Справа № 350/367/24
Номер провадження 2/350/216/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2024 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Сокирко Л.М., секретаря судових засідань Видойник І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» 28 лютого 2024 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 25 липня 2021 року ОСОБА_1 в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» було подано заявку на отримання кредиту № 102741881. З допомогою відтворення одноразового ідентифікатора ОСОБА_1 підтвердив прийняття умов кредитного договору № 102741881 від 25 липня 2021 року, таким чином уклавши Договір про споживчий кредит № 102741881 від 25 липня 2021 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН». На підставі платіжного доручення ОСОБА_1 було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок у сумі 10 000 грн. Умовами кредитування передбачено, що даний кредит укладено строком на 30 днів. Однак відповідач умови кредитування належним чином не виконав та допустив заборгованість у розмірі 45 500 грн. 12 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 13Т, за умовами якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 102741881 від 25 липня 2021 року.
Відповідно до Витягу з Додатку № 1 до Договору факторингу № 13Т від 12 листопада 2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 102741881 від 25 липня 2021 року в сумі 45 500 грн, з яких: 10 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 24 500 грн - заборгованість за відсотками та 1 000 грн заборгованість за комісійними винагородами, 0 грн заборгованість за пенею.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 належним чином умови договору про споживчий кредит не виконав та має непогашену заборгованість перед позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» в сумі 45 500 грн.
Просить позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором споживчого кредиту № 102741881 від 25 липня 2021 року в сумі 45 500 грн та судові витрати по справі, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу. Ухвалою судді від 1 березня 2024 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не прибула, однак спрямувала до суду клопотання, у якому позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути без її участі, не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до частини восьмої статті 178 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною другою статті 247 Цивільного процесуального кодексу України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 25 липня 2021 року ОСОБА_1 в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» подав заявку на отримання кредиту № 102741881. За допомогою відтворення одноразового ідентифікатора ОСОБА_1 підтвердив прийняття умов кредитного договору № 102741881 від 25 липня 2021 року, уклавши таким чином Договір про споживчий кредит № 102741881 від 25 липня 2021 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН». На підставі платіжного доручення № 30304407 від 25 липня 2021 року ОСОБА_1 платником ТОВ «МІЛОАН» на картковий рахунок було перераховано кредитні кошти у сумі 10 000 грн. Умовами кредитування передбачено, що Договір про споживчий кредит укладено строком на 30 днів. 12 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 13Т, за умовами якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 102741881 від 25 липня 2021 року. Відповідно до Витягу з Додатку № 1 до Договору факторингу № 13Т від 12 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 102741881 від 25 липня 2021 року в сумі 45 500 грн., з яких: 10 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 34 500 грн - заборгованість за відсотками та 1 000 грн заборгованість за комісійними винагородами. Згідно 6.5 Договору про відступлення прав вимоги прав вимоги № 13Т від 12 листопада 2021 року, які Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відступає Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» за цим договором, з моменту переходу до нового кредитора прав вимоги, відповідно до умов п. 6.2.3 цього договору, кредитор не має права (підпункт «а»), зокрема, проводити будь-які операції відносно заборгованості боржника (підвищувати відсоткову ставку, реструктурувати заборгованість, тощо). Щодо порядку укладання договорів в електронній формі. Вказаний порядок регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Таким чином, суд вважає, що сторонами зазначеного вище договору про споживчий кредит № 102741881 від 25 липня 2021 року було дотримано усіх вимог законодавства, тому договір вважається укладеним та підлягає виконанню обома сторонами. Щодо стягнення заборгованості за договорами факторингу. Згідно положень пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Всупереч умов договору відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів. Згідно статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 516 Цивільного кодексу України - заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до змісту статтей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Як передбачено статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.Отже, позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідач порушив умови договору та належним чином не сплачував кредит, у результаті чого виник борг на загальну суму 45 500 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором про споживчий кредит не виконав, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 грн, суд приходить до наступних висновків. Згідно статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зважаючи на принципи співмірності та справедливості, враховуючи зміст позовних вимог та докази, подані стороною позивача на підтвердження обґрунтованості судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, зокрема, договором № 42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року, актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 11 грудня 2023 року, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом Товариства з обмеженої відповідальності "ДІДЖИ ФІНАНС" щодо стягнення кредитної заборгованості від 11 грудня 2023 року, на суму 6 000 грн, підлягають стягненню на користь позивача з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позов задоволено в повному обсязі, тому судові витрати покладаються на відповідача в повному розмірі. З відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 2 422 грн 42 коп. Керуючись статтями 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 142, 247, 258, 259, 263, 265, 280, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 207, 526, 530, 611, 626, 627, 629, 638, 1048, 1050, 105, 1055 Цивільного кодексу України, статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування»,
у х в а л и в:
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 42 коп. та витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень.
За заявою відповідача, поданою до суду у тридцятиденний строк з часу отримання його копії, заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду учасниками процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а учасниками справи, які не були присутні при оголошенні рішення в той же строк і в тому ж порядку з моменту вручення їм копії рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 6 травня 2024 року.

Суддя: Сокирко Л.М.