печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г.О.

секретар судового засідання Чепляка А.С.

справа №757/36699/20-ц

учасники справи:

стягувач: ОСОБА_1

боржник: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк",

Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, розірвання депозитних договорів та стягнення коштів (вкладів, процентів, залишків на карткових рахунках та штрафних санкцій), -

представник стягувача адвокат Дугінов Д.А.

представник боржника адвокат Коцюба О.В.

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 року стягувач звернувся до суду із вказаною заявою про зміну способу виконання судового рішення, у якому просить змінити спосіб виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2023 року, у справі №757/36699/20-ц, у редакції Постанови Київського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року, в частині стягнення коштів у іноземній валюті, у виконавчому провадженні НОМЕР_2, яке знаходиться на виконанні у Печерському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), постановивши ухвалу про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (), на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошових коштів у національній валюті України за офіційним курсом НБУ у розмірі 300 590, 68 грн. (7 420, 16 євро х 40, 51 грн. (офіційний курс гривні до євро встановлений НБУ станом на 12 лютого 2024 року).

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що постановою Київського апеляційного суду від 15.11.2023 року, справа №757/36699/20-ц, рішення Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2023 року, скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, розірвання депозитних договорів та стягнення коштів (вкладів, процентів, залишків на карткових рахунках та штрафних санкцій задоволено частково, стягнено із Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 4 755, 00 Євро неповернутої суми депозитного вкладу, 2 662, 72 Євро процентів за вказаним вкладом, 2, 44 Євро в якості трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання у зв`язку з несвоєчасним повернення суми депозитного вкладу згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, а всього 7 420, 16 Євро ( сім тисяч чотириста двадцять Євро 16 євроцента) та 86 446,76 грн в якості пені за прострочення надання послуги згідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначена постанова набрала законної сили.

У рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 Печерським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) було стягнуто присуджені 86 446,76 грн.

Вказує, що залишок присуджених коштів, які підлягають стягненню (7 420, 16 євро) наразі державним виконавцем не може бути стягнутий у зв`язку із тим, що на даний час в Україні не виконуються судові рішення (навіть рішення ЄСПЛ), стягнення за якими визначено у іноземній валюті.

Так, відповідно до пункту 12 Постанови Правління Національного банку України № 18 від 24 лютого 2022 року «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі - Постанова № 18) уповноваженим установам забороняється здійснювати торгівлю валютними цінностями (включаючи операції за дорученням клієнтів), крім випадків, визначених цим пунктом.

При цьому органи державної виконавчої служби, приватні виконавці не входять до переліку суб`єктів, яким дозволено ініціювати питання про здійснення банками заходів щодо купівлі іноземної валюти за дорученням державного/приватного виконавця. Крім цього, вказаним особам заборонено здійснювати транскордонний переказ коштів з України.

Таким чином, зазначені обмеження фактично призвели до невиконання виконавчих документів, за якими сума стягнення визначена в іноземній валюті, та, як наслідок, до порушення прав і законних інтересів стягувача у виконавчому провадженні, що в свою чергу порушує принцип обов`язковості виконання судових рішень, передбачений статтею 129 Конституції України.

Вважає, що зміна способу виконання судового рішення, шляхом стягнення коштів у національній валюті за неможливості виконання рішення у валюті договору забезпечить реальне виконання рішення у справі, оскільки вказаний спосіб не змінює суть самого рішення та не змінює порядок його виконання, а змінює тільки спосіб виконання рішення на більш вигідний, зокрема, для боржника - АТ КБ «ПриватБанк», що стало підставою для звернення до суду із вказаною заявою.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.03.2024 року вказану заяву передано судді Матійчук Г. О.

28.03.2024 року суддею були направлені запити до відділу організаційного забезпечення з розгляду цивільних та адміністративних справ Печерського районного суду м. Києва для передачі судді матеріалів цивільної справи №757/36699/20-ц.

08.04.2024 року матеріали цивільної справи №757/36699/20-ц були передані судді.

