Провадження № 2/344/1870/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: Стефанюк Х.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі «Позивач») звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 (надалі «Відповідач») про зміну розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області по справі 344/8421/18 від 14.12.2018 року та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх заробітків (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту звернення до суду (16.11.2023) і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09.01.2024 року 1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задоволено частково.

2. Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 на підставі Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.12.2018 року у справі №344/8421/18.

3.Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ПН НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

5.Стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з часу набрання рішенням законної сили.

6. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ):37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 0026001, код класифікації доходів бюджету:22030106 судовий збір в розмірі 900,00 грн.

5. З часу набрання рішенням законної сили припинити стягнення аліментів по виконавчому листу №344/8421/18.

14.02.2024 року через канцелярію суду представником ОСОБА_2 , адвокатом Романишин К.В. подано заяву про перегляд заочного рішення від 09.01.2024 року.

23.02.2024 року Івано-Франківським міським судом винесено ухвалу, якою поновлено представнику відповідача строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву представника відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 січня 2024 року у справі № 344/21599/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,- задоволено.

Скасовано заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 січня 2024 року у справі 344/21599/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

06.03.2024 року через канцелярію суду представником заявника подано відзив на позову заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини повністю.

12.03.2024 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 через канцелярію суду подано відповідь на відзив, зазначивши, що за період часу з ухвалення попереднього судового рішення (2018 рік) неповнолітня дитина виросла, змінилися її потреби в розвитку харчуванні побуті. Протягом стільки років підвищився рівець цін на продукти харчування та комунальні послуги, одяг , медицину…,зазначивши, що заявник не довів жодним чином, що його матеріальний стан погіршився або є скрутним, тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 можуть бути задоволені в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_4 подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності, зазначивши, що ОСОБА_2 погоджується сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/5 від усіх доходів, з урахуванням того, що сплата більшої суми на даний момент поставить його у скрутне становище, оскільки відповідач є військовим, який на даний час постійно перебуває у зоні бойових дій, кошти йому необхідні для забезпечення себе амуніцією, щоб належним чином зберегти своє життя та здоров`я. Він є військовослужбовцем, проходить службу в ЗСУ, у зв`язку з чим несе систематичні витрати, пов`язані із проходженням військової служби (змушений купувати для себе взуття, рукавиці, аптечку, військову форму, паливно-мастильні матеріали, запчастини для техніки, якою користується під час виконання бойових завдань);

на утриманні Позивача перебуває його нова сім`я .

Представник позивача, ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, просив позов задоволити в повному обсязі.

Проаналізувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 25.04.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №461.

Від спільного подружнього життя народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.12.2018 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки задоволено. Розірвано шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу змінено прізвище позивача з « ОСОБА_7 » на дошлюбне « ОСОБА_8 ». Неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишено на проживанні з матір`ю ОСОБА_1 . Вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 аліменти в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття .

Як зазначено Позивачем в позовній заяві, ще після розлучення Відповідач періодично надавав кошти, однак згодом самоусунувся від виконання свого обов`язку по утриманню та вихованню спільної дитини. Дитина навчається у 3 класі, тому виникає необхідність у її забезпеченні різними навчальними матеріалами та шкільним приладдям, дитині 9 років на даний час, вона росте, потрібно постійно купувати новий одяг та взуття, вітаміни, середній розмір витрат на дитину у місяць становить 15 000 грн.

З 2018 року змінилася економічна ситуація у країні,розмір аліментів є недостатнім, тому, враховуючи зазначене, Позивач змушена звернутися до суду із даним позовом.

Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Посилаючись на зміну свого матеріального стану, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про зміну розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області по справі 344/8421/18 від 14.12.2018 року та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх заробітків (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту звернення до суду (16.11.2023) і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ).

Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України).

Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку.

При цьому, частиною 1 статті 192 СК України передбачено можливість суду, зокрема, зменшити визначений за рішенням суду розмір аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

При цьому, як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Чинне сімейне законодавство України покладає на батьків дитини (в однаковій мірі як на батька, так і на матір) обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

При цьому, Суд акцентує увагу на тому, що піклування про дитину та її утримання є обов`язком, а не правом батьків, при цьому, закон у виняткових випадках встановлює лише певні обставини, які можуть впливати на обсяг такого обов`язку.

