Справа № 569/8327/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Кучина Н.Г., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в рівненській області щодо винесення постанов про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 28.11.2023 року ВП 72573019 у сумі 1 700, 00 грн, винесену державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Аненковою О.Ю.;

- визнати протиправною та скасувати постанову накладення штрафу від 27.12.2023 року ВП 72573019 у сумі 3 400, 00 грн, винесену державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Аненковою О.Ю.;

- визнати протиправним повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 02 лютого 2024 року № 33937 державного виконавця Анінкової О.Ю до районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області стосовно неї;

- зобов?язати Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області повернути стягнений з неї штраф, за оскаржуваними постановами, та виконавчий збір.

Вирішуючи питання про відкриття провадження за скаргою суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст .75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню, є постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Таким чином, відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», постанова державного виконавця про накладення штрафу є окремим виконавчим документом, примусове виконання якого не пов`язане із виконанням виконавчого листа, виданого Рівненським міським судом Рівненської області.

Також, ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтею 20 КАС України розмежовано предметну юрисдикцію місцевих загальних судів та окружних адміністративних судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

У відповідності до ч. 2 ст. 20 КАC України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Отже, стаття 20 КАС України розмежовує предметну підсудність адміністративних судів, та обмежує розгляд справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а саме - щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої статті 20 КАС України.

З огляду на вищесказане, положення ч. 5 ст.287 КАС України можливо застосовувати лише з урахуванням приписів п. 4 ч. 1 ст. 20 КАС України.

Заявником оскаржено постанови державного виконавця про накладення штрафу, винесені на підставі ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», яка є окремим виконавчим документом. При цьому накладення штрафу на боржника під час примусового виконання судового рішення є мірою відповідальності у виконавчому провадженні.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово робила висновок про те, що спір з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих під час дії Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця (постанови від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 20 січня 2019 року у справі № 161/8267/17 (провадження № 14-604цс18) та інші).

З огляду на вищевикладене, суд констатує, що правовідносини щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення штрафу є адміністративно-правовими, а, відтак, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене та враховуючи, що дана скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у відкритті провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. 186, 258, 260, 353, 354 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в рівненській області щодо винесення постанов про накладення штрафу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Н.Г. Кучина