ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря; Ракович Д.Г.,

за участі: представника позивача адвоката Тимошенка Д.В.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою адвоката Тимошенка Дмитра Володимировича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 03 жовтня 2023 року, прийнятого під головуванням судді Черняєвої Т.М. в м.Полтаві, зі складанням повного тексту 06.10.2023 року,-

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з даним позовом. Зазначав, що відповідно до виконавчого листа від 24.04.2017 року (справа № 623/387/17) Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позивача утримуються аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15.02.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття, але їх мінімальний розмір не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до судового наказу від 10.06.2021 року ( справа № 643/10119/21) Московського районного суду м. Харків з позивача утримують аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, але їх розмір не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказував, що матеріальне становище позивача після винесення судового наказу 10.06.2021 року суттєво змінилося у зв`язку з тим, що аліменти почали стягуватися на утримання двох дітей в розмірі 50% заробітку.

Просив зменшити розмір аліментів, які утримуються з нього за рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області справа №623/387/17 на користь ОСОБА_3 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 з 1/4 частини на 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.

Просив також, зменшити розмір аліментів, які утримуються з нього за судовим наказом Московського районного суду м.Харкова від 10.06.2021 року на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 з 1/4 частини на 1/6 частини з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 03 жовтня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Рішення суду мотивовано не доведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржив адвокат Тимошенко Д.В. в інтересах ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає, що за обставинами даної справи є підстави для зменшення розміру аліментів, оскільки стягнення з позивача аліментів за двома окремо виданими судовими наказами по 1/4 частині усіх доходів за кожним, призвело до стягнення з нього аліментів у загальному розмірі який дорівнює 1/2 частини від його доходів, в той час як стягнення аліментів на двох дітей повинно відбуватися у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів позивача до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність відповідачів, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом: ОСОБА_2 - шляхом надіслання судового повідомлення на її електронну адресу, ОСОБА_3 - шляхом оголошення про виклик, розміщеного на офіційному сайті суду.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у період з 25.11.2006 р. по 31.05.2016 р. позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_3 .

Від шлюбу мають спільну дитину - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

31.05.2016 року рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області шлюб було розірвано.

Відповідно до виконавчого листа від 24.04.2017 року справа № 623/387/17 Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позивача утримуються аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, але їх мінімальний розмір не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

10 лютого 2017 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який був зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що 10.02.2017 року складено відповідний актовий запис за№ 168.

Від шлюбу народилась ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09.11.2020 року рішенням Московського районного суду м. Харкова шлюб було розірвано.

Відповідно до судового наказу від 10.06.2021 року справа № 643/10119/21 Московського районного суду м. Харків з позивача утримують аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, але їх розмір не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначав, що відрахування за двома виконавчими листами становить 50 відсотків від доходу позивача, а тому розмір аліментів підлягає зміні.

Районний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, рішення мотивував тим, що позивачем не надано до суду доказів погіршення його матеріального становища та неможливості сплати аліментів у визначеному рішеннями суду розмірі.

Однак, колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, він сплачує аліменти на двох дітей у розмірі половини заробітку (доходу), хоча цей розмір не повинен перевищувати третини заробітку (доходу), тобто по 1/6 частки на кожну дитину.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22-ц.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У даній справі встановлено, що після ухвалення 24.04.2017 рокуІзюмським міськрайонним судом Харківської області рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання ОСОБА_4 , сімейний стан та матеріальне становище позивача змінилося у зв`язку з народженням у другому шлюбі доньки ОСОБА_5 , що на підставі положень статті 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд зазначає, що вищевказана обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22.

Отже у справі вбачається наявність підстав для зміни розміру аліментів: зміна матеріального та сімейного стану, а тому слід зменшити розмір стягуваних із позивача аліментів на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 1/4 на 1/6 частин з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили ( 15 травня 2024 року) до повноліття дитини.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Тимошенка Дмитра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 03 жовтня 2023 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_1 за рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили ( 15 травня 2024 року) до повноліття дитини.

Зменшити розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_1 за судовим наказом Московського районного суду м.Харкова від 10.06.2021 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили ( 15 травня 2024 року) до повноліття дитини.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.05.2024 року.

Головуюча суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна