ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року

м. Київ

справа № 438/366/16-ц

провадження № 61-10560св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , яка є правонаступником ОСОБА_3 ,

треті особи: ОСОБА_4 , Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Управління комунальної власності, земельних відносин та архітектури Бориславської міської ради Львівської області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 02 лютого 2023 року у складі судді Слиша А.Т. та постанову Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 року у складі колегії суддів: Приколоти Т. І., Мікуш Ю. Р., Савуляка Р. В.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування частини житлового будинку від 09 вересня 2008 року належить 53/100 ідеальних часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

Інші 47/100 ідеальних часток житлового будинку на підставі договору дарування від 10 жовтня 1994 року належать ОСОБА_4 .

По сусідству з їхнім будинковолодінням розташовано будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_3 .

У серпні 2014 року ОСОБА_3 самочинно, без отримання відповідного дозволу, передбаченого Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», та з істотним порушенням державних будівельних, санітарних норм і правил, на земельній ділянці будинковолодіння АДРЕСА_2 розпочав будівництво капітальної господарської споруди - гаража, яке станом на день подання позову не завершив.

Зокрема, ОСОБА_3 на відстані 0,7 м від огорожі будинковолодіння позивача, на відстані 1,5 м від зовнішньої стіни її будинку та 1,5 м від балкону її будинку, заклав фундамент розміром 7 м х 5,5 м та звів цегляні стіни висотою 3,5 м, внаслідок чого закрив доступ сонячного освітлення у її будинок та істотно порушив державні будівельні, санітарні норми та правила.

ОСОБА_3 не дотримався вимог статей 26, 27, 34 Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та розпочав самочинне будівництво на своїй земельній ділянці капітальної господарської споруди - гаража без отримання будівельного паспорта та без реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

ОСОБА_3 фактично впритул до виступаючих конструкцій житлового будинку (балкону) позивача побудував гараж, чим чинить їй перешкоди у користуванні її власністю - 53/100 ідеальних часток житлового будинку АДРЕСА_1 та порушує її право на вільне та безпечне володіння, користування і розпорядження своєю частиною будинку.

ОСОБА_3 ігнорував неодноразові звернення позивача щодо припинення самочинного будівництва гаража та перенесення його вглиб своєї земельної ділянки на мінімальну відстань 10 метрів від зовнішніх стін та виступаючих конструкцій її житлового будинку.

З приводу самочинного, з істотним порушення будівельних, санітарних норм та правил будівництва ОСОБА_3 господарської споруди - гаража позивач неодноразово зверталася до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, міського голови м. Борислава. За її зверненнями 03 вересня 2014 року посадовою особою Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області проведено перевірку, складений протокол про адміністративне правопорушення та видано припис про зупинення будівельних робіт. Однак, контролюючим органом так і не вжито всіх заходів належного реагування щодо початку самочинного будівництва.

Позивач просила:

зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди в користуванні належними їй на праві власності 53/100 ідеальних часток житлового будинку АДРЕСА_1 ;

зобов`язати ОСОБА_3 знести за свій рахунок самочинно збудовану ним господарську споруду - гараж на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанцій

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 26 листопада 2019 рокузалучено правонаступників відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилася, однак на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем постійно проживали ОСОБА_5 - дружина та ОСОБА_2 - донька, які відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, так як протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вони не заявили про відмову від такої.

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 21 грудня 2021 рокувиключено з числа відповідачів ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а спадкова справа не заводилася.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 02 лютого 2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління комунальної власності, земельних відносин та архітектури Бориславської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю, задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_1 належними їй на праві власності 53/100 ідеальних часток житлового будинку АДРЕСА_1 та зобов`язано ОСОБА_2 знести за свій рахунок самочинно збудовану господарську споруду - гараж на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

належними та допустимими доказами встановлено, що ОСОБА_3 проводилося будівництво господарської споруди - гаража на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 розміром в плані 6,8 м х 4,5 м без права на виконання будівельних робіт та без будівельного паспорту;

з урахуванням характеру спірних правовідносин, виходячи із неможливості перебудови об`єкта самочинного будівництва, зокрема, через відсутність технічної можливості проведення перебудови самочинно побудованої ОСОБА_3 господарської споруди - гаража на земельній ділянці у АДРЕСА_1 у відповідності до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва (містобудівним, протипожежним, сані-гігієнічним, тощо) без знесення самочинно побудованої господарської споруди та позасудового врегулювання спору, суд першої інстанції зробив висновок про знесення самочинного будівництва;

