Унікальний номер справи 357/8246/23
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/7128/2024
Головуючий у суді першої інстанції О.В. Бондаренко
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

06 травня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2023 року, ухвалене у складі судді Бондаренко О.В. в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської обасті,

у с т а н о в и в :

10.07.2023 ОСОБА_1 через свого представника адвоката Єфремову І.І., звернувся до суду з позовом мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2013 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.06.2013 і до досягнення дитиною повноліття. За вказаним рішенням 18.05.2015 було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2. Наразі змінилися обставини таким чином, що позивач не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному розмірі. Так, 18 червня 2016 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_6 , який був розірваний 31 березня 2020 року, у їх шлюбі народилася дочка - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заочним рішенням суду від 24 березня 2023 року з позивача були стягнуті аліменти на дочку у розмірі 1/4 частини його заробітку, місячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01.02.2023 і до досягнення дитиною повноліття. 02.05.2023 позивач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення та за даною заявою заочне рішення було скасовано та 23.06.2023 ухвалено рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дочки у розмірі 1/6 частини його заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17.02.2023 і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів на дочку суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проходить військову службу, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує, але надав докази, що має на утриманні ще одну дитину, на яку також стягнуто аліменти в примусовому порядку. Так, після прийняття рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , певний період часу позивач не мав достатнього заробітку, щоб сплачувати аліменти, після мобілізації до лав ЗСУ, внаслідок перебування у зоні активних бойових дій, з отриманого основного та додаткового грошового забезпечення, заборгованість зі сплати аліментів за попередній період була ним погашена. Станом на 01.02.2022 заборгованість становила 73285,50 грн, станом на 31.03.2023 становила - 14327,55 грн, а на даний час погашена уся заборгованість. Позивач вважає, що суми аліментів, які стягувалися у значній мірі перевищують загальні потреби дитини. На даний час, внаслідок отриманого поранення, позивач проходить лікування, йому здійснено три оперативні втручання, а надалі необхідно буде проходити тривале відновлювальне лікування. Таким чином, на даний час позивач є батьком двох неповнолітніх дітей та стан його здоров`я потребує значних витрат на відновлення внаслідок отриманого поранення. Які наслідки будуть після проходження лікування та який ступінь працездатності буде визнано втраченим, на даний час визначити до закінчення лікування неможливо. Тому, просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2013 року на користь ОСОБА_4 , на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/6 частини всіх видів заробітку.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2023 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зазаначає, що судом при розгляді справи не враховано рішення про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частки заробітку та від усіх доходів на дочку. Окрім того, ним до позовної заяви було додано довідку форму 100, яка засвідчує отримання поранення, та було зазначено про необхідність здійснювати постійне тривале лікування. У зв`язку із постійним перебуванням на лікуванні та на реабілітації у м. Луцьк, усі медичні документи перебували у місті лікування та передавалися до військової частини, що підтверджується фотокопіями довідок ВЛК. Метою звернення до суду із позовом про зменшення розміру алімнетів є визначення рівних прав дітей від різних матерів на отримання аліментів від батька. Розмір аліментів та добровільна сплата грошових коштів на дочку до прийняття рішення, свідчить про виконання батьком - ОСОБА_1 обов`язків по утриманню своїх дітей.

Звертає увагу на ту обставину, що погіршення його стану здоров`я відбувається постійно, на даний час він продовжує лікування. Ускладнення після операцій підтверджується довідкою ВЛК від 23.12.2023, яка була отримана після лікування та чергового операційного втручання, що призвело до неможливості в подальшому повністю відновити повноцінне функціонування лівої кінцівки. На даний час лікування та реабілітація продовжується.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Так, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Важливим також є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Так, статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , з 06 червня 2009 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Вони мають сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено матеріалами справи (а.с.6,7,9,10,31) та матеріалами цивільної справи № 357/9092/13- ц.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2013 року, у справі № 357/9092/13- ц, (а.с. 10) з ОСОБА_1 , було стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.06.2013 і до досягнення дитиною повноліття.

18.05.2015 державним виконавцем Київського ВДВС Полтавського МУЮ Труш A.B. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 (а.с.11),щодо виконання рішення суду на підставі виконавчого листа у справі № 357/9092/13- ц, провадження № 2/357/2973/13, виданого 19.08.2013 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.06.2013і до досягнення дитиною повноліття.

З довідки - розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, у виконавчому провадженні № -7569763 від 04.02.2022 за № 12348, виданої державним виконавцем Білоцерківського відділу ДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) Жосан Л.О. (а.с. 17) вбачається, що за період з січня 2017 року по листопад 2017 року, з лютого 2018 року по листопад 2018 року, з лютого 2019 року по листопад 2019 року, з січня 2010 року по грудень 2020року, з січня 2021 року по листопад 2021 року та ОСОБА_1 не сплачувалися аліменти у визначеній державним виконавцем сумі, а сплачено: у грудні 2017 року - 6000,00 грн, у грудні 2018 року - 6000,00 грн, у грудні 2019 року - 10800,00 грн., у грудні 2020 року - 12800,00 грн, угрудні 2021 року - 14400,00 грн, у січні 2022 року - 1200,00 грн, та станом на 01.02.2022 борг зі сплати аліментів становив 73285,50 грн.