У судовому засіданні представник стягувача - адвокат Дугінов Д. А. надав пояснення, заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник боржника - адвокат Коцюба О. В. у судовому засіданні надав пояснення, просив відмовити у задоволенні заяви.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2023 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, розірвання депозитних договорів та стягнення коштів (вкладів, процентів, залишків на карткових рахунках та штрафних санкцій) - задоволено частково; розірвано депозитний договір №SAMDN1550 від 16.10.2013 року та стягнути із Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором №SAMDN1550 від 16.10.2013 року: - 4 755, 00 євро - сума вкладу; - 267, 37 євро - нараховані, але не зняті відсотки; - 2 400, 74 євро - не нараховані відсотки: з 17.03.2014 року по 26.08.2020 року; - 1, 18 євро - 3 % річних з 25.08.2020 року по 26.08.2020 року; - 86 446, 76 грн - пеня на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 25.08.2020 року по 02.02.2021 року; в задоволенні іншої частини позову - відмовлено; стягнуто із Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 4 111, 16 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.11.2023 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», подану представником Коцюбою Олексієм Вікторовичем задоволено частково; рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2023 року скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (юр. адр. 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д ) на користь ОСОБА_1 4 755 Євро неповернутої суми депозитного вкладу, 2 662,72 Євро процентів за вказаним вкладом, 2,44 Євро в якості трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання у зв`язку з несвоєчасним повернення суми депозитного вкладу згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК за період із 23 серпня по 26 серпня 2020 року, а всього 7 420, 16 Євро (сім тисяч чотириста двадцять Євро 16 євроцента); стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (юр. адр. 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д ) на користь ОСОБА_1 - 8644,76 грн в якості пені за прострочення надання послуги згідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», в задоволенні решти частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (юр. адр. 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д ) в дохід держави судовий збір у розмірі 3 216, 11 грн.

На виконання виконавчого листа у справі №757/36699/20-ц державним виконавцем Печерському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Левіцькою Аллою Сергіївною відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_2.

Листом заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Івана Нещадима №40168/4/411-33-23/20.1 від 03.04.2023 року адвоката Дугінова Д. А. повідомлено, що в Україні на даний час відсутня можливість виконання рішень стягнення за якими визначено в іноземній валюті. З зазначеного листа вбачається, що постановою Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» було призупинено роботу валютного ринку України, крім операцій продажу іноземної валюти клієнтам.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч. 2 ст. 18 ЦПК України).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 435 ЦПК України).

Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2018 року у справі № 2-749/11/2229 роз`яснив, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі абсолютної неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Але під час зміни способу та порядку виконання рішення, суд не може змінювати саме рішення по суті.

На стадії виконання рішення суд не може застосувати інший спосіб правового захисту стягувача ніж той, що передбачений рішенням суду, оскільки в іншому випадку це означало б зміну суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту позивача без дотримання належної судової процедури розгляду відповідних позовних вимог.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 червня 2019 року у справі № 350/426/16-ц.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 25.04.2012 року № 11-рп/2012 визначив, що зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення. За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року). Зміни одного способу та порядку виконання судового рішення на інший пов`язані з обов`язковим його виконанням незалежно від того, яким чином це відбувається - добровільно чи примусово, (абзац 1, 3 п. 3 мотивувальної частини рішення).

Отже, зі змісту зазначених правових приписів випливає, що встановлення способу або порядку виконання рішення суду здійснюється за умови наявності обставини, що істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

Так, звертаючись до суду із вказаною заявою, стягувач посилається на те, що зміна валюти виконання судового рішення не змінює суть самого рішення та не змінює порядок його виконання, а змінює тільки спосіб виконання рішення на більш вигідний саме для АТ КБ «ПриватБанк» та сприятиме виконанню рішення суду у справі №757/36699/20-ц.

Разом з тим, суд не може погодитись із вказаним твердженням стягувача, виходячи із наступного.

24.02.2022 року Національним банком України прийнято постанову №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», якою було призупинено роботу валютного ринку України, крім операцій продажу іноземної валюти клієнтами. Утім про жодні заборони чи обмеження на виконання судових рішень чи зміну способу виконання судових рішень у цій постанові не йдеться.

Частиною 2 ст. 524 ЦК України визначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Тобто, при визначенні зобов`язання в іноземній валюті, суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір та вид іноземної валюти, що підлягає стягненню у відповідності до встановлених умов договору.

Таким чином, неможливість наразі фактичного виконання судових рішень, на підставі яких вирішено судом стягнути з боржника грошові кошти на користь стягувача в іноземній валюті зумовлена встановленням відповідних обмежень державою Україна.

Частиною 2 ст. 524 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Як вбачається із ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках,порядку та на умовах, встановлених законом.

Тобто, при визначенні зобов`язання в іноземній валюті, суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір та вид іноземної валюти, що підлягає стягненню у відповідності до встановлених умов договору.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 15, 524, 533 ЦК України, ст. ст. 1, 5, 33 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 18, 76-82, 89, 258-259, 260-261, 435, 352-355, 15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, розірвання депозитних договорів та стягнення коштів (вкладів, процентів, залишків на карткових рахунках та штрафних санкцій), - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою: http://court.gov.ua/fair/sud2606.

Повний текст ухвали складено 30.04.2024 року.

Суддя Г.О. Матійчук