29.04.2024 Єдиний унікальний номер 201/9175/23
Провадженя№ 2/205/674/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Курбанової Н.М.,

за участю секретаря Галушки А.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представників відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України про визнання незаконними та скасування наказів, внесення змін до наказу та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України (далі-ДССТ МОУ) про визнання незаконними та скасування наказів, внесення змін до наказу, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодувати моральну шкоду.

В обгрунтування позову зазначив, що 25.01.2023 року між ним та Центром розмінування ДССТ МОУ було укладено трудовий договір № 11/1-2023, відповідно до якого він був прийнятий на посаду сапера відділення розмінування Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України, як цивільна особа. 21.06.2023 року ним було подано заяву про звільнення, а підставою звільнення стало те, що Центр розмінування не пройшов сертифікацію по гуманітарному розмінуванню, позивач не проходив навчання та перевірку знань Стандартних операційних процедур, які не були затверджені, на підприємстві були відсутні сертифікати відповідності засобів захисту для саперів, відсутнє професійне страхування його у зв`язку з подальшим виконанням своїх посадових обов`язків. Порушення цих умов надали йому право розірвати трудовий договір на підставі п.12.4, а саме за порушення роботодавцем своїх обов`язків. 27.06.2023 р. ним була отримана відповідь про відмову у задоволенні заяви про звільнення. Як стало йому відомо, відносно нього призначалися та проводилися службові розслідування, про результати яких він дізнався при ознайомлені з наказами про застосування до нього дисциплінарних стягнень у виді доган. Наказом від 11.07.2023 року № 96 його було звільнено з посади сапера Центра розмінування на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Звільнення з таких підстав вважає незаконним, тому просить суд скасувати накази начальника Центру розмінування № 56 від 06.07.2023 року, №57 від 10.07.2023 р. та №59 від 11.07.2023 р. «Про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 », змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 , зазначене у наказі № 96 від 11.07.2023, вказавши, що ОСОБА_1 звільнений відповідно до ст. 39 КЗпП України, а саме за порушення роботодавцем законодавства про працю, зобов`язати начальника Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 , а саме змінити формулювання причини звільнення з роботи зі «Звільнений за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором, на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України» на «Звільнений із займаної посади на підставі ч.1 ст. 39 КЗпП України, у зв`язку із невиконанням роботодавцем своїх обов`язків», а також стягнути з Центра розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. та судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2023 року було відкрито та розгляд справи призначено до слухання в спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2023 року, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 , відмовлено у допиті свідків.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили врахувати письмові пояснення, відповідь на відзив та кожен окремо пояснили, що ОСОБА_1 , як цивільна особа, знаходився у трудових стосунках з Центром розмінування ДССТ МОУ, пройшов відповідне навчання у м. Чернігові та отримав сертифікати та свідоцтво за професією сапер. Для роботи сапером гуманітарного розмінування Центр розмінування мав пройти сертифікацію, отримати сертифікати по гуманітарному розмінуванню, і він повинен був пройти навчання та перевірку знань Стандартних операційних процедур, але вони, на початок його роботи, не були затверджені, крім того на підприємстві були відсутні сертифікати відповідності засобів захисту для саперів, відсутнє професійне страхування саперів у зв`язку з подальшим виконанням трудових обов`язків.

Відповідно до телеграми військової частини НОМЕР_1 № 518/10/201 від 03.06.2023 року, з метою запобігання виникненню надзвичайних ситуацій, пов`язаних із вибухами боєприпасів, загибелі і травмуванню громадян внаслідок таких подій, забезпечення безпеки населення, його життєдіяльності та провадження господарської діяльності, набуття практичних навичок з гуманітарного розмінування, для проходження етапу сертифікації оцінка на місті, начальником Центру розмінування було відряджено з 06.06.2023 року групу саперів, в тому числі і його, в підпорядкування командира військової частини НОМЕР_2 для проведення робіт гуманітарного розмінування земель сільськогосподарського призначення Баштанського району Миколаївської област,і для практичного навчання для підвищення кваліфікації. Однак, під час практичних занять вони зіткнулися з тим, що знаходились на мінному полі, а не учбовому, безпосередньо на місці проведення робіт з розмінування. У процесі роботи ними було знайдено решти снарядів та міни. Поруч з ними були інструктори- військові та сапери військової частини НОМЕР_2 . Робота у відрядженні виконувалась без затверджених Стандартних операційних процедур, які вони начебто відпрацьовували. В пояснення на його звернення, наданих начальником Центру розмінування ОСОБА_6 від 29.06.2023 р. зазначено, що на даний час Центр розмінування проходить сертифікацію по гуманітарному розмінуванню в Міжнародному центрі гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій. Тобто, на час виконання ним своїх обов`язків сертифікація відповідачем пройдена не була. Що стосується захисту саперів, а саме захисних фартуків, шоломів та візирів, які були отримані в квітні 2023 р. від військової частини НОМЕР_3 , група саперів, він в їх числі, станом на час направлення їх у відрядження 06.06.2023 р., не мали сертифікатів безпеки, відповідно до IMAS Security Devices Pvt. Засоби індивідуального захисту були роздані працівникам, тому під час сертифікації не перевірялися взагалі. В поясненнях на його звернення, наданих начальником Центру розмінування ОСОБА_6 від 29.06.2023 р. зазначено, що сертифікати отримані пізніше, тобто при виконанні своїх посадових обов`язків він наражався на небезпеку.

18.04.2023 р. між ним та АТ «СК «ІНГО» було укладено Договір добровільного страхування від нещасних випадків № 232244181.23. Відповідно до цього договору страховими випадками є смерть застрахованої особи, що настала в результаті нещасного випадку, встановлення інвалідності 1, 2, 3 групи в результаті нещасного випадку. Він був відряджений для проведення робіт з гуманітарного розмінування земель сільськогосподарського призначення Баштанського району Миколаївської області, вище вказаний район був визначений зоною надзвичайної ситуації, а тому Договір страхування не розповсюджував там свою дію. 06.06.2023 року російські війська підірвали Каховську ГЕС, внаслідок чого село Афанасіївка Баштанського району Миколаївської області було частково затоплено. Керівництвом Центру розмінування їм було відмовлено в евакуації, хоча на це були всі підстави, вода була непридатна для вживання, вони залишилися без світла, засобів зв`язку, таким чином його перебування в зоні надзвичайної ситуації безпосередньо загрожувало його життю та здоров`ю.

Крім того, на час укладання трудового договору 25.01.2023 року він підлягав обов`яковому страхуванню, як цього вимагав діючий на той час Закон України «Про страхування», але роботодавець цього не зробив, таким чином порушив умови трудового договору про його страхування.

06.07.2023 року, відповідно до наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 26 липня 2022 року № 90 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Державній спеціальній службі транспорту», наказу начальника Центру розмінування від 29 червня 2023року № 51 «Про призначення службового розслідування» відносно нього було проведено службове розслідування, згідно акту проведення службового розслідування було встановлено, що він, сапер відділення розмінування 27.06.2023 року відмовився вибувати у відрядження для набуття практичних навичок гуманітарного розмінування, тим самим здійснив порушення трудової дисципліни. За результатами службового розслідування йому оголошено догану за порушення трудової дисципліни.

10.07.2023 року відповідно до наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 26 липня 2022 року № 90 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Державній спеціальній службі транспорту», наказу начальника Центру розмінування від 04 липня 2023року № 55 «Про призначення службового розслідування» відносно нього було проведено службове розслідування, згідно акту проведення службового розслідування було встановлено, що він, сапер відділення розмінування 03.06.2023 року з 08-30 год. до 17-30 год. та 04.06.2023 р. з 08-30 год. до 17-30 год. був відсутній на робочому місці, тим самим здійснив порушення трудової дисципліни. За результатами службового розслідування йому також було оголошено догану за порушення трудової дисципліни. Важливим є те, що зазначені дні, а саме 03.06.2023 р. та 04.06.2023р. є календарними вихідними. Процедура проведення самого службового розслідування як і в попередньому випадку була порушена з боку відповідача, тому наказ №57 від 10.07.2023 р. слід визнати незаконним та скасувати. Наказ № 59 від 11.07.2023 р. «Про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 » слід визнати незаконними та скасувати. Відповідно до п. 12.4 трудового договору укладеного між ОСОБА_1 та Центром розмінування в особі директора ОСОБА_5 працівник має право розірвати договір у разі невиконання роботодавцем своїх зобов`язань, працівник зобов`язаний письмово попередити роботодавця про факт порушення своїх прав і має право вимагати розірвання договору у разі невжиття заходів щодо усунення даного порушення з боку роботодавця. Він неодноразово попереджував роботодавця про порушення своїх прав. 21.06. 2023 року він повторно звертався до роботодавця з поясненнями, в яких наполягав, що ним порушуються його права, які наражають його на небезпеку для здоров`я та життя та прохав розірвати трудовий договір на підставі п. 12.4 трудового договору, оскільки роботодавцем не вжиті жодні заходи для усунення порушень. 21.06.2023 р. ним було подано заяву про звільнення. 11 липня 2023року наказом № 96 його було звільнено з займаної посади згідно п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України з 11 липня 2023 року. Вказане звільнення є незаконним, відповідачем було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення. Ситуація, яка склалася на роботі, викликала у нього негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Йому притаманне особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, тому нехтування відповідачем його правами, невиконання своїх зобов`язань сприймалося ним як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача йому завдано моральної шкоди: порушено стан його душевної рівноваги, для відновлення якого доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим, він був позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати. Також були порушені нормальні життєві зв`язки. Він протягом місяця намагався звільнитися з займаної посади, оскільки відповідачем не виконувалися зобов`язання щодо належних умов праці, договір добровільного страхування не мав юридичної сили в зоні стихійного лиха. Тобто він постійно знаходився у стані переживань за своє життя та здоров`я, також за нього постійно хвилювалися члени його родини. Посить визнати незаконним та скасувати наказ начальника Центру розмінування № 56 від 06.07.2023 року, №57 від 10.07.2023 р. та №59 від 11.07.2023 р. «Про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 », змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 , зазначене у наказі № 96 від 11.07.2023, вказавши, що ОСОБА_1 звільнений відповідно до ст. 39 КЗпП України, зобов`язати Центра розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України внести зміни у трудовій книжці ОСОБА_1 , а саме змінити формулювання причини звільнення з роботи зі «Звільнений за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України» на «Звільнений із займаної посади на підставі ч.1 ст. 39 КЗпП України, у зв`язку із невиконанням роботодавцем своїх обов`язків», а також стягнути з Центра розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. та судові витрати.

Представники відповідача Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України Кустова Т.С., ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , кожен окремо, позовні вимоги не визнали, пояснили, що Центр розмінування - це бюджетна організація, яка входить до структури Державної спеціальної служби транспорту та підпорядковується Голові Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту. Державна спеціальна служба транспорту є спеціалізованим військовим формуванням, що входить до системи Міністерства оборони України. 25.01.2023 року Центром розмінування, в особі начальника ОСОБА_5 , прийнято на роботу на посаду сапера відділення розмінування ОСОБА_1 відповідно до укладеного трудового договору № 11/1-2023 від 25.01.2023 року та наказу начальника Центру розмінування від 25.01.2023 року №9. Відповідно до наказу від 30.01.2023 року №13 та на підставі телеграми військової ТО 100 вих. № 518/9/21 від 19.01.2023 року ОСОБА_1 було направлено у відрядження для отримання фахової підготовки. Результатами успішного проходження фахового навчання було отримання відповідного Свідоцтва про здобуття професії «Сапер (розмінування)» від 26.04.2023 року. Також працівниками були пройдені курси підвищення кваліфікації, які проводилися на базі FSD Ukraine, результатом яких було отримання відповідних сертифікатів.

Відповідно до наказу від 06.06.2023 року №72 та на підставі телеграми військової частини НОМЕР_1 , сапера розміування відділення розмінування ОСОБА_1 було направлено у відрядження у Баштанський район Миколаївської області для набуття практичних навичок з гуманітарного розмінування, що необхідно для проходження етапу сертифікації «оцінка на місці». Працівники Центру розмінування були направлені у відрядження разом із начальником Центру розмінування ОСОБА_5 , заступником начальника Центру розмінування ОСОБА_3 . Працівники Центру розмінування, а безпосередньо сапер розмінування відділення розмінування ОСОБА_1 були відряджені та виконували роботи, пов`язані виключно із набуттям практичних навичок з гуманітарного розмінування, які необхідні для подальшої роботи відповідно до вимог трудового договору. Також перед відрядженням 05.06.2023 року саперу розмінування відділення розмінування ОСОБА_1 було видано відповідне захисне спорядження, що підтверджується накладною №0506/7 від 05.06.2023 року. На думку представників відповідача, позивач вводить суд в оману, стверджуючи в позові, що в Центрі розмінування відсутні сертифікати на індивідуальні засоби захисту сапера та відповідне спорядження. Відповідне спорядження було надано як гуманітрана допомога та до цього спорядження також було надано сертифікат, який було видано іноземним експертом. При набутті практичних навичок саперами розмінування всі роботи з гуманітарного розмінування виконувалися виключно у взаємодії з військовою частиною НОМЕР_2 . Вся територія проходження практичних навичок, де знаходились працівники, була перевірена працівниками-піротехніками військової частини, що здійснили заходи щодо вилучення та знешкодження снарядів. У зв`язку із військовою агресією російської федерації та підривом 06.06.2023 року греблі Каховської гідроелектростанції, ОСОБА_1 вважав, що керівництво Центру розмінування повинно було провести евакуацію із села Афанасіївка Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області у зв`язку із його частковим підтопленням життю та здоров`ю працівникам Центру розмінування нічого не загрожувало, вони були забезпеченні всіма необхідними продуктами, водою та предметами життєдіяльності. Відмова начальника Центру розмінування від проведення евакуації була мотивованою та правомірною, так як керівництво знаходилось разом з працівниками. Повна евакуація не проводилась на підставі відсутності загрози.

Між кожним працівником Центру розмінування укладено договори добровільного страхування від нещасних випадків. Між ОСОБА_1 та АТ «Страховою компанією «Інго» укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків від 18.04.2023 року № 232244181.23, тобто договір укладається не Центром розмінування та страховою компанією, а безпосередньо працівником та страховою. Кірм того, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 село Афанасіївка Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області не відноситься до територій активних бойових дій, а також знаходиться у межах більше ніж 20 км до лінії бойового зіткнення, а отже п.12.1 Договору добровільного страхування від нещасних випадків від 18.04.2023 року № 232244181.23, в разі нещасного випадку, буде діяти.

26.06.2023 року ОСОБА_1 відмовився від вибуття у відрядження для набуття практичних навичок з гуманітарного розмінування, та від нього надійшли заява про переривання відрядження та звільнення за угодою сторін від 26.06.2023 року та заява про відмову вибуття у відрядження без поважних причин. Відповіддю №306 від 27.06.2023 р. ОСОБА_1 було письмово відмовлено у задоволенні його заяви про звільнення у зв`язку із відсутністю правових підстав для дострокового розірвання трудових відносин до закінчення терміну строкового трудового договору з ініціативи працівника. Начальником Центру розмінування працівнику ОСОБА_1 були надані пояснення від 29.06.2023 р. щодо його претензій, які були наведені в заяві від 26.06.2023 р. та було розпочато службове розслідування, призначене наказом начальника Центра розмінування від 29.06.2023 року № 51 «Про призначення службового розслідування відносно сапера розмінування відділення розмінування ОСОБА_1 ». Дійсно, з наказом про проведення службового розслідування позивач ознайомлений не був, йому не роз`яснювалися його права та він не надавав пояснень при проведенні такого розслідування, а був ознайомлений з наказом №56 від 06.07.20223 р. «Про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 », яким позивачу було оголошено догану.

03 липня 2023 та 04 липня 2023 року надійшли доповідні записки інспектора кадрів Центру розмінування Долівець С. (вх. № 29 від 04.07.2023 року, вх. № 30 від 04.07.2023 року ), на підставі яких розпочато службове розслідування (наказ начальника Центра розмінування від 04 липня 2023 року № 55 «Про призначення службового розслідування". Сапером розмінування відділення розмінування ОСОБА_1 було надано пояснювальну записку від 04.07.2023 року (вх. № 31 від 04.07.2023), в якій поважних причин відсутності на роботі, як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом всього робочого дня, без поважних причин, не зазначає. В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що вважав, що його відділення перебуває на вихідних днях, визнав свою провину та зобов`язувався більше не порушувати трудовий розпорядок. При застосуванні дисциплінарного стягнення начальником Центру розмінування було враховано його вину, визнання провини, його особисті характеристики, як працівника та зобов`язання більше не порушувати правила внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до ст.147 КЗпП України та матеріалів службового розслідування, сапера розмінування відділення розмінування Центру розмінування ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани наказом від 10.07.2023 №57 «Про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 . Також позивач зазначає, що в наказі від 10.07.2023 №57 «Про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 » зазначено, що він 03.06.2023 р. та 04.06.2023 був відсутній на робочому місці, але це календарні вихідні дні та він не мав знаходитись на робочому місці. Хочуть звернути увагу суду, що при перевірці наказів адміністративно-господарської діяльності допущено технічні описки в наказі начальника Центру розмінування від 10.07.2023 № 57 «Про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 », в якому помилково зазначено дати « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відсутності сапера відділення розмінування ОСОБА_1 , що не відповідає датам відсутності його, зазначеним в акті службового розслідування. У зв`язку із потребою виправлення описок було видано наказ начальника Центру розмінування від 07.09.2023 №72 «Про виправлення описок», яким виправлено технічні описки у наказі начальника Центру розмінування від 10.07.2023 № 57 «Про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 », вважати правильними дати « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відсутності сапера відділення розмінування ОСОБА_1 на робочому місці, замість помилково зазначених дат «03.06.2023» та « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В іншій частині наказ від 10.07.2023 № 57 залишено без змін. З даним наказом ОСОБА_1 ознайомлено не було. На підставі наказу від 07.07.2023 року № 94 сапера відділення розмінування ОСОБА_1 було направлено у відрядження для набуття практичних навичок з гуманітарного розмінування з 09.07.2023 року, про що він був повідомлений та ознайомлений з наказом про що свідчить його підпис на листі погодженні та про відмову від вибуття у відрядження для набуття практичних навичок. 07.07.2023 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від вибуття у відрядження, поважних причин відмови не наведено, на підставі чого було розпочато службове розслідування (наказ начальника Центра розмінування від 10.07.2023 року № 58 «Про призначення службового розслідування відносно сапера розмінування відділення розмінування ОСОБА_1 ). На підставі результатів службового розслідування (наказ від 11.07.2023 року № 59 «Про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 ) та відповідно до статті 147 КЗпП України до сапера відділення розмінування Центру розмінування ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором. Позивач ОСОБА_1 був звільнений на підставі наказу від 11.07.2023 року № 96 з 11 липня 2023 року (останній день фактичного виконання трудових обов`язків працівником) з посади сапер розмінування відділення розмінування Центру розмінування за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором на підставі п. З ч. 1 ст. 40 КЗпП України. ОСОБА_1 при звільненні було надано наказ про звільнення від 11.07.2023 року № 96 та повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні та видано належно оформлену трудову книжку із внесеним до неї запису про звільнення. Позивач в позовній заяві посилається, що Центр розмінування порушив вимоги щодо Порядку проведення службового розслідування, але ці твердження є безпідставними. У зв`язку із відсутністю у законодавстві чітко визначеного порядку проведення службових розслідувань працівників, які не відносяться до військовослужбовців, але працюють на підприємствах, які входить до структури Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України, Центр розмінування при проведенні службового розслідування, за аналогією закону, керується та застосовує норми, визначені Порядком проведення службового розслідування у Державній спеціальній службі транспорту, затвердженого наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 26 липня 2022 року № 90. Доводи позивача, що службові розслідування були проведені з порушенням Порядку проведення службового розслідування є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Заяв та клопотань, щодо витребування матеріалів службового розслідування, що подані під час проведення службового розслідування та стосуються його ведення, від позивача не надходило. Звертають увагу, що позивач був ознайомлений із результатами службового розслідування, про що свідчать його підписи про ознайомлення на Листі-погодженні до відповідних наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Всі пояснення від позивача при проведенні відповідних службових розслідувань було долучено до актів службових розслідувань. Додатково звертають увагу, що під час роботи та після звільнення ОСОБА_1 до Центру розмінування надходили звернення від Південно-Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці щодо надання інформації про відмову у звільненні ОСОБА_1 , тимчасово виконуючого обов`язки начальника головного штабу-першого заступника Голови Адміністрації Держспецтранслужби, Управління Військової служби правопорядку. Фактів порушення чинного законодавства щодо роботи ОСОБА_1 не надходило. Щодо відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди заперечують. Зокрема, на їх думку, повинно бути з`ясовано: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, але позивач ніяких підтверджуючих доводів не наводить. Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 100 000 грн., при цьому жодним доказом такі вимоги не підтверджує. Просять відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Центру розмінування про визнання незаконним та скасування наказів, внесення змін до наказу та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він працював разом з ОСОБА_1 в Центрі розмінування, між ними приятельські стосунки. В грудні 2022 р. він шукав роботу та пройшов співбесіду на сапера в Центрі розмінування, де і познайомився з ОСОБА_8 травні 2023 року сказали їхати на виконання робіт в с.Снігурівка, але одразу виникло питання про те, що вони не мають страховки, вони почали піднімати питання, так як у страховці були пункти, які треба було міняти. Їх привезли не на практику, а на поле, яке за всіма стандартами заміноване. Вони поїхали в село, до них привели двох військових кураторів, щоб з ними перебували військові, потім їх вивезли в поле, яке вони повинні були розмінувати, у них не було ще сертифікатів, не було евакуаційного автомобіля. Страховка, в разі настання страхового випадку, на такі ситуації не розповсюджувалася. Ці обставини викликали незадоволення саперів, останньою каплею стала повінь, в результаті чого світла, зв`язку не було, начальник їм нічого не привіз, потім сказали, що кому не подобається-можуть звільнятися, чотири людини підняли руки і їх у човні евакуювали, потім вони написали заяви про звільнення, направили їх поштою та звільнилися. На полі він не встиг побувати, тому що спочатку були дощі, а потім сталася повінь. Вважає, що у керівництва Центру розмінування мають бути документи, які підтверджують, що на полі будуть муляжі. Коли вони проходили навчання в Чернігові, то викладачі їм пояснювали, що вони повинні працювати по затвердженим СОПам, але в Центрі розмінування затверджених СОПів на той час не було.

Суд вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи та докази, надані сторонами, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст.12 ЦПК України).

Згідно із ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він обирає вільно або на яку вільно погоджується.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

За змістом ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівнику заробітну плату і забезпечувати умови праці, потрібні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором й угодою сторін.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законод авчими актами

Відповідно до ст.139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Дотримання працівником умов трудового договору та правил внутрішнього трудового розпорядку є дотриманням трудової дисципліни і в разі її порушення до працівника може бути застосовано одне із стягнень, передбачених ст.147 КЗпП України.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що наказом №9 від 25.01.2023 р. начальника Центру розмінування, який діє відповідно до Положення про Центр розмінування, затвердженого 08.08.2023 року № 210 Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, ОСОБА_1 з 25.01.2023 р. прийнято на роботу на посаду сапера відділення розмінування Центру розмінування та укладено строковий трудовий договір № 11/1-2023 (а.с.15-17, 92-97, 98-99 т.1).

Наказом від 30.01.2023 року № 13 був відряджений до навчального центру у м. Чернігів для фахової підготовки, де отримав сертифікати про завершення навчального курсу та свідоцтво про здобуття професії сапера ( а.с. 102-103, 148-150 т.1, 49-50 т.2 ).

18 квітня 2023 року між ОСОБА_1 та АТ «СК «ІНГО» було укладено Договір добровільного страхування від нещасних випадків № 232244181.23.

Відповідно до телеграми військової частини НР № 518/10/201 від 03 червня 2023 року з метою запобігання виникнення надзвичайних ситуацій, пов`язаних із вибухами боєприпасів, загибелі і травмуванню громадян внаслідок таких подій, забезпечення безпеки населення, його життєдіяльності та провадження господарської діяльності, набуття практичних навичок з гуманітарного розмінування, для проходження етапу сертифікації оцінка на місті, начальником центру розмінування було відряджено з 06 червня 2023 року групу саперів (у складі 13 осіб), в тому числі ОСОБА_1 , в підпорядкування командира військової частини НОМЕР_2 , для проведення робіт гуманітарного розмінування земель сільськогосподарського призначення Баштанського району Миколаївської області (а.с.105 т.1).

05.05.2023 року згідно накладаної № 0506/7 Дубовик отримав фартух захисний сапера, шолом ООН для розмінування, сумку сапера, радіостанцію, тобто засоби індивідуального захисту( а.с. 107 т.1).

Суд звертає увагу, що сертифікати від 07.03.2023 р., 10.03.2023 р. та від 13.07.2023 р. (а.с. 108, 109, 110 т.1), що додаються відповідачем у якості наявності належної сертифікації індивідуальних засобів захисту, викладені іноземною мовою, що фактично унеможливлює достеменну та якісну ідентифікацію інформації, яка викладена у них та свідоцтво про санітарну обробку гуманітарної допомоги за рахунок надлишкового майна, видану посольством США 17.04.2021 року

Наказом №72 від 06.06.2023 р. начальника Центру розмінування вибули у відрядження у Баштанський район Миколаївської області на 30 діб з 06 червня по 07 липня 2023 р. для набуття навичок з гуманітарного розмінування 13 осіб, у тому числі і ОСОБА_1 (а.с.106 т.1).

Начальником Центру розмінування було затверджено план медичної евакуації ( а.с. 51 т.2)

21.06.2023 року ОСОБА_1 було подано заяву про звільнення, підставою для звернення з заявою про звільнення стало те, що Центр розмінування не пройшов сертифікацію по гуманітарному розмінуванню, позивач не проходив навчання та перевірку знань Стандартних операційних процедур, на підприємстві були відсутні сертифікати відповідності засобів захисту для саперів та відсутність вище перелічених факторів наражала на небезпеку його здоров`я та життя, а укладений договір добровільного страхування не діяв на території, куди вони були відряджені, так як вказана територія територія стихійного лиха після підриву Каховської ГЕС. Кірм того зазначив, що знаходився на мінному полі, але жодних робіт проводити було не можна, так як підприємством не отримано всі сертифікати та він вимушений був працювати пліч-о-пліч з військовими (42, 43-45 т.1).

27 червня 2023 року (вихідний № 306) позивач отримав відповідь на свою заяву про звільнення, в якій йому було відмовлено у її задоволенні, так як відсутні підстави для дострокового розірвання трудових відносин до закінчення строкового трудового договору за угодою сторін. Крім того, у відповіді було зазначено, що у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 відбути у відрядження для набуття практичних навичок, трудовий договір може бути розірваний на підставі п.8 ст.36 КЗпП України за не виконання пп.1 п.12.2 договору, а саме за незадовільне виконання покладених на працівника трудових обов`язків з причин недостатньої кваліфікації та не бажання проходити професійне навчання (а.с. 119 т.1).

29.06.2023 року за вих 323 начальник Центру розмінування надав пояснення ( без адресації кому) з приводу прийняття рішення про відрядження ОСОБА_1 та підстав для цього( а.с. 48 т.1)

Наказом №86 від 26.06.2023 р. начальника Центру розмінування відрядив у Баштанський район Миколаївської області, на 30 діб, з 27 червня по 27 липня 2023 р., для набуття навичок з гуманітарного розмінування ОСОБА_1 , сапер відділення розмінування Центру розмінування. На звороті наказу №86 від 26.06.20223 р. ОСОБА_1 під підпис ознайомлений з даним наказом, зазначив, що відмовляється відбувати у відрядження. (а.с.111 т.1).

Наказом №51 від 29.06.2023 р. начальника Центру розмінування було призначено службове розслідування відносно ОСОБА_1 стосовно відмови відбувати у відрядження (а.с.112 т.1). З данний наказом позивач ознайомлений не був.

Згідно висновків, зазначених в акті про проведення службового розслідування від 05.07.2023 р., сапер розмінування ОСОБА_1 є таким, що 27.06.2023 р. не вибув до місця проведення відрядження (Баштанського району Миколаївської області) для набуття практичних навичок з розмінування. Запропоновано зстосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани, відповідно до статті 147 КЗпП України (а.с.113-114 т.1).

Наказом від 06.07.2023 р. №56 начальника Центру розмінування, за результатами проведеного службового розслідування саперу відділення розмінування ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни оголошено догану. На звороті наказу №56 від 29.06.20223 р. ОСОБА_1 під підпис 20.07.2023 р. ознайомлений з даним наказом, зазначив, що з ним не погоджується (а.с.120 т.1).

Наказом №55 від 04.07.2023 р. начальника Центру розмінування було призначено службове розслідування відносно ОСОБА_1 стосовно відсутності на робочому місці (а.с.121 т.1). З зазначеним наказом ОСОБА_1 ознайомлений не був.

Згідно висновків, зазначених в акті проведення службового розслідування від 10.07.2023 р., сапер розмінування ОСОБА_1 є таким, що 03.07.2023 р. та 04.07.2023 р. не з`явився на роботу до Центру розмінування. Запропоновано зстосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани, відповідно до статті 147 КЗпП України (а.с.122-123 т.1).

Наказом від 10.07.2023 р. №57 начальника Центру розмінування «Про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 », саперу відділення розмінування ОСОБА_1 , за порушення трудової дисципліни оголошено догану, а саме 03.06.2023 р. з 08-30 год. до 17-30 год. та 04.06.2023 р. з 08-30 год. до 17-30 год. був відсутній на робочому місці. На звороті наказу №57 від 10.07.20223 р. ОСОБА_1 10.07.2023 р. під підпис ознайомлений з даним наказом(а.с.127 т.1).

Наказом від 07.09.2023 р. №72 начальника Центру розмінування, виправлено технічні описки у наказі начальника Центру розмінування від 10.07.2023 р. №57 «Про результати службового розслідування» стосовно ОСОБА_1 , вважати правильними дати « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відсутності сапера відділення розмінування ОСОБА_1 на робочому місці, замість помилково зазначених дат «03.06.2023» та « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с.128 т.1).

З наказом від 07.09.2023 року № 72 ОСОБА_1 ознайомлений не був, про наявність такого наказу стало відомо тількі в судовому засіданні.

Наказом №94 від 07.07.2023 р. начальника Центру розмінування ОСОБА_1 , сапера відділення розмінування Центру розмінування відряджено у Баштанський район Миколаївської області на 30 діб з 09 липня по 07 серпня 2023 р. для набуття навичок з гуманітарного розмінування На звороті наказу №94 від 07.07.2023 р. ОСОБА_1 під підпис був ознайомлений з даним наказом та зазначив, що відмовляється відбувати у відрядження для набуття практичних навичок у зв`язку з невиконанням пунктів трудового договору начальником Центру ОСОБА_5 (а.с.129-130 т.1).

08.07.2023 року позивач повторно звертався до роботодавця з заявою, в якій наполягав, що порушують його права, які можуть мати наслідком загрозу для його здоров`я та життя та проханням розірвати трудовий договір на підставі п. 12.4 трудового договору, оскільки роботодавцем не вжиті жодні заходи для усунення порушень, які були ним викладені раніше (а.с.49, 50-51 т.1).

10.07.2023 року за вих 344 начальник Центру розмінування надав відповідь ОСОБА_1 , в якій зазначив, що підстави для розірвання трудового договору відсутні( а.с. 52 т.1)

10.07.2023 року наказом начальника Центру розмінування у № 58 «Про призначення службового розслідування» відносно ОСОБА_1 було проведено службове розслідування

Згідно акту проведення службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 , сапер розмінування відділення розмінування 07.07.2023 року вдруге відмовився від вибуття у відрядження з 09.07.2023 р. для набуття практичних навичок з розмінування до місця свого відрядження (Баштанського району Миколаївської області) без поважних причин (131, 132-134 т.1), чим порушив трудову дисципліну та п.2.2, 7.1 трудового договору.

За результатами службового розслідування, призначеного 10.07.2023 року наказом № 58 начальника Центру розмінування, наказом від 11.07.2023 року № 59 на сапера ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення за систематичне невиконання обов`язків, покладених на нього ( а.с. 135 т.)

Наказом від 11.07.2023 р. №96 начальника Центру розмінування ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади на підставі п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України з 11 липня 2023року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором. На звороті наказу №96 від 11.07.20223 р. ОСОБА_1 під підпис 11.07.2023 р. ознайомлений з даним наказом, з рішенням не погоджується, зазначив, що роботодавець порушив п.12.4 трудового договору (а.с.136-137 т.1).

Відомості про звільнення внесено в трудову книжку ОСОБА_1 ( а.с. 24 т.1), відповідачем з ОСОБА_1 проведено розрахунок( а.с. 140 т.1.)

