ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» травня 2024 року

м. Харків

справа № 626/896/23

провадження № 22ц/818/1874/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю.М., Тичкової О. Ю.,

за участю секретаря - Волобуєва О.О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Красноградська міська рада Харківської області

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 23 лютого 2024 року в складі судді Богачової Т.В., присяжних: Устименко К.Ю., Федоряки О.І.

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Красноградська міська рада Харківської області звернувся до суду з заявою про скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною, поновлення цивільної дієздатності фізичної особи та скасування рішень суду про встановлення опіки та просив скасувати рішення Красноградського районного суду Харківської області від 13 липня 2011 року у справі № 2021/2-о-27/11 про визнання ОСОБА_1 недієздатним; скасувати рішення Красноградського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2011 року у справі № 2021/2-о-49/11 про встановлення опіки та призначення опікуна; скасувати рішення Красноградського районного суду Харківської області від 09 листопада 2022 року у справі № 626/1939/22 про призначення опікуна над недієздатною особою; поновити цивільну дієздатність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 23 лютого 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, поновлення цивільної дієздатності фізичної особи та скасування рішень суду про встановлення опіки - відмовлено, судові витрати за проведення Харківською філією судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» в загальній сумі 4 303,52 грн віднесено на рахунок держави.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення його заяви.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 03 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 07 травня 2024 року о 10:00 годині.

07 травня 2024 року в судовому засіданні після того, як було проголошено ухвалу про відмову в задоволенні його клопотань ОСОБА_1 заявив усне клопотання про відвід колегії суддів Бурлака І.В., Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю., в якому вважав, що оскільки його клопотання про витребування доказів, виклик та допит свідків, надання охорони та призначення судово-психіатричної експертизи не задоволено, він не довіряє складу колегії суддів.

Відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Аналізуючи наведені норми права та обставини справи, які свідчать про те, що заяву про відвід колегії суддів Бурлака І.В., Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю. заявлено 07 травня 2024 року, тобто пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, колегія суддів вважає, що заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді буде вирішено судом, що розглядає справу.

Перевіривши доводи заяви судова колегія вважає, що підстави для задоволення відводу відсутні.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У пунктах104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Як вбачається із усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Згідно частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зі змісту клопотання про відвід вбачається, що сумніви у об`єктивності і неупередженості колегії суддів у заявника виникли у зв`язку із постановленням ухвали про відмову в задоволенні клопотання про витребування доказів, виклик та допит свідків, надання охорони та проведення судово-психіатричної експертизи.

Разом з тим, як вбачається зі змісту частини 4 статті 36 ЦПК України незгода ОСОБА_1 з ухвалою про відмову в задоволенні клопотання про витребування доказів, виклик та допит свідків, надання охорони та проведення судово-психіатричної експертизи не може бути підставою для відводу.

Судова колегія констатує відсутність будь-яких підстав стверджувати, що колегія судів виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

ОСОБА_1 не надав доказів прямої або побічної заінтересованості складу колегії суддів у розгляді даної справи, які б викликали обґрунтовані сумніви у їх неупередженості і об`єктивності, що можуть бути основані лише на фактичних обставинах, а не на припущеннях (рішення Європейського суду з прав людини від 26 вересня 2019 року у справі «Іліє проти Румунії»).

Усне клопотання ОСОБА_1 не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України, та зводиться лише до його незгоди з процесуальним рішенням суду.

Враховуючи викладене, вважаємо, що підстав для відводу, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, та об`єктивних даних, які свідчили б про наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності складу колегії суддів Бурлака І.В., Мальованого Ю.М., Тичкової О. Ю. не вбачається, у зв`язку з чим клопотання ОСОБА_1 про відвід колегії суддів необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 40 ЦПК України

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Бурлака І.В., Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю. - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова

Повний текст ухвали складено 07 травня 2024 року.