Справа № 524/758/24
Провадження № 2-о/524/77/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого - судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання : Лапік К.В.

за участі заявника ОСОБА_1 ,, її представника адвоката Дронова А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про встановлення факту що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ :

Заявник звернулась в суд з заявою, у якій просить встановити факт спільного проживання з чоловіком та перебуванні на його утриманні. В обґрунтування заяви зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 з 12 лютого 1977 року, вони проживали разом, вели спільне господарство мали спільний бюджет. Пенсія чоловіка була основним джерелом доходу родини. 16 вересня 2023 чоловік заявника помер. Звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області їй відмовлено, оскільки заявник та її чоловік були зареєстровані за різними адресами, а тому необхідно надати документ, що підтверджує спільне проживання та доказ перебування на утриманні померлого годувальника.

У судовому засіданні 17.04.2024 заявник ОСОБА_1 заяву підтримує та просить задовольнити. Пояснила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 1977 року та проживали у місті Донецьк. Після 2014 року переїхали у селище Попове Новосанжарського району Полтавської області. Після цього декілька разів змінили місце проживання, а з 2014 по 2023 рік проживали у АДРЕСА_1 . Отримує мінімальний розмір пенсії. Зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою АДРЕСА_1 , а чоловік у АДРЕСА_2 у будинку батьків. Незважаючи на різне місце реєстрації продовжували жити з чоловіком родиною, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Зазначала, що чоловік працював шахтарем, його пенсія основне джерело доходів сім`ї.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області у судове засідання не з`явився. Суду надано клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Вислухавши заявника, її представника, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 лютого 1977 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1

Від шлюбних відносин мають двох дітей, які досягли повноліття.

Після реєстрації шлюбу подружжя зареєстровано та проживало разом у АДРЕСА_3

Відповідно до довідки внутрішньо переміщеної особи від 30.01.2023 місце проживання заявника АДРЕСА_1 .

Згідно копії довідки від 28.11.2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи місце проживання ОСОБА_2 АДРЕСА_2

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком.

Покійний чоловік заявника є шахтарем, та отримував пенсію в більшому розмірі і заявник знаходилася на його утриманні.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області ОСОБА_1 відмовлено у переході з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на тій підставі, що вона не надала довідку, яка б засвідчила факт спільного проживання разом з годувальником чи перебування на його утриманні.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 315, ч. 1 ст. 319 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо від цього факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Згідно ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

У частині першій статті 9 вказаного Закону наведено види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до статті 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ).

Аналіз норм статтей 4,5,10,26,36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає підстави для висновку про те, що чоловік (дружина) став непрацездатним, а саме, досягнув пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього закону, мають право на отримання пенсії (за їх вибором) за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за умов, що вони були на повному утриманні померлого годувальника, та за умов наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності.

Отже заявник як така, що досягнула пенсійного віку відповідно до положень статті 26 Закону №1058-IVта отримала пенсію за віком, має право перейти на пенсію у зв`язку із втратою годувальника за умови знаходження на повному утриманні свого чоловіка. Крім того, оскільки подружжя зареєстровано за різними адресами, для застосування вищезазначених норм закону доведенню підлягає і факт їх спільного проживання однією родиною.

Відповідно до пункту 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25листопада 2005року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (пункт 2.11. Порядку).

Отже Порядком передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника, у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка, заявник посилалась на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 1977 року , проживала з ним спільно, та пенсія її чоловіка була постійним та основним джерелом для її існування.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з частинами першою та другою ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Такий факт підтверджено заявником, актом про проживання, показаннями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які, кожен окремо, підтвердили, що заявник мешкала разом із померлим чоловіком з 2014 року у квартирі АДРЕСА_4 , вели спільне господарство.

Отже, встановлення факту знаходження на утриманні та сумісного, постійного проживання має для ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати право на перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Приймаючи рішення по суті заяви, суд враховує усі вищезазначені обставини, на які посилається заявник, та які мають безпосереднє відношення до справи.

Судові витерти у відповідності до ст. 141 ЦПК України віднести на рахунок заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про встановлення факту що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з ІНФОРМАЦІЯ_4 по день смерті та перебування ОСОБА_1 на утриманні чоловіка ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Олена Предоляк