Для захисту своїх прав ОСОБА_1 звертався до Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони, Південно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, Міністерство оборониУкраїни ( а.с. 141-147, 155-157, 159 т.1, 25 т.2 ).

Суд, допитавши сторони, свідка, дослідивши письмові докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, виходячі з наступного.

Статтею 141 КЗпП України передбачено, що роботодавець повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, здійснювати заходи щодо запобігання та протидії мобінгу (цькуванню), уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Відповідно до статті 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавцем трудового договору про дистанційну роботу.

Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Роботодавець повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, що запобігають виробничому травматизму, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань у працівників.

Роботодавець не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Працівник має право відмовитися від виконання дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, що становить небезпеку для життя чи здоров`я такого працівника або людей, які його оточують, і навколишнього середовища.

У разі неможливості повного усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я умов праці роботодавець зобов`язаний повідомити про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, який може надати тимчасову згоду на роботу в таких умовах.

Статтею 163 КЗпП України гарантовано, що на роботах із шкідливими та небезпечними умовами праці, а також роботах, пов`язаних із забрудненням або здійснюваних у несприятливих температурних умовах, працівникам видаються безплатно за встановленими нормами спеціальний одяг, спеціальне взуття та інші засоби індивідуального захисту. Роботодавець зобов`язаний організувати комплектування та утримання засобів індивідуального захисту відповідно до нормативних актів про охорону праці.

Статтею 6 Закону України від 14.10.1992 року № 2694-Х-ІІ «Про охорону праці» передбачено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або для людей, які його оточують, або для виробничого середовища чи довкілля. Він зобов`язаний негайно повідомити про це безпосереднього керівника або роботодавця. Факт наявності такої ситуації за необхідності підтверджується спеціалістами з охорони праці підприємства за участю представника профспілки, членом якої він є, або уповноваженої працівниками особи з питань охорони праці (якщо професійна спілка на підприємстві не створювалася), а також страхового експерта з охорони праці. За період простою з причин, передбачених частиною другою цієї статті, які виникли не з вини працівника, за ним зберігається середній заробіток.

Працівник має право розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавства про охорону праці, не додержується умов колективного договору з цих питань. У цьому разі працівникові виплачується вихідна допомога в розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного заробітку.

Стаття 8 Закону від 14.10.1992 року № 2694-Х-ІІ передбачено, що на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, а також роботах, пов`язаних із забрудненням або несприятливими метеорологічними умовами, працівникам видаються безоплатно за встановленими нормами спеціальний одяг, спеціальне взуття та інші засоби індивідуального захисту, а також мийні та знешкоджувальні засоби. Працівники, які залучаються до разових робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварій, стихійного лиха тощо, що не передбачені трудовим договором, повинні бути забезпечені зазначеними засобами. Роботодавець зобов`язаний забезпечити за свій рахунок придбання, комплектування, видачу та утримання засобів індивідуального захисту відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці та колективного договору.

Стаття 14 зазначеного Закону від 14.10.1992 року № 2694-Х-ІІ передбачено, що працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту;

Статтею 25 Закону України від 6 грудня 2018 року№ 2642-VIII «Про протимінну діяльність» визначено завдання Центру протимінної діяльності, де в тому числі зазначено обов`язки забезпечення функціонування системи управління якістю розмінування, здійснення сертифікації операторів протимінної діяльності та процесів протимінної діяльності та інспектування розмінованих територій; узагальнення та подання до національного органу з питань протимінної діяльності пропозицій щодо національної стандартизації у сфері протимінної діяльності; здійснення опробовування та впровадження національних стандартів протимінної діяльності;

Відповідно до ст. 28 Закону України від 6 грудня 2018 року № 2642-VIII «Про протимінну діяльність», оператори протимінної діяльності є виконавцями заходів у сфері протимінної діяльності. Виконавці заходів у сфері протимінної діяльності набувають статусу операторів протимінної діяльності з моменту отримання відповідно до чинного законодавства сертифіката відповідності процесів з протимінної діяльності, які здійснює оператор протимінної діяльності.

Згідно 1.3.7. трудового договору, ОСОБА_1 зобов`язаний повідомляти про виявлені в процесі своєї діяльності порушення і невідповідності і вносити пропозиції щодо їх усунення.

Згідно абзацу 6 пункту 2.2 трудового договору, працівник зобов`язується бути відповідальним за свою власну безпеку і постійно дотримуватися дисципліни під час перебування на робочому майданчику; бути відповідальним за безпеку інших осіб, які працюють поруч.

Пунктом 2.2. трудового договору, працівник зобов`язується проводити безпечні процедури розмінування згідно з інструкціям Стандартних Операційних Процедур (СОП); дотримуватися СОП, що встановлені для процедури розмінування, застосовувати належну систему маркування, як зазначено в СОП.

Відповідно до п. 12.4 трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 та Центром розмінування в особі директора ОСОБА_5 , працівник має право розірвати договір у разі невиконання роботодавцем своїх зобов`язань, працівник зобов`язаний письмово попередити роботодавця про факт порушення своїх прав і має право вимагати розірвання договору у разі невжиття заходів щодо усунення даного порушення з боку роботодавця.

Згідно посадової інструкції сапера (розмінування) віділення гуманітарного розмінування, затвердженого начальником Центру розмінування 26.01.2023 року, сапер (розмінування): п.1.1.5 виконує положення СОП на робочій ділянці; саперу розмінування забороняється: знаходитись без засобів захисту або з порушенням правил їх носіння на ділянці розмінування під час роботи; порушувати визначені СОП правила і способи виконання робіт з розмінування місцевості; п.1.3.1 вживати дії для запобігання та усунення випадків будь-яких порушень або невідповідностей; пунктом1.2.1 посадової інструкції зазначено, що сапер повинен знати основні положення СОП та інших керівних документів, що стосуються порядку виконання завдань з розмінування; п. 1.3.3. вимагати створення організаційно- технічних умов, необхідних для виконання своїх обов`язків та надання необхідного обладнання та матеріалів; п.1.знайомитися з проектами документів, що стосується його діяльності; 1.3.5.запитувати та отримувати документи, матеріали та інформацію, необхідні для виконання своїх обов`язків та розпоряджень керівництва; 1.3.7. повідомляти про виявлені в процесі своєї діяльності порушення і невідповідності і вносити пропозиції щодо їх усунення (а.с.18-19 т.1).

Пунктом 3.2. розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку Центру розмінування, які затверджені загальними зборами трудового колективу Центру розмінування (протокол №2 від 28.02.2023 року), Центр в особі начальника зобов`язаний: забезпечувати працівників робочими місцями, засобами праці та надавати роботу, що відповідає умовам трудового договору; забезпечувати належні і безпечні умови праці та навчання; здійснювати заходи щодо запобігання та протидії мобінгу (цькуванню); уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови праці та побуту.

Пунктом 4.2. розділу 4 Правил внутрішнього трудового розпорядку Центру розмінування, працівники Центру мають такі загальні та додаткові для всіх категорій працівників права: на повагу особистої честі та гідності. Справедливого й шанобливого ставлення до себе з боку керівників, співробітників, та захист від мобінгу; на безпечні та належні для високопродуктивної роботи умови праці; на забезпечення спецодягом, спецвзуттям, засобами індивідуального захисту тощо згідно з нормами, встановленими законодавством певних категорій працівників; на забезпечення створення відповідних умов праці, організацією відпочинку та побуту, встановлених законодавством, нормативними актами Центру, умовами індивідуального трудового договору та колективного договору.

Як зазначив відповідач, СОП були затверджені начальником Центру розмінування 01.05.2023 р. та лише у липні 2023 р. були перевірені на другому етапі на відповідність сертифікації Міжрегіональним центром Гуманітарного розмінування та швидкого реагування ДСНС, що підтверджується листом від 07.07.2023 р. Станом на 04.09.2023 року Центр розмінування проходив третій етап сертифікації - оцінювання практичних навичок працівників Центру розмінування.

Таким чином, при відрядженні позивача 06.06.2023 року, він не пройшов перевірку на відповідність його дій інструкціям СОПів.

Порушення, які були вказані позивачем в своїх заявах, підтверджуються поясненнями наданими начальником Центру розмінування ОСОБА_5 від 29 червня 2023 року №323, в яких зазначено, що тільки на даний час Центр розмінування проходить сертифікацію по гуманітарному розмінуванню в Міжрегіональному центрі гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій. Тобто на час виконання позивачем своїх посадових обов`язків сертифікація пройдена не була. Що стосується захисту для саперів, а саме захисних фартухів, шоломів та візири, які були отримані в квітні 2023 року від військової частини НОМЕР_3 , сертифікати отримані пізніше (а.с.18 т.1).

Діючий в України національний стандарт встановлює вимоги лише до однієї частини протимінної діяльності процесів розмінування (ДСТУ 8820:2023 Протимінна діяльність. Процеси управління. Основні положення).

Згідно з п. 11.1..11 ДСТУ 8820:2023 Протимінна діяльність. Процеси управління Міношукачі(металодетектори)та засоби індивідуального захисту мають пройти документальну перевірку й отримати схвалення с блоку ОО в процесі сертифікації.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 786 Про утворення Державного науково-дослідного інституту випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки та наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 29 червня 2021 року № 170 Про затвердження Положення про Державний науково-дослідний інститут випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки Державний науково-дослідний інститут випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки (ДНДІ ВС ОВТ) є спеціалізованою випробувальною організацією з проведення державних та інших видів випробувань (нових, дослідних, модернізованих, модифікованих, серійних) зразків (систем, комплексів) ОВТ з оцінкою їх бойових, технічних і експлуатаційних характеристик, який, при наявності повноважень, на думку суду, мав можливість виконанувати функції державного центру з оцінки відповідності та сертифікації машин для розмінування, металодетекторів, особистого захисного обладнання для протимінної діяльності.

В судовому засіданні представник відповідача начальник Центру розмінування не заперечував, що засоби індивідуального захисту, які були видані ОСОБА_1 , не проходили відповідну сертифікацію в Україні, а є гуманітарною допомогою.

Відсутність належної сертифікації засобів індивідуального захисту сапера, які були видані ОСОБА_1 , наражали на особисту небезпеку його здоров`я та життя та намагання позивача донести це керівництву Центру розмінування є активною позицією працівника, яка відповідає і тим обов`язкам, які зазначені в трудовому договорі, так і в посадовій інструкції.

Крім того, з матеріалів справи та пояснень свідка, допитаного в судовому засіданні вбачається, що під час здобуття практичних навичок, ОСОБА_1 та інші працівники зіткнулися з тим, що вони знаходились на мінному полі, а не на учбовому, знаходили решти снарядів, міни, поруч з ними були інструктори - військові сапери військової частини НОМЕР_2 .

В ході слухання справи представником відповідача було надано, як додатковий доказ, лист за підписом начальника військової частини НОМЕР_2 про те, що навчальні заходи для саперів Центру розмінування за участі зведеного підрозділу військової частини не проводилися, до спільного проведення розмінування місцевості разом с саперами військової частини сапери Центру розмінування не залучалися. Факт розмінування