З довідки - розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, у виконавчому провадженні № -7569763 від 26.04.2023 за № 40774, виданої головним державним виконавцем Відділу ДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вареником Є.В. (а.с. 18) вбачається, що за період з березня 2022 року по вересень 2022 року ОСОБА_1 не сплачувалися аліменти у визначеній державним виконавцем сумі, а сплачено: у жовтні 2022 року - 7210,40 грн, у листопаді 2022 року - 7210,40 грн, у грудні 2022 року - 7210,40 грн, у січні 2023 року - 45339,43 грн, у лютому 2022 року - 56460,40 грн, у березні 2023 року - 44743,36 грн, та станом на 31.03.2023 борг зі сплати піментів становив 14327,55 грн.

З матеріалів справи (а.с.12-15), матеріалів цивільної справи № 357/1813/23, вбачається, що 18 червня 2016 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 , та під час щлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дочка - ОСОБА_7 .

З матеріалів цивільної справи № 357/1813/23, провадження № 2/357/1078/23, вбачається, що заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2023 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 , на утримання дочки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.02.2023і до досягнення дитиною повноліття та ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення задоволено та скасовано заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2023 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2023 року, у справі № 357/1813/23, провадження № 2/357/1078/23 (а.с.13-15), було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 , аліменти на утримання дочки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 17.02.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

З рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2023 року, у справі № 357/1813/23, провадження № 2/357/1078/23, вбачається, що судом було встановлені обставини, зокрема: ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, він має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на якого стягуються аліменти за рішенням суду; протягом останнього року ОСОБА_1 перераховує кошти на утримання дочки ОСОБА_11 , але як пояснювала в судовому засіданні ОСОБА_6 , дані грошові перекази є не систематичними та в різному розмірі, що підтверджено платіжними документами, які містяться у вказаній справі, згідно яких ОСОБА_1 здійснював перекази коштів ОСОБА_6 з картки на картку без зазначення призначення платежу. Визначаючи розмір аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проходить військову службу, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечив, але надав докази, що має на утриманні ще дитину, на яку також сплачує аліменти у примусовому порядку.

Згідно із ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи в позові ОСОБА_1 , суд критично оцінив доводи позивача щодо зміни його матеріального стану внаслідок народження доньки та отриманого поранення, у зв`язку з чим він проходить лікування. Суд вважав, що отримане на фронті поранення та наявність у позивача іншої дитини і стягнення з нього на її утримання аліментів не вплинуло на майновий стан позивача, оскільки докази цьому в матеріалах справи відсутні.

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками, оскільки вони зроблені судом першої інстанції в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та ухвалення помилкового рішення.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В постанові Верховного Суду від 29 січня 2021 року в справі № 303/369/20, провадження № 61-17250св20 викладено правові висновки, згідно яких розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз ст. 192 СК України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійні підстави для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану.

Зібрані по справі докази вказують на те, що після ухвалення 08 серпня 2013 року судом рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_10 сімейний стан ОСОБА_1 змінився, зокрема, він вдруге одружився, розлучився та у нього народилася ще одна дитина дочка ОСОБА_11 , на утримання якої з позивача стягнуто аліменти за рішенням суду від 23.06.2023. Крім тог, стан здоров`я ОСОБА_1 погіршився, він був призваний на військову службу де отримав поранення. Так згідно довідки наданої військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 № 660 від 23.12.2023 молодший сержант військової служби за мобілізацією ОСОБА_1 потребує відпустки для лікування після поранення, на 30 календаних днів. (а.с. 100). Як слідує з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2437 ОСОБА_1 , йому посталено діагноз: наслідок мінно-вибухової травми (23.06.2023) вогнепального осколкового поранення лівого передпліччя, з вогнепальним переломом променевої кістки, стан після МОС пластиною та гвинтами (13.07.2023), в стані консолідації (а.с. 101-102).

Отже, з наведеного слідує, що стан здоров`я ОСОБА_1 погіршився, а сімейний стан змінився, у нього на утриманні перебуває такаж малолітня донька, що свідчить про зміну його майнового стану, а саме про його погіршення. Вказані обставини є підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання сина ОСОБА_10 .

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, норми закону та дійшов помилкових висновків щодо відсутності підстав для зменшення розміру аліментів які стягуються з позивача на утримання сина ОСОБА_10 .

При вирішенні спору суд першої інстанції зробив помилковий висновок про необґрунтованість позовних вимог, а тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

Розмір стягуваних з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_12 аліментів на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 слід зменшити з 1/4 до 1/6 частки, що буде відповідати майновому стану позивача з врахуванням його стану здоров`я та наявності на утримання ще однієї дитини.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягнуті за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2013 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_12 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , з 1/4 частини всіх видів його заробітку до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною поноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна