печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2024 р.

Печерський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Головко Ю. Г.,

за участю секретаря судових засідань Мхітарян М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі № 757/18199/24-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предметі спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ м. Києва Єгорова Марина Євгенівна, про визнання недійсними електронних торгів та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предметі спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ м. Києва Єгорова Марина Євгенівна, про визнання недійсними електронних торгів та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Ухвалою суду від 02.05.2024 провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

Одночасно із позовною заявою представником позивача подана заява про забезпечення позову та 02.05.2024 уточнена заява про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру та заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та орган державної реєстрації прав, вчиняти будь-які дії з державної реєстрації права власності та/або інших речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування заяви представник позивачів зазначає, що 01.04.2024 в межах виконавчого провадження № НОМЕР_5 на третіх електронних торгах була реалізована квартира АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_1 . У вказаній квартирі зареєстровані, живуть та користуються нею малолітня дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його матір ОСОБА_2 . Про дані обставини було достеменно відомо відповідачам, так як у заявці № НОМЕР_5 до ДП «СЕТАМ» про реалізацію арештованого майна на електронних торгах приватний виконавець Мілоцький О. Л. зазначив про те, що згідно даних реєстру територіальної громади м. Києва в квартирі зареєстровані дві особи (одна з яких неповнолітня та не є дитиною боржника).

10.04.2024 приватний нотаріус КМНО Єгорова М. Є. на підставі Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціон) від 10.04.2024, реєстрацій № 360 , зареєструвала право власності на вказану квартиру за ОСОБА_4 (переможець електронних торгів).

Представник позивачів зазначає, що електронні торги щодо реалізації спірної квартири були проведені з порушення чинного законодавства України, адже спірною квартирою, користується малолітня дитина, і приватний виконавець повинен був до заявки на реалізацію арештованого майна подати копію дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду. Проте, як зазначає представник, в матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_5 відсутній дозвіл органів опіки та піклування на реалізацію спірної квартири, а також відсутнє будь-яке рішення суду про надання подібного дозволу на реалізацію даного нерухомого майна.

Також, в матеріалах виконавчого провадження НОМЕР_5 міститься заява стягувача ОСОБА_6 від 25.12.2023 про незгоду щодо проведення третього електронного аукціону арештованого майна.

Представник позивачів вказує, що приватний виконавець Мілоцький О. Л., порушуючи чинне законодавство України, а саме, п.2, 3, 4 розділі ІІ Порядку реалізації арештованого майна, п. 28, 30 розділі VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», подав заявку на реалізацію арештованого майна (спірної квартири) без отримання дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду та згоди стягувача на таку реалізацію, що є безумовною підставою для визнання недійсними електронних торгів.

Згідно положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказане, розгляд заяви в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України проводиться судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, мотиви і обґрунтування заяви, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Суд, згідно з ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України, може застосувати кілька видів забезпечення позову. При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень Пленум Верховного Суду України п. 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову застосовуються, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вжиття заходів забезпечення повинно бути доцільним. При розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Судом встановлено, що заяву про забезпечення позову заявником подано разом із позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предметі спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ м. Києва Єгорова Марина Євгенівна, про визнання недійсними електронних торгів та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Крім того, відповідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За змістом правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.10.2018 у справі №183/5864/17-ц, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою, а доводи, викладені в ній свідчити про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом про визнання недійсними електронних торгів із реалізації лота № 546614, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 725303300 від 10.04.2024, отже, між сторонами існує спір щодо вказаного об`єкта нерухомості.

Позивачі посилаються на те, що приватний виконавець, направляючи заявку № НОМЕР_5 на реалізацію арештованого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить позивачу ОСОБА_1 , не направив організатору електронного аукціону ДП «СЕТАМ» копію згоди стягувача та копію дозволу органу опіки та піклування чи відповідного рішення суду.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є вжиття негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Підставою забезпечення позову є припущення заявника про те, що вказане нерухоме майно на даний момент може бути безперешкодно відчужене на користь третіх осіб ОСОБА_4 , яка є власником спірної квартири у відповідності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, або може бути передане в користування іншим особам,що в подальшому призведе до унеможливлення реального виконання судового рішення.

Водночас, слід зазначити, що вжиття заходів забезпечення позову за даних обставин має на меті виключно збереження існуючого становища до розгляду спору та не зумовлює його фактичне вирішення по суті.

Так, відповідно до ст. 109 ЖК України виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Виселення позивача та членів її сім`ї з квартири можливе лише в судовому порядку шляхом пред`явленням до них відповідного позову. Відтак, вирішення вимоги заяви про забезпечення позову в частині заборони виселення позивачки ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_5 з квартири, виходить за межі розгляду поданої позовної заяви про визнання недійсними електронних торгів та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Заборона відповідачу вчиняти дії, спрямовані на виселення з квартири теперішніх мешканців, фактично має вирішуватись при вирішенні спору про виселення, що не входить до предмету доказування в даній позовній заяві.

У зв`язку з цим з цим, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі стосовно заборони виселення ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_5 , із вищевказаної квартири, оскільки суд ухвалою про забезпечення позову не може вирішувати питання заборони виселення, адже обраний позивачами спосіб забезпечення позову виходить за межі предмету позовної заяви.

На підставі наведеного, враховуючи наявність спору між сторонами, а також те, що з матеріалів справи та документів встановлено, що з урахуванням співмірності заходів із позовними вимогами, а також того, що невжиття цього способу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду, тому з урахуванням вимог розумності та з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є частково обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково.

Застосуванням заходів забезпечення позову не буде завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Відповідно ч. 10, 11 ст. 153 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 149-153, 258-261, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі № 757/18199/24-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предметі спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ м. Києва Єгорова Марина Євгенівна, про визнання недійсними електронних торгів та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру, яка складається з 4 (чотирьох) жилих кімнат., загальною площею 187, 7 кв. м., житловою площею 127, 1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0), що належить ОСОБА_4 (РНКОПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Заборонити будь-яким державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які дії з державного реєстрації права власності та/або інших речових прав на нерухоме майно стосовно нерухомого майна квартири, яка складається з 4 (чотирьох) жилих кімнат, загальною площею 187, 7 кв.м., житловою площею 127, 1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0), що належить ОСОБА_4 (РНКОПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ).

В іншій частині вимог заяви - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення для виконання ухвали три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Позивач - 1: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Позивач - 2: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

Відповідач - 1: приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Мілоцький Олег Леонідович, адреса: 04116, м. Київ, пр-т. Перемоги (Берестейський), буд. 30, оф. 42;

Відповідач - 2: Державне підприємство «СЕТАМ», адреса: 01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6, ;

Відповідач - 3: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_5 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предметі спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ м. Києва Єгорова Марина Євгенівна , адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72, прим. 143.

Суддя Ю. Г. Головко