ОСОБА_2 є належним відповідачем у справі, оскільки за правилами статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво. У випадку неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 2 лютого 2023 рокузалишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що встановивши, що перебудова об`єкта самочинного будівництва є неможливою, зокрема, що немає технічної можливості проведення перебудови самочинно побудованої ОСОБА_3 господарської споруди - гаража на земельній ділянці у АДРЕСА_1 у відповідності до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва (містобудівних, протипожежних, санітарно-гігієнічниї, тощо) без знесення самочинно побудованої ОСОБА_3 господарської споруди - гаража, та позасудового врегулювання спору, суд першої інстанції зробив вірний висновок про знесення самочинного будівництва. За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво. У випадку неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2023 року ОСОБА_2 подала касаційну скаргу за підписом представника ОСОБА_6 , у якій просить скасувати рішення Бориславського міського суду від 02 лютого 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 року, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що:

суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 278/10/16-ц, за змістом якого вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності;

суди першої та апеляційної інстанцій застосували норми права без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 02 червня 2022 року у справі № 727/7282/15-ц, відповідно до якого системний аналіз приписів законодавства дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проєкту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови;

водночас, ОСОБА_2 не здійснювала самочинного будівництва. Відносно неї спеціально уповноваженим органом у сфері містобудування не застосовувалось будь-яких заходів реагування та вона не притягувалась до встановленої законом відповідальності. Тому, в цьому контексті, спірні правовідносини не допускають правонаступництва, оскільки знесення об`єкта самовільного будівництва можливе лише при застосуванні персонально до ОСОБА_2 заходів реагування та притягнення саме ОСОБА_2 до встановленої законом відповідальності;

аналогічна правова позиція суду міститься у судових рішеннях, які набрали законної сили, а саме, в ухвалі Бориславського міського суду у справі № 438/1191/17 за позовом ДАБІ України до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_1 , про знесення самовільно побудованого об`єкта, який є предметом спору у даній цивільній справі № 438/366/16-ц, а також в ухвалі Бориславського міського суду у справі № 438/1160/17 за позовом ОСОБА_3 до Держархбудінспекції України. У цих справах суд зробив правильний висновок, що оскільки ОСОБА_3 , який здійснив самовільне будівництво, помер, а спірні правовідносини не допускають правонаступництво, то провадження необхідно закрити. При цьому, в будь-якому випадку, ухваленню судом рішення про знесення об`єкта самовільного будівництва мало передувати вжиття спеціально уповноваженим компетентним органом в сфері містобудування саме відносно ОСОБА_2 заходів реагування та притягнення саме ОСОБА_2 до встановленої законом відповідальності. Лише тоді суд міг дотриматись вимог матеріального права, на які сам посилається в оскаржуваному рішенні, в частині того, що знесення об`єкта самовільного будівництва є крайнім заходом і це можливо лише коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Також, лише тоді суд міг встановити, чи відноситься ОСОБА_2 до суб`єктів, які повинні здійснити демонтаж та за рахунок чиїх коштів має здійснюватися демонтаж, зокрема, за рахунок особистих коштів ОСОБА_2 , чи за рахунок коштів правонаступника. Отже ОСОБА_2 не є належним відповідачем;

крім того, суд першої інстанції грубо порушив норми процесуального права, а саме, в порушення вимог статей 76, 77, 78, 81, 83, 84, 116, 117, 118, 174 ЦПК України у судовому засіданні 26 вересня 2022 року прийняв протокольну ухвалу про витребування спадкової справи без обґрунтованої письмової заяви сторони позивача. Отже, матеріали спадкової справи у відповідності до вимог частини першої статті 78 ЦПК України одержані з порушенням порядку, встановленого законом і є недопустимим доказом. Проте, дані матеріали незаконно враховані судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень як письмові докази.

Позиція інших учасників справи

У вересні 2023 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Відзив на касаційну скаргу мотивований тим, що:

фактичні обставини у справі, що переглядається, та правовідносини, які виникли між позивачем та ОСОБА_2 є відмінними від обставин справ та правовідносин, у яких Верховним Судом викладено правові висновки, на які посилається відповідач у касаційній скарзі;

ОСОБА_2 успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_3 як житловий будинок у АДРЕСА_1 , так і земельну ділянку загальною площею 0, 0584 га, за вказаною адресою, на якій розміщено самочинно побудований гараж, що є предметом даного спору, в тому числі і будівельні матеріали, з яких побудований самочинний гараж;

до спадкоємців, які прийняли спадщину, у разі знесення самочинного будівництва, переходить обов`язок відшкодувати вартість витрат на його знесення і приведення земельної ділянки до попереднього стану. Відтак, вжиття спеціально уповноваженим компетентним органом у сфері містобудування відносно відповідача ОСОБА_2 заходів реагування та притягнення її до встановленої законом відповідальності за самочинне будівництво, не вимагається, оскільки вона несе цивільно-правову відповідальність згідно закону по знесенню самочинного будівництва, як спадкоємець, яка прийняла спадщину - земельну ділянку, на якій розміщено самочинне будівництво;

порушення свого права на безпечне володіння майном позивач пов`язувала саме з порушенням ОСОБА_3 (правонаступником та спадкоємцем якого є відповідач ОСОБА_2 ) при зведенні самочинного гаража протипожежних норм - недотримання ним нормативної відстані між будинком позивача та самочинно побудованим гаражем, що підтверджено висновком експерта судової будівельно-технічної експертизи № 022/18 від 17 вересня 2018 року. Також даним висновок експерта підтверджений той факт, що немає технічної можливості проведення перебудови самочинно побудованої ОСОБА_3 господарської споруди-гаража на земельній ділянці у відповідності до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва (містобудівним, протипожежним, сані-гігієнічним, тощо) без знесення самочинно побудованої ОСОБА_3 господарської споруди - гаража на земельній ділянці у АДРЕСА_1 . Суди дослідили документи щодо притягнення до адміністративної відповідальності спадкодавця ОСОБА_3 за самочинне будівництво, а також висновок судової будівельно-технічної експертизи.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 серпня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків, ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано справу № 438/366/16-ц з суду першої інстанції, у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення Бориславського міського суду Львівської області від 02 лютого 2023 року відмовлено.

У серпні 2023 року матеріали цивільної справи № 438/366/16-ц надійшли до Верховного Суду.

Розпорядженням від 11 січня 2024 року №57/0/226-24 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 438/366/16-ц та передано судді-доповідачу Дундар І. О.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 18 серпня 2023 року зазначено, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявник зазначила, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження цих судових рішень визначила те, що:

- (1) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 278/10/16-ц, за змістом яких вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності;

- (2) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 02 червня 2022 року у справі № 727/7282/15-ц, відповідно до яких системний аналіз приписів законодавства дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проєкту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявник зазначила ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

Фактичні обставини

Суди встановили, що ОСОБА_1 є власником 53/100 ідеальних часток будинковолодіння АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого 09 вересня 2008 року приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Паньків Г. О., зареєстрованого в реєстрі за № 1777 та в КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» 11 листопада 2008 року.

ОСОБА_4 є співвласником 47/100 ідеальних часток цього будинковолодіння на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори 10 жовтня 1994 року, зареєстрованого в Дрогобицькому МБТІ 25 січня 1995 року за реєстровим № 3163/1.

На суміжній земельній ділянці розташовано будинковолодіння АДРЕСА_2 , яке належало на праві власності ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу з рішення Виконавчого комітету Бориславської міської ради народних депутатів від 20 січня 1984 року № 16 ОСОБА_3 , який проживає у АДРЕСА_2 , дозволено побудувати гараж розміром 4 х 6 м, площею 18 кв. м на власній садибній ділянці.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до акту інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області № 2/114 позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 03 вересня 2014 року, проведеної за заявою ОСОБА_7 , ОСОБА_3 на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності, у АДРЕСА_2 здійснює будівництво гаража без права на виконання будівельних робіт та без будівельного паспорта, чим порушено частину першу статті 27 та пункт 1 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». На час проведення перевірки зведено стіни та перекриття гаража.

За результатами вказаної перевірки стосовно ОСОБА_3 складені протоколи № 2/115 та № 2/114 про адміністративні правопорушення від 03 вересня 2014 року за частиною першою статті 96 та за частиною п`ятою статті 96 КУпАП. 19 вересня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області винесено постанову № 2/146/2-ф про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Цією постановою встановлений факт здійснення ОСОБА_3 на його земельній ділянці будівництва гаража без будівельного паспорта та права на виконання будівельних робіт, чим порушено частину першу статті 27 та пункт 1 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

03 вересня 2014 року Управлінням № 3 інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області виданий припис № 2/114 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Вказаним приписом вимагалось зупинити виконання будівельних робіт до отримання дозволу на їх виконання у встановленому законодавством порядку.

Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області проведено повторну перевірку вказаного будівництва.

Відповідно до акту Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області № 2/1694 позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 01 листопада 2016 року, проведеної за зверненням ОСОБА_7 , встановлено, що ОСОБА_3 на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності, у АДРЕСА_2 здійснює будівництво гаража розміром в плані 6,8 м х 4,5 м без права на виконання будівельних робіт та без будівельного паспорта, чим порушено частину першу статті 27 та пункт 1 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Будівельні роботи з будівництва вказаного гаража не виконуються з моменту вручення припису № 2/114 від 03 вересня 2014 року. Відстань від стіни гаража до межі земельної ділянки (огорожі) з землевласником ОСОБА_1 становить 0,75 м, до стіни житлового будинку ОСОБА_1 - 1,5 м, до металевого гаража ОСОБА_1 - 1,15 м, що не відповідає вимогам абзацу 3 пункту 3,25* та додатку 3.1 «Протипожежні вимоги» ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а також Додатку 10 «Розриви від наземних, наземно-підземних гаражів, відкритих стоянок легкових автомобілів та станцій технічного обслуговування до житлових будинків і громадських будівель» Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 № 173.

01 листопада 2016 року головним інспектором будівельного нагляду Відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Пошиваком Р. Я. виданий ОСОБА_3 припис № 2/1694 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Вказаним приписом вимагається відповідно до частини першої статті 38 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» привести об`єкт самочинного будівництва: будівництво гаража у АДРЕСА_2 , відповідно до вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, в термін 50 календарних днів з дня вручення цього припису.

За зверненнями ОСОБА_1 від 24 липня 2017 року та 19 вересня 2017 року Департаментом проведено чергові перевірки вказаного будівництва та встановлено, що припис від 03 вересня 2014 року № 2/114 про зупинення будівельних робіт не виконано. Також перевіркою повторно встановлено, що відстань від стіни гаража до межі земельної ділянки (огорожі) з землевласником ОСОБА_1 становить 0,75 м, до стіни житлового будинку ОСОБА_8 - 1,5 м, до металевого гаража ОСОБА_1 - 1,15 м, що не відповідає вимогам абзацу 3 пункту 3,25* та додатку 3.1 «Протипожежні вимоги» ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а також Додатку 10 «Розриви від наземних, наземно-підземних гаражів, відкритих стоянок легкових автомобілів та станцій технічного обслуговування до житлових будинків і громадських будівель» Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 № 173. 06 жовтня 2017 року за результатами перевірки складено акт № 8/1077, протокол про адміністративне правопорушення № 8/61 та видано повторно припис про зупинення будівельних робіт № 8/61 з вимогою: зупинити будівельні роботи на об`єкті будівництва гаража за зазначеною адресою, до отримання права на виконання будівельних робіт.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 022/18 від 17 вересня 2018 року зовнішні розміри та ступінь готовності на час проведення експертизи самочинно побудованої ОСОБА_3 господарської споруди - гаражу на земельній ділянці у АДРЕСА_1 в межах отриманої інформації наступні. Довжина гаража - 5,75 м і 1,10 м до будівлі літньої кухні, зі сторони двору будинковолодіння АДРЕСА_2 відповідно довжина гаража до будівлі літньої кухні становить - 6,85 м (5,75+1,10). Висота гаража близько 3,50 м. Ширина гаража близько 5,7 м. Будівля гаража закінчена будівництвом. Самочинно побудована ОСОБА_3 господарська споруда - гараж не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, діючих на момент будівництва. Розташування гаража на вказаній земельній ділянці не відповідає вимогам ДБН 360-92** «Містобудування і планування міських і сільських поселень» - пунктів 3.24*, 3.25*, 3.25а, 7.50 і протипожежним вимогам згідно додатку (обов`язковий) 3.1. Дотримання вимог з пожежної безпеки - протипожежні відстані згідно вимог ДБН України - це запорука для запобігання негативних наслідків від експлуатації будівлі гаражу для власника 53/100 будинковолодіння АДРЕСА_1 (утримання автомобіля, його експлуатація (вихлопні гази), наявність паливно-мастильних матеріалів в будівлі гаражу в безпосередній близькості від вікон і балкону житлового будинку АДРЕСА_1 , тощо), в тому числі протипожежної і санітарної безпеки. Не має технічної можливості проведення перебудови самочинно побудованої ОСОБА_3 господарської споруди - гаража на земельній ділянці у АДРЕСА_1 у відповідності до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва (містобудівним, протипожежним, сані-гігієнічним, тощо) без знесення самочинно побудованої ОСОБА_3 господарської споруди - гаража на земельній ділянці у АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 проводилося будівництво господарської споруди - гаража на земельній ділянці розміром в плані 6,8 х4,5 м без права на виконання будівельних робіт та без будівельного паспорту.

Позиція Верховного Суду

Щодо позовної вимоги про зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні житловим будинком

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов - це вимога власника про усунення перешкод. Тобто негаторний позов подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння. Негаторний позов може вчинятися тоді, коли майно не вибуває з володіння власника, тобто при порушенні насамперед такої правомочностей власника, як користування та розпорядження своїм майном. Належним відповідачем у негаторному позові є особа, яка перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18)).

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (частина перша статті 55 ЦПК України).

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (пункт 7 частини першої статті 255 ЦПК України).

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу (частина перша статті 377 ЦПК України).

У справі, що переглядається,

в позовній заяві ОСОБА_7 просила, в тому числі зобов`язати ОСОБА_3 не чинити їй перешкоди в користуванні належними їй на праві власності 53/100 ідеальних часток житлового будинку АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 26 листопада 2019 року залучено правонаступників відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Прийнято до розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , державна архітектурно-будівельна інспекція України, управління комунальної власності, земельних відносин та архітектури Бориславської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю. У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про закриття провадження у справі відмовлено;

враховуючи, що належним відповідачем у негаторному позові є особа, яка перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися своїм майном, спірні правовідносини щодо усунення перешкод в користування будинком не допускають правонаступництва, тому суди зробили помилковий висновок про заміну відповідача та розгляд справи по суті.

Аналогічний висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі № 523/18326/18 (провадження № 61-13371св21).

Щодо позовної вимоги про зобов`язання знести за свій рахунок самочинно збудовану господарську споруду

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 727/7282/15-ц (провадження № 61-15827св19), на яку посилається відповідач у касаційній скарзі, зазначено, що:

«відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).

Згідно із частиною сьомою вищезазначеної статті ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України).

Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.

З урахуванням змісту вище наведених правових норм вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою».

Законність знесення самочинного будівництва має бути оцінено на предмет пропорційності такого втручання.

Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У справі, що переглядається:

при зверненні до суду позивач зазначала, що самочинно збудований ОСОБА_3 гараж порушує право користування належними їй 53/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 . Зокрема, ОСОБА_3 на відстані 0,7 м від огорожі будинковолодіння позивача та на відстані 1,5 м від зовнішньої стіни її будинку та 1,5 м від балкону її будинку, заклав фундамент розміром 7 м х 5,5 м та звів цегляні стіни висотою 3,5 м, внаслідок чого закрив доступ сонячного освітлення у її будинок та істотно порушив державні будівельні, санітарні норми та правила. Позивач просила зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні належною їй частиною житлового будинку та знести самочинно збудований гараж;

суди встановили, що ОСОБА_1 є власником 53/100 ідеальних часток будинковолодіння АДРЕСА_1 ;

на суміжній земельній ділянці розташовано будинковолодіння АДРЕСА_2 , яке належало на праві власності ОСОБА_3 ;

відповідно до витягу з рішення Виконавчого комітету Бориславської міської ради народних депутатів від 20 січня 1984 року № 16 ОСОБА_3 , який проживає у АДРЕСА_2 , дозволено побудувати гараж розміром 4 х 6 м, площею 18 кв. м на власній садибній ділянці;

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 26 листопада 2019 року ОСОБА_2 залучено як правонаступника відповідача ОСОБА_3 ;

відповідно до акта інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області № 2/114 позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 03 вересня 2014 року, проведеної за заявою ОСОБА_7 , ОСОБА_3 на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності, у АДРЕСА_2 здійснює будівництво гаража без права на виконання будівельних робіт та без будівельного паспорта, чим порушено частину першу статті 27 та пункт 1 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». На час проведення перевірки зведено стіни та перекриття гаража;

за результатами вказаної перевірки стосовно ОСОБА_3 складено протоколи № 2/115 та № 2/114 про адміністративні правопорушення від 03 вересня 2014 року за частиною першою статті 96 та за частиною п`ятою статті 96 КУпАП. 19 вересня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області винесено постанову № 2/146/2-ф про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Цією постановою встановлено факт здійснення ОСОБА_3 на його земельній ділянці будівництва гаража без будівельного паспорта та права на виконання будівельних робіт, чим порушено частину першу статті 27 та пункт 1 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»;

03 вересня 2014 року Управлінням № 3 інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області видано припис № 2/114 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Вказаним приписом вимагалось зупинити виконання будівельних робіт до отримання дозволу на їх виконання у встановленому законодавством порядку;

відповідно до акта Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області № 2/1694 позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 01 листопада 2016 року, проведеної за зверненням ОСОБА_7 , встановлено, що ОСОБА_3 на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності, у АДРЕСА_2 здійснює будівництво гаражак розміром в плані 6,8 м х 4,5 м без права на виконання будівельних робіт та без будівельного паспорта, чим порушено частину першу статті 27 та пункт 1 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Будівельні роботи з будівництва вказаного гаража не виконуються з моменту вручення припису № 2/114 від 03 вересня 2014 року. Відстань від стіни гаража до межі земельної ділянки (огорожі) з землевласником ОСОБА_1 становить 0,75 м, до стіни житлового будинку ОСОБА_1 - 1,5 м, до металевого гаража ОСОБА_1 - 1,15 м, що не відповідає вимогам абзацу 3 пункту 3,25* та додатку 3.1 «Протипожежні вимоги» ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а також Додатку 10 «Розриви від наземних, наземно-підземних гаражів, відкритих стоянок легкових автомобілів та станцій технічного обслуговування до житлових будинків і громадських будівель» Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 № 173;

01 листопада 2016 року головним інспектором будівельного нагляду Відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Пошиваком Р. Я. видано ОСОБА_3 припис № 2/1694 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Вказаним приписом вимагається відповідно до частини першої статті 38 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» привести об`єкт самочинного будівництва: гараж у АДРЕСА_2 , відповідно до вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, в термін 50 календарних днів з дня вручення цього припису;

за зверненнями ОСОБА_1 від 24 липня 2017 року та 19 вересня 2017 року Департаментом проведено чергові перевірки вказаного будівництва та встановлено, що припис від 03 вересня 2014 року № 2/114 про зупинення будівельних робіт не виконано. Також перевіркою повторно встановлено, що відстань від стіни гаража до межі земельної ділянки (огорожі) з землевласником ОСОБА_1 становить 0,75 м, до стіни житлового будинку ОСОБА_8 - 1,5 м, до металевого гаража ОСОБА_1 - 1,15 м, що не відповідає вимогам абзацу 3 пункту 3,25* та додатку 3.1 «Протипожежні вимоги» ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а також Додатку 10 «Розриви від наземних, наземно-підземних гаражів, відкритих стоянок легкових автомобілів та станцій технічного обслуговування до житлових будинків і громадських будівель» Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 № 173. 06 жовтня 2017 року за результатами перевірки складений акт № 8/1077, протокол про адміністративне правопорушення № 8/61 та видано повторно припис про зупинення будівельних робіт № 8/61 з вимогою: зупинити будівельні роботи на об`єкті будівництва гаража за зазначеною адресою до отримання права на виконання будівельних робіт;

згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 022/18 від 17 вересня 2018 року зовнішні розміри та ступінь готовності на час проведення експертизи самочинно побудованої ОСОБА_3 господарської споруди - гаража на земельній ділянці у АДРЕСА_1 в межах отриманої інформації наступні. Довжина гаража - 5,75 м і 1,10 м до будівлі літньої кухні, зі сторони двору будинковолодіння АДРЕСА_2 відповідно довжина гаража до будівлі літньої кухні становить - 6,85 м (5,75+1,10). Висота гаража близько 3,50 м. Ширина гаража близько 5,7 м. Будівля гаража закінчена будівництвом. Самочинно побудована ОСОБА_3 господарська споруда - гараж не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, діючих на момент будівництва. Розташування гаража на вказаній земельній ділянці не відповідає вимогам ДБН 360-92** «Містобудування і планування міських і сільських поселень» - пунктів 3.24*, 3.25*, 3.25а, 7.50 і протипожежним вимогам згідно додатку (обов`язковий) 3.1. Дотримання вимог з пожежної безпеки - протипожежні відстані згідно з вимогами ДБН України - це запорука для запобігання негативних наслідків від експлуатації будівлі гаражу для власника 53/100 будинковолодіння АДРЕСА_1 (утримання автомобіля, його експлуатація (вихлопні гази), наявність паливно-мастильних матеріалів в будівлі гаража в безпосередній близькості від вікон і балкону житлового будинку АДРЕСА_1 , тощо), в тому числі протипожежної і санітарної безпеки. Не має технічної можливості проведення перебудови самочинно побудованої ОСОБА_3 господарської споруди - гаража на земельній ділянці у АДРЕСА_1 у відповідності до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва (містобудівних, протипожежних, санітарно-гігієнічних, тощо) без знесення самочинно побудованої ОСОБА_3 господарської споруди - гаража на земельній ділянці у АДРЕСА_1 ;

