Провадження № 6/761/32/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Дем`янчук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчих листах,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчих листах.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2008 року солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ТОВ «Согдіана і К» на користь ТОВ «Український промисловий банк» заборгованість за кредитним договором № 124/ПВ-06 від 22.05.2006.

26.02.2009 Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчі листи №?2- 2942/08 по справі № 2-2942/08 на користь ТОВ «Український промисловий банк».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2011 року по справі замінено сторону виконавчого провадження, відкритого за виконавчим листом 2-2942/08, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 26 лютого 2009р. з ТОВ «Український промисловий банк» на ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК».

На виконання зазначеної ухвали Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчі листи по справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» заборгованості.

Згідно Договору №2258/К про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги від 15.06.2020 право вимоги за кредитним договором N? 124/ПВ-06, укладеним 22.05.2006 між ТОВ «Український промисловий банк» (який в свою чергу, відступив право вимоги на користь ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_1 , первісний кредитор відступив права вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» разом з усіма додатками до нього та додатковими договорами, договорами поруки, договорами пр. внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі, зокрема, відступлення права вимоги.

На підставі с. 442 ЦПК України заявник звернувся до суду з цією заявою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2021 вищевказана заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.06.2021 прийнято заяву та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В подальшому у судове засідання, яке призначене на 18.01.2024, представник заявника та заінтересовані особи не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку. Представник заявника у заяві про заміну сторони виконавчого провадження просив провести розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути питання про заміну сторони виконавчого провадження за відсутності заявника та заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання здійснюється судом, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 22.05.2006 між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 124/ПВ-06.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.06.2008 у цивільній справі №2-2942/08 позов ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 , ТОВ «Согдіана і К» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Суд вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ТОВ «Согдіана і К» на користь ТОВ «Український промисловий банк» заборгованість за кредитним договором № 124/ПВ-06 від 22.05.2006 в розмірі 115729,67 грн.

Ухвалою суду від 02.03.2011 замінено сторони у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим листом №2-2942/08, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 26.02.2009, а саме ТОВ «Український промисловий банк» на ПАТ «Дельта Банк».

Згідно Договору № 2258/К про відступлення прав вимоги від 15.062020, право вимоги за кредитним договором № 124/ПВ-06, укладеним 22.05.2006 між ТОВ «Український промисловий банк», який в свою чергу, відступив право вимоги на користь ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_1 первісний кредитор відступив права вимоги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» разом з усіма додатками до нього, договорами поруки, договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

Згідно п. 1 договору № 2258/К, за цим договором Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору.

Відповідно до наданого заявником витягу з реєстру до Договору № 2258/К, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» перейшло право вимоги за кредитним договором № 124/ПВ-06 від 22.05.2006.

Відомості, щодо перебування на примусовому виконанні виконавчого листа з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва матеріали заяви не містять.

Вирішуючи питання обґрунтованості наведених заявником підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні та відповідності таких обґрунтувань вимогам процесуального закону, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч.1, 5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

За умовами ч.3 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно положень ст.ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» за № 8 від 25.09.2015, при вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні у зв`язку з правонаступництвом через відступлення права вимоги суд має з`ясувати, чи наявний договір відступлення права вимоги, який є доказом правонаступництва.

Тому належним та допустимим доказом переходу права вимоги до нового кредитора є договір відступлення права вимоги, зокрема той, що набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18).

Крім цього, процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим, для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього (постанова ВП ВС від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10).

Як вже встановлено судом, договором № 2258/К про відступлення прав вимоги від 15.062020, право вимоги за кредитним договором № 124/ПВ-06, укладеним 22.05.2006 між ТОВ «Український промисловий банк», відступило право вимоги на користь ПАТ «Дельта Банк», яке в свою чергу відступив права вимоги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» разом з усіма додатками до нього, договорами поруки, договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

Заявник вказує, що за умовами даного договору, право вимоги за кредитним договором № 124/ПВ-06 від 22.05.2006, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Проте, згідно п. 4 договору сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 3 860 830,68 грн, яка сплачується Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, відповідно до п. 14 цього Договору, тобто з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін та нотаріального посвідчення.

Натомість, до заяви не додано документи, який би підтверджував виконання стронами п. 4 договору № 2258/К про відступлення прав вимоги від 15.062020.

А відтак, доказів переходу (відступлення) прав вимоги, як підтвердження виконання умов договору, оплати вартості права вимоги, матеріали заяви про заміну сторони виконавчого провадження, не містять.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявник, всупереч ст. 77-80 ЦПК України, не довів суду факт переходу права вимоги, а відтак, відсутні підстави для здійснення процесуального правонаступництва.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про заміну стягувача у справі його правонаступником задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 442 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи:Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 заміну стягувача у виконавчих листах залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Н.В. Сіромашенко