Виходячи зі змісту положень закону, принципів справедливості, розумності та моралі, на яких закон ґрунтується, батьки зобов`язані вживати активних дій з метою забезпечення своїй дитині якнайкращого фізичного, духовного та морального розвитку.

Зі змісту пояснень сторін випливає, що на даний час неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

В той же час, частково заперечуючи протии позову, представник Відповідача посилається на те, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, проходить службу в ЗСУ, у зв`язку з чим несе систематичні витрати, пов`язані із проходженням військової служби (змушений купувати для себе взуття, рукавиці, аптечку, військову форму, паливно-мастильні матеріали, запчастини для техніки, якою користується під час виконання бойових завдань), на утриманні Відповідача перебуває його нова сім`я .

Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17, провадження № 61-37114св18, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Позивач має не лише зазначити про зміну матеріального становища в бік погіршення, а й надати докази про зміну свого матеріального становища.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини, відтак не може бути безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

При цьому, Суд особливо наголошує, що частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, Суд погоджується з тим, що з часу винесення рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2018 року у справі №344/8421/18, матеріальний стан Позивача ОСОБА_2 змінився, оскільки змінилася економічна ситуація в державі, дитина виросла і відповідно в сторону збільшення її побутові потреби.

Стосовно витрат Позивача, пов`язаних із проходженням ним військової служби, на які звертала увагу представник Відповідача, Суд зауважує наступне.

Загальновідомим є те, що з моменту повномасштабного вторгнення ворога на територію України, Збройні Сили України, надаючи гідну відсіч загарбнику, потребують усіх видів підтримки з боку як самої держави, так і її населення.

Суд також погоджується з тим, що в конкретних випадках військовослужбовці, які захищають Батьківщину на фронті, несуть самостійні витрати для забезпечення проходження власної служби.

Беззаперечним також є той факт, що документування відповідних витрат військовослужбовців в умовах безпосередньої участі у бойових діях є здебільшого неможливим.

Суд не може заперечити того, що Позивач несе витрати, пов`язані з військовою службою, однак констатує, що конкретні засоби доказування на їх підтвердження в матеріалах справи відсутні.

Винятків щодо подання засобів доказування на підтвердження аналогічних доводів сторін чинний процесуальний закон не містить.

Підстави звільнення від доказування визначено статтею 82 ЦПК України.

В той же час, як зазначено Верховним Судом у постанові від 16.06.2022 року у справі № 344/17277/20:

Розгляд справ судами має здійснюватися з дотриманням принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України).

Рішення суду повинне бути не просто формально законним і обгрунтованим, а й справедливим за своєю суттю.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи (позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 17 листопада 2021 року в справі № 755/5684/18-ц).

Враховуючи все вищезазначене в сукупності, Суд вважає, що проявом принципу добросовісності та справедливості у спірних відносинах, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, зважаючи на статус Позивача як військовослужбовця та наведені ним пов`язані з цим статусом обставини в обґрунтування заперечень на позов, інших встановлених судом обставин, буде часткове задоволення позовних вимог та збільшення розміру аліментів, які стягуються з Позивача на 1/5 частки його доходу.

Суд наголошує, що в рамках даної справи Суд виходить першочергово з інтересів дитини, збалансовуючи їх з наявністю у батька (платника аліментів) відповідних обставин.

Суд вважає, що збільшення розміру аліментів, як про це просить ОСОБА_1 , до 1/5 частину його доходів не суперечитиме інтересам дитини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, Суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180, 182, 184, 191, 192, 200 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 89, 263-265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити частково.

2. Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 на підставі Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.12.2018 року у справі №344/8421/18.

3.Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ПН НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5.Стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з часу набрання рішенням законної сили.

6. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ):37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 0026001, код класифікації доходів бюджету:22030106 судовий збір в розмірі 900,00 грн.

7. З часу набрання рішенням законної сили припинити стягнення аліментів по виконавчому листу №344/8421/18.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29 квітня 2024 року.

Суддя Домбровська Г.В.