справа № 158/117/24
провадження № 2/570/820/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю відповідача ОСОБА_1 ,

її представника адвоката Курила Р.,

секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

розглянувши заяву відповідача про відвід судді Кушнір Н.В. при проведенні судового засідання в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри, 10) по цивільній справі за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 . Ківерцівської міської ради Волинської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и в:

покликаючись на відсутність офіційного шлюбу, що перешкоджає оформити свої спадкові права, позивач у поданій 12 січня 2024 року до Ківерцівського районного суду Волинської області позовній заяві просить встановити факт проживання позивача та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 як чоловіка та жінки однією сім"єю без реєстрації шлюбу з вересня 2001 року по 16 вересня 2022 року.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 лютого 2024 року справа передана за підсудністю до Рівненського районного суду Рівненської області після залишення без змін вказаної ухвали Волинським апеляційним судом.

Відповідач у поданій 13 травня 2024 року до суду заяві просить задоволити заяву про відвід судді, оскільки справа помилкового призначена в порядку спрощенного позовного провадження, в день її надходження до суду, без перевірки місця реєстрації відповідача та без врахування позиції судді Ківерцівського районного суду Волинської області про залишення позову без руху.

Оскільки заява позивача про відвід надійшла пізніше ніж за три робочі дні до судового засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Учасники справи відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Позивач у поданій заяві просить перейти до загального порядку із-за помилкового призначення справи в порядку спрощенного позовного провадження і розглянути це питання у її відсутність.

Відповідач - Ківерцівська міська рада Волинської області просить справу розглянути у їх відсутність і винести рішення на розсуд суду.

Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення по клопотанню, відсутність підстав для його відкладення, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути клопотання про відвід у їх відсутність.

Відповідач у суді заяву про відвід підтримує, оскільки позивач у позові написала неправдиві відомості, а суд відкрив провадження у справі.

Її представник заяву підтримав повністю і по аналогічних мотивах.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд прийшов до таких висновків.

Однією з гарантій законності здійснення правосуддя, об`єктивності та неупередженості розгляду справи є право на подання заяви про відвід судді. Зокрема, право учасника справи за наявності сумнівів у безсторонності суду заявити відвід одному із суддів або всьому складу суду, що розглядають справу, закріплене законом і спрямоване на усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суду і, як наслідок, забезпечення довіри до судових рішень.

Ст.36 ЦПК України встановлює перелік підстав, коли суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу. Відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

П.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" визначає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950 р. та практику суду як джерело права. П.1 ст.6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У рішенні у справі «Білуха проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно із суб`єктивним критерієм, з урахуванням особистих переконань та поведінки конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. Вирішальним при визнанні судді безстороннім є те, чи можуть бути об`єктивно виправдані побоювання учасників справи щодо заангажованості певного судді.

Для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи. Цю думку Велика Палата Верховного суду розкрила в ухвалі у справі № 908/137/18.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Гаусшильдт проти Данії" вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи.

Зважаючи на складність і різноманітність цивільних справ, життєвих явищ, із ними пов`язаних, законодавець не став встановлювати вичерпний перелік для відводу судді. Це пояснюється тим, що існують різноманітні життєві ситуації, які неможливо передбачити та спрогнозувати, саме тому закон не може містити вичерпного переліку. Необхідно зазначити, що «інші обставини», про які йде мова щодо суб`єктивних підстав відводу, можуть бути різні, вони можуть і не бути об`єктивними, які б реально свідчили про упередженість судді. Але закон не вимагає їх перевірки на відповідність даним критеріям ні суддею, ні іншими учасниками процесу. Достатньо лише, аби вони існували. Таким чином, процесуальний закон не наділяє повноваженнями сам суд встановлювати обставини, які б свідчили про його упередженість, та оцінювати ці обставини за своїм внутрішнім переконанням. Не уповноважений суд і надавати оцінку сумніву заявника. Сам факт наявності цих «інших» обставин, поєднаний із сумнівом, і заява про це у судовому засіданні є підставою для відведення судді від розгляду конкретної справи.

Виходячи з цих засад, суд ввважає, що заявник не навів об`єктивних підстав для відводу судді, в зв`язку з чим приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Разом з тим, суд вважає за необхідне задовольнила клопотання про відвід судді за суб`єктивним критерієм. Це зроблено для того, щоб з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви в неупередженості судді під час вирішення даної справи, сумнівів в об`єктивності та неупередженості судової гілки влади, запобігання конфліктних ситуацій та для прискорення подальшого розгляду справи,оскільки розгляд даної справи вказаним суддею може сприйматися стороною як порушення її права на справедливий суд, що закріплений в нормах міжнародного права, зокрема вищевказаної Конвенції. Наявність у заявника сумніву в об`єктивності та неупередженості судді, збереження та підвищення авторитету судової системи України, розгляду справи саме на засадах довіри до суду, є підставою для задоволення відводу.

Ч.1 ст.353 ЦПК України не передбачає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду такої ухвали. Відповідно до п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Згідно з ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Разом з тим, враховуючи вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає право на справедливий суд, позбавлення за даних обставин права на апеляційне оскарження є фактично порушенням принципів рівності всіх перед законом і судом та доступу до правосуддя.

На підставі викладеного, керуючись ст.36-40 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

задоволити відвід судді Наталії Кушнір при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Ківерцівської міської ради Волинської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Передати справу до канцелярії Рівненського районного суду Рівненської області для передачі її до провадження іншого судді в порядку ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Кушнір Н.В.

Повне судове рішення виготовлене 13 травня 2024 року.