Справа №345/1550/24
Провадження № 2/345/484/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

10.05.2024 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Бандури Г.М.,

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 та гараж за адресою АДРЕСА_2 .

Позивачка зазначає, що окрім неї, до спадкоємців І черги після смерті ОСОБА_3 належать також її брат ОСОБА_4 та дружина батька ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_4 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, тобто фактично добровільно відмовився від реалізації свого права на прийняття спадщини. В той же час позивачка та відповідачка прийняли спадщину, звернувшись із заявами про прийняття спадщини.

Листом приватного нотаріуса позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Також позивачка зазначає, що її право на частку у спадковому майні не визнається відповідачкою. Тому позивачка змушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири за адресою АДРЕСА_3 та 1/2 частину гаража, які належали ОСОБА_3 , а також просить стягнути з відповідачки на її користь 3858,03 грн. судового збору та 10000,00 грн. витрат на оплату адвокатських послуг.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити, стягнути з відповідача судові витрати. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в жодне з судових засідань не зявилась з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подала, хоча ухвалу про відкриття провадження вона отримала. Про час та місце розгляду справи вона повідомлялася у передбаченому законом порядку, шляхом надіслання викликів в судові засідання не адресу її реєстрації. В тому числі, повідомлялась і шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Хомин Н.Б. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на майно (а.с.10).

Відповідно до довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 16.01.2024 року №00155 (а.с.11) згідно архівних даних за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Підстава для реєстрації права власності договір міни від 11.10.2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Калуського нотаріального округу Тихан О.М. за р.№Д-1033. Рішення про реєстрацію права власності прийняте 16.10.2000 року, реєстровий запис №3202/29, книга №95. Переходів права власності на даний об`єкт в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не реєструвалось.

Крім того, ухвалою Калуського міськрайонного суду від 08.04.2024 року було витребувано у приватного нотаріуса Тихан Ольги Михайлівни належним чином засвідчену копію примірнику договору міни від 11.10.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Калуського нотаріального округу Тихан О.М. за р.№Д-1033. За умовами даного договору ОСОБА_3 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Також відповідно до рішення виконавчого комітету Калуської міської Ради народних депутатів №10 від 11.01.1989 року ОСОБА_5 було виділено земельну ділянку для будівництва автогаражу (а.с. 15). Згідно із архітектурно-планувальним завданням для будівництва автогаражу відведено земельну ділянку по АДРЕСА_4 (а.с. 15).

З акту прийому автогаражу на ділянці, затвердженого головним архітектором м. Калуша 08.02.2000року (а.с. 16), вбачається, що будівництво гаражу за адресою АДРЕСА_2 було закінчено ОСОБА_3 у 1990 році.

За пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Тобто, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації.

Отже, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 та на гараж за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачка та відповідачка, як спадкоємці за законом І черги після смерті ОСОБА_3 , відповідно до ст.1269 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину після його смерті, звернувшись із заявами про прийняття спадкового майна.

Отже, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином, за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину квартири за адресою АДРЕСА_3 та 1/2 частину гаража по АДРЕСА_2 .

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3858,03 грн. сплаченого судового збору.

Ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Водночас суд враховує, що при визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.

З врахуванням складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ціни позову; незначного обсягу юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, реального часу, необхідного для виконання таких послуг, суд приходить до висновку, що заявлені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 10000,00 грн. є явно неспівмірними, не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності, необхідності) та розумності.

А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 4000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

На підставі викладеного, ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на:

-1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;

-1/2 частину гаража по АДРЕСА_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , 3858,03 грн. сплаченого судового збору та 4000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 10.05.2024 року.

Суддя Володимир ОНУШКАНИЧ