Справа № 553/441/24
Провадження № 2/553/610/2024
У Х В А Л А

Іменем України

09.05.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави, в складі:

головуючого судді Москаленко В.В.

за участю секретаря судового засідання Зубань Н.Л.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду м.Полтави в режимі відеоконференції заяву про затвердження мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів , встановив:

На розгляд Ленінського районного суду м.Полтави надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 19.03.2024 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 19.03.2024 залишено без розгляду цей позов в частині визначення місця проживання дитини.

16 квітня 2024 року до суду подано спільну заяву ОСОБА_1 та

ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди та укладену і підписану мирову угоду з метою врегулювання спору на таких умовах:

1. ОСОБА_1 відмовляється від позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , а також з 01.04.2023 (з часу коли донька фактично проживає разом з батьком ОСОБА_3 ) від аліментів, які стягуються на підставі судового наказу ,виданого Ленінським районним судом м.Полтави у справі 553/2003/22,також відмовляється від стягнення з відповідача всіх документально підтверджених судових витрат.

2. ОСОБА_1 визнає факт, що неповнолітня ОСОБА_6 з 01.04.2023 проживає окремо від матері ,з батьком ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 .

3. ОСОБА_3 є батьком, який одноособово опікується, самостійно утримує без участі матері

ОСОБА_1 неповнолітню дитину до 18 років ОСОБА_6 .

4.Батько ОСОБА_3 самостійно приймає рішення стосовно виховання ,навчання, розвитку , лікування неповнолітньої дитини ,без узгодження з ОСОБА_1 , вирішує та визначає ті навчальні та лікувальні заклади для дітей ,спортивні та інші заклади для розвитку здібностей дитини.

5.У разі необхідності вивезення дитини за кордон з метою лікування, навчання, відпочинку,

ОСОБА_3 не потребує письмової згоди від ОСОБА_1 на вчинення дій щодо вивезення дитини за кордон України.

6.Без фізичної присутності матері, батько ОСОБА_3 ,без інформування ОСОБА_1 , має право: самостійно та невідкладно , в інтересах дитини та не отримуючи письмового дозволу(згоди) матері ОСОБА_1 ,приймати рішення щодо виїзду за державний кордон України разом з дитиною.

7.Батько ОСОБА_3 зобов`язується самостійно утримувати та брати участь у вихованні та духовному розвитку дитини ОСОБА_6 ,незалежно від стосунків з матір`ю ОСОБА_1 . Батько зобов`язується не втручатися в особисте життя ОСОБА_1 ,не підбурювати дитину проти матері.

8.Батьки зобов`язуються переглянути умови цієї мирової угоди протягом одного місяця з моменту настання повноліття ОСОБА_6 .

Сторони підтвердили ,що умови цієї мирової угоди відповідають їх волі ,угода укладена

добровільно та є виконавчим документом і може бути пред`явлена до виконання.

В судовому засіданні позивач просила затвердити мирову угоду,оскільки на цей час дитина проживає з батьком ,а вона за межами країни , підтвердила,що погоджується зі всіма умовами мирової угоди.

Представник позивача просив затвердити мирову угоду, оскільки це відповідає інтересам неповнолітньої дитини.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні також просили затвердити мирову угоду .

Вислухавши думку учасників цивільного процесу, вивчивши матеріли мирової угоди поданої сторонами цивільного процесу на затвердження суду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу, тобто це є їхнім диспозитивним правом, мирова угода підлягає затвердженню судом. (ч.7 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України)

Положеннями частини першою, другої, п`ятої статті 207 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Метою мирової угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмету спору. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами.

При затвердженні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов`язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки закриття провадження у справі.

В судовому засіданні сторонам були роз`яснені наслідки закриття провадження у справі відповідно до положень ст.256 ЦПК України.

Заслухавши думку сторін ,дослідивши матеріали справи ,суд дійшов наступного.

Позивачкою заявлені вимоги про збільшення розміру аліментів, які стягнуті з відповідача на її користь судовим наказом Ленінського районного суду м.Полтави від 22.08.2023,на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів доходу (заробітку),але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку , з частини всіх видів доходів до частини всіх видів доходів.

Таким чином предметом спору є розмір аліментів, які стягнуті з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини.

Суд, надавши правову оцінку умовам мирової угоди від 01 квітня 2024 року,дійшов наступного.

Умови мирової угоди, яка укладена між сторонами, виходять за межі заявлених позовних вимог, а саме: сторони не вирішують спір щодо збільшення розміру стягнених аліментів ,а вирішують протилежне- позивачка повністю відмовляється від аліментів ,які стягнуті на утримання її неповнолітньої дитини.

Крім того , суд зазначає ,що положеннями ст.155 Сімейного кодексу України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Суд наголошує ,що позивачка , умовами цієї мирової угоди фактично закріплює своє ухилення від виконання батьківських обов» язків щодо неповнолітньої дочки,які встановлені законом для батьків. що є підставою для покладення на неї відповідальності, встановленої законом.

Так ,позивачка погоджується,що всі питання щодо місця проживання дитини ,її утримання, виховання, лікування, розвитку здібностей буде вирішувати відповідач.

Таким чином,замість вирішення заявленого в позові спору ,сторони намагаються

умовами цієї мирової угоди повністю закріпити одноособові права відповідача щодо виховання, навчання, проживання ,лікування дитини та інші .

Отже, зазначена мирова угода не стосується прав та обов`язків сторін, що випливають з самого предмета позову, умови мирової угоди не пов`язані зі спірними правовідносинами.

Крім того,вказаною мировою угодою порушуються права неповнолітньої дочки сторін на батьківське піклування,виховання ,утримання зі сторони матері, що є недопустимим та суперечить положенням Сімейного кодексу України та цивільного процесуального законодавства, оскільки ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини п`ятої статті 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердження мирової угоди і продовжує розгляд справи, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

За таких обставин, враховуючи те, що мирова угода, яка укладається сторонами у справі може стосуватись лише предмету позову у цій справі та не може порушувати права неповнолітньої дочки сторін та вимоги закону , суд дійшов висновку, що умови мирової угоди від 01 квітня 2024 року не відповідають нормам статті 207 ЦПК України, а тому відсутні підстави для її затвердження судом..

Враховуючи викладене та керуючись статтями 49, 207, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У затвердженні мирової угоди, укладеної між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 відмовити та продовжити судовий розгляд справи.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Москаленко