таким чином, встановивши, що ОСОБА_3 проводилося будівництво господарської споруди - гаража на земельній ділянці розміром в плані 6,8 х4,5 м без права на виконання будівельних робіт та без будівельного паспорта, перебудувати об`єкт самочинного будівництва немає технічної можливості, права позивача порушено самочинним будівництвом, суди зробили правильний висновок про задоволення вимоги щодо знесення самочинної збудованої споруди.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги стосовно того, що оскільки ОСОБА_2 не здійснювала самочинного будівництва, спеціально уповноваженими органами у сфері містобудівництва до неї не застосовувалися будь-які заходи реагування та вона не притягувалася до встановленої законом відповідальності, вона не є належним відповідачем, так як вона є правонаступницею ОСОБА_3 , який здійснював самочинне будівництво і стосовно якого були застосовані міри адміністративного характеру.

Крім того, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 523/8263/20 (провадження № 61-8041св23) зазначено, що «Порушення права власності на земельну ділянку шляхом створення перешкод у користуванні та розпорядженні нею зумовлює юридичні наслідки для особи, яка здійснила самочинне будівництво, незалежно від притягнення її до інших видів юридичної відповідальності».

Ураховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 523/8263/20 (провадження № 61-8041св23) щодо належного способу захисту прав власника, на земельній ділянці якого самочинно споруджений об`єкт (пункт 113), встановлені судами першої й апеляційної інстанції у справі, що переглядається, обставини розміщення споруди без права на виконання будівельних робіт та без будівельного паспорта, перебудувати об`єкт самочинного будівництва немає технічної можливості, права позивача порушено самочинним будівництвом, вимога про демонтаж самочинно збудованого об`єкта за рахунок відповідача є належним способом захисту.

З огляду на те, що рішення суду щодо демонтажу об`єкта нерухомості має бути виконуваним не лише у добровільному порядку, але й у примусовому (без участі відповідача, але її коштом), враховуючи мету відповідного позову, формулювання такого рішення у резолютивній частині слід змінити, а саме: за рахунок відповідача знести самочинно збудовану господарську споруду - гараж на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи касаційної скарги про порушення судом першої інстанції процесуальних норм, оскільки в судовому засіданні 26 вересня 2022 року суд виніс протокольну ухвалу про витребування спадкової справи без обґрунтованої письмової заяви сторони позивача, є безпідставними та спростовуються ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 26 вересня 2022 року (т. 4 арк. спр. 20).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги з урахуванням висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 523/8263/20 (провадження № 61-8041св23) дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення частково ухвалено без додержання норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що:

касаційну скаргу слід задовольнити частково;

оскаржені судові рішення в частині позовної вимоги про зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні житловим будинком скасувати, провадження у справі в цій частині закрити;

рішення суду першої інстанції в частині позовної вимоги про зобов`язання знести за свій рахунок самочинно збудовану господарську споруду, яке залишене без змін постановою апеляційного суду, змінити в резолютивній частині, а в іншій частині щодо цієї вимоги залишити без змін.

Керуючись статтями 255, 400, 409, 410, 412, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 02 лютого 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 року скасувати в частині позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні житловим будинком, провадження у справі в цій частині закрити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 02 лютого 2023 року в частині позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 прозобов`язання знести за свій рахунок самочинно збудовану господарську споруду, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 року,змінити в резолютивній частині, виклавши її в такій редакції:

«За рахунок ОСОБА_2 знести самочинно збудовану господарську споруду - гараж на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ».

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Бориславського міського суду Львівської області від 02 лютого 2023 року та постанова Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 року в скасованій та зміненій частинах втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

В. М. Коротун

Є. В. Краснощоков