду справи у зв`язку з неявкою відповідача та його представника у судові засідання , суд дійшов до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача вказаних витрат по справі.

Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 2 377.05 грн по сплаті судового збору та 8 100 грн за надання професійної правничої допомоги.

Керуючись ст., ст. 141, 264, 265 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 борг у розмірі 6 500 доларів США ( шість тисяч п`ятсот доларів США) за договором позики від 04 червня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 10 477 грн. 05 коп ( десять тисяч чотириста сімдесят сім грн.05 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3

РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання

АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4

РНОКПП НОМЕР_1 місце проживання

АДРЕСА_2

суддя М.О. Материнко