ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2613/24 Справа № 214/6719/23 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді Тимченко О.О.,

Суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

за участю секретаря судового засідання Бортника В.А.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 214/6719/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року (суддя Ткаченко А.В.), ухваленого в приміщенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 20 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 11 липня 2008 року, вона являється власником частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласниками інших часток квартири являються її чоловік ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її син ОСОБА_2 , відповідач у справі, який фактично не проживає у помешканні більше 10 років. Наявність реєстрації відповідача позбавляє позивача можливості оформити субсидію, тому вона неодноразово просила сина знятись з реєстраційного обліку. 13 жовтня 2019 року сином було оформлено довіреність на її ім`я у тому числі й стосовно вирішення питання про зняття його з реєстраційного обліку, однак вона не змогла своєчасно звернутися до нотаріуса.

Просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тривалою відсутністю відповідача за місцем реєстрації без поважних причин.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року в задоволені позову відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що відповідач ОСОБА_2 є законним володільцем частини спірної квартири, тому підстави для позбавлення його права користування належною йому часткою власності відсутні.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано, що позивач не ставить питання про припинення права власності відповідача на належну йому частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач просить суд визнати особу такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням, оскільки наявність реєстрації відповідача позбавляє позивача можливості оформити субсидію. Вона неодноразово просила сина знятись з реєстраційного обліку. 13 жовтня 2019 року сином було оформлено довіреність на її ім`я у тому числі й стосовно вирішення питання про зняття його з реєстраційного обліку, однак вона не змогла своєчасно звернутися до нотаріуса. Наразі відповідач більше ніж 10 років не проживає у зазначеній квартирі, він не заперечує проти зняття його з реєстраційного обліку у зазначеній квартирі, однак для вирішення цього питання відповідач не може з`явитися, оскільки він проживає на території російської федерації, в той час як між Україною та російською федерацією припинені дипломатичні відносини.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позивача ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 11 липня 2008 року, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , кожному належить по 1/3 частці житла, що підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 16, 17 копії свідоцтва, витягу).

У вказаному помешканні, за відомостями Єдиного державного демографічного реєстру від 11 вересня 2023 року, зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, за даними акту від 05 вересня 2023 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_3 та затвердженого майстром ТОВ «Житлосервіс-КР», не проживає у квартирі АДРЕСА_3 (без зазначення періоду не проживання) (а.с.21)

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 та частини 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 є законним володільцем частини спірної квартири, тому підстави для позбавлення його права користування належною йому часткою власності відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Звертаючись до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, ОСОБА_1 посилається на те, що її син ОСОБА_2 , який зареєстрований у спірній квартирі, більше 10 років не проживає у квартирі, що відповідно до положень статті 405 ЦК України є підставою для втрати права його користування цим житлом.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз статті 405 ЦК України дає підстави для висновку, що саме власник має право вимагати від осіб, які є членами його сім`ї та не є власниками цього житла, усунення порушення його прав шляхом визнання їх такими, що втратили право користування. Можливість визнання такими, що втратили право користування житлом власника/співвласника законодавством не передбачена та є виключною в силу наявних конституційних гарантів захисту права власності, його непорушності та збереження за власником.

Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Вирішуючи вимоги щодо наявності підстав для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач не втратив право власності на вказану квартиру в силу вимог статей 319, 321 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції не врахував що позивач не ставить питання про припинення права власності відповідача на належну йому частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 колегією судів не приймаються до уваги, оскільки суд при вирішення даного спору надавав правову оцінку доводам позивача щодо заявлених позовних вимог позивача саме про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Той факт, що наразі відповідач більше ніж 10 років не проживає у зазначеній квартирі, він не заперечує проти зняття його з реєстраційного обліку у зазначеній квартирі, однак для вирішення цього питання відповідач не може з`явитися, оскільки він проживає на території російської федерації, в той час як між Україною та російською федерацією припинені дипломатичні відносини не може бути належною правовою підставою для задоволення позовних вимог позивача, оскільки можливість визнання такими, що втратили право користування житлом власника/співвласника законодавством не передбачена та є виключною в силу наявних конституційних гарантів захисту права власності, його непорушності та збереження за власником.

Також не можуть бути належною правовою підставою для задоволення позовних вимог позивача доводи позивача про те, що наявність реєстрації відповідача позбавляє позивача можливості оформити субсидію.

З мотивів, викладених вище, судова колегія приходить до висновку, що належних, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothersv. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorouv. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: Я.М.Бондар

В.П.Зубакова