Провадження № 2/204/2111/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Карнаух В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Іванов Андрій Валерійович, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2024 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з Печерського районного суду м. Києва згідно ухвали суду від 21 грудня 2023 року надійшла цивільна справа № 757/58177/23-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Іванов Андрій Валерійович, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, в якій позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 1124 від 03 червня 2021 року, виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Юлією Олександрівною. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» було укладено Договір іпотеки № 310/П/РП/2007-840 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0. Відповідно до умов укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 договору Банк зобов`язався надати позичальнику, а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати та повернути Банку кредитні кошти (кредит) у сумі 7 000 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором до 09 вересня 2022 року. З моменту отримання кредиту, а саме з 10 жовтня 2007 року по 10 квітня 2014 року включно ОСОБА_1 щомісячно здійснювала погашення за Договором іпотеки та належно виконувала свої обов`язки як позичальник. Але ситуація, що склалась в економічній сфері України, зокрема, значне підвищення курсу іноземної валюти відносно гривні, значно погіршила фінансове становище позичальника та матеріальне становище її родини, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором. ОСОБА_1 намагалась вирішити питання погашення заборгованості шляхом проведення переговорів з Банком. Однак, вказані спроби до позитивного результату не призвели. У зв`язку з отриманням від приватного виконавця Іванова Андрія Валерійовича постанови про відкриття виконавчого провадження № 66962037 від 28 вересня 2021 року позивачу стало відомо про наявність виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 1124 від 03 червня 2021 року, складеного приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 453 834,57 грн. З виконавчого напису вбачається, що право вимоги за договором іпотеки № 310/П/РП/2007-840 від 20.09.2007 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на підставі укладеного 30 липня 2020 року між ВАТ КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Проте, звертає увагу суду, що позивач не отримував жодних документів, якими б було підтверджено, що ВАТ КБ «Надра» дійсно відступило ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» право вимоги за договором. Вважає, що виконавчий напис № 1124 від 03 червня 2021 року, виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О., слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Так, для вчинення виконавчого напису заборгованість боржника має бути безспірною та такою, що не потребує додаткового доказування. Проте, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» безспірною не є, а тому нотаріусу не могло бути надано документів, що підтверджують заборгованість боржника. Зазначена у виконавчому написі сума заборгованості є значно завищеною, оскільки кредит був виданий на суму 7 000,00 доларів США та у період з 10 жовтня 2007 року по 10 квітня 2014 року позивач щомісячно належним чином здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором, а тому розмір заборгованості у розмірі 453 834,57 грн. вочевидь суперечить порядку нарахування заборгованості за договором. Розрахунок заборгованості боржником не був підтверджений, є одностороннім та не може вважатись документом, який підтверджує безспірність заборгованості боржника. Вважає, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні бухгалтерські документи. ОСОБА_1 не підписувала жодних документів, які б свідчили про її згоду з розміром заборгованості та її безспірність. ОСОБА_1 не підписувала жодних документів, які б свідчили про її згоду з розміром заборгованості та її безспірність. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не надало приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. необхідних документів, а нотаріус, не перевіривши безспірність заборгованості, всупереч ст. 88 Закону України «Про нотаріат» вчинила виконавчий напис № 1124 від 03 червня 2021 року. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 28 березня 2024 року цивільну справу № 757/58177/23-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Іванов Андрій Валерійович, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, було прийнято до провадження та визначено проводити розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 28 березня 2024 року, а також відповідачу та третім особам було направлено копію позовної заяви із додатками.

Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 20 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 310/П/РП/2007-840 від 12 вересня 2007 року було укладено Договір іпотеки № 310/П/РП/2007-840, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., зареєстрований в реєстрі за № 5218, згідно умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку Відкритому акціонерному товариству комерційний банк «Надра» нерухоме майно: садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,051 га, що розташована за адресою: садове товариство «Пролісок», Процівська сільська рада, Бориспільський район, Київська область, визначена сторонами вартість предмета іпотеки складає 191 900,00 грн., що в еквіваленті в перерахунку на долари США по офіційному курсу НБУ на день укладення цього договору складає 38 000,00 доларів США. Дублікат вказаного Договору іпотеки було видано державним нотаріусом Київського державного нотаріального архіву Гуль Л.О. 12 листопада 2020 року (а.с. 12-16).

З відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 57-036-16914/21 від 10 грудня 2021 року (а.с. 29) вбачається, що право вимоги за кредитним договором № 310/П/РП/2007-840 від 12 вересня 2007 року було відступлено на відкритих торгах (аукціоні), що відбулися 22 травня 2020 року (у складі пулу активів, лот № GL48N718070, протокол електронного аукціону № UA-ЕА-2020-05-12-000017-b) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

03 червня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1124, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості, яка виникла за Договором іпотеки № 310/П/РП/2007-840 від 12 вересня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 5218, який укладений між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» в забезпечення за кредитним договором № 310/П/РП/2007-840 від 12 вересня 2007 року, за період з 15 липня 2018 року по 03 червня 2021 року у розмірі 453 834,57 грн. (з яких: 178 778,00 грн. основний борг, 267 689,97 грн. відсотки, 7 366,60 грн. - комісія), а також плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 2 500,00 грн. (а.с. 17).

У вищезазначеному Виконавчому написі зазначено, що право вимоги перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на підставі договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_І_6, посвідченого 30 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. за реєстровим № 1456, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було подано заяву про примусове виконання виконавчого напису, у зв`язку з чим 28 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Івановим Андрієм Валерійовичем було відкрито виконавче провадження № 66962037 з виконання вищезазначеного виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. від 03 червня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1124, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості у розмірі 453 834,57 грн., а також плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 2 500,00 грн. (а.с. 19-20).

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 посилалась на те, що виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни від 03 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 1124, вчинений з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки заборгованість є спірною, повідомлень щодо заміни сторони у договорі вона не отримувала, а також було порушено процедуру вчинення виконавчого напису.

Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення виконавчих написів регламентовано главою 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Згідно п. 1.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2 глави 16 Розділу ІІ вказаного Порядку визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2, а саме пункту 13, вбачається, що при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Позивач у позовній заяві наполягала на тому, що заборгованість є спірною.

Однак, при цьому відповідач не надав суду документів, які б спростовували такі твердження позивача та не надав доказів на підтвердження існування безспірної заборгованості ОСОБА_1 .

Слід також враховувати, що боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

З тексту оскаржуваного виконавчого напису від 24 червня 2021 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався, зокрема, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік № 1172).

Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік № 1172 доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови від 22.02.2017 року, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Згідно ч. 5 ст. 254 КАС України в редакції, що діяла на момент ухвалення вказаного судового рішення, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня.

В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

До аналогічних по суті висновків дійшов Верховний Суд й у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 та від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17.

В оскаржуваному виконавчому написі зазначено, що з ОСОБА_1 стягується заборгованість, яка виникла за Договором іпотеки № 310/П/РП/2007-840 від 12 вересня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 5218, який укладений між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» в забезпечення за кредитним договором № 310/П/РП/2007-840 від 12 вересня 2007 року.

Однак, суд зауважує, що зазначення в оскаржуваному виконавчому написі про те, що заборгованість виникла за договором іпотеки є безпідставним та помилковим, оскільки іпотека за своєю суттю є лише одним з видів забезпечення виконання основного зобов`язання, а тому, на підставі договору іпотеки може бути звернуто стягнення на предмет іпотеки, а не стягнуто заборгованість за основним зобов`язанням в даному випадку кредитним договором.

Отже, фактично заборгованість в даному випадку виникла не за договором іпотеки № 310/П/РП/2007-840 від 12 вересня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 5218, а за кредитним договором № 310/П/РП/2007-840 від 12 вересня 2007 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 03 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, й Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі.

Жодних доказів того, що укладений 12 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 кредитний договір № 310/П/РП/2007-840 був посвідчений нотаріально матеріали справи не містять, про що не зазначено і в оскаржуваному виконавчому написі, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Також, слід зазначити, що до суми, яка підлягає стягненню з позивача за оспорюваним виконавчим написом, нотаріусом безпідставно були включені витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 2 500,00 грн., оскільки можливість стягнення таких витрат шляхом їх включення до розміру безспірної заборгованості за виконавчим написом законом не передбачена.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду справи належних доказів, у розумінні ст.ст. 12, 77, 81 ЦПК України, що відповідачем було надано нотаріусу всі необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором, стороною відповідача надано не було.

За таких обставин, враховуючи встановлені обставини справи та обставини, на яких наполягає позивач, оскільки оскаржуваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 03 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, а матеріали справи не містять будь-яких доказів, що укладений між банком та позивачем кредитний договір № 310/П/РП/2007-840 від 12 вересня 2007 року був посвідчений нотаріально, що в свою чергу унеможливлює здійснення виконавчого напису відповідно до вимог ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат» та порушує принцип безспірності заборгованості, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, а позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 81, 82, 133, 137, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Іванов Андрій Валерійович, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни від 03 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 1124, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості у розмірі 453 834,57 грн., а також плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 2 500,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (місцезнаходження: 49089, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, буд. 2, оф. 205, ЄДРПОУ - 40696815) судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні, 60 копійок) на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Л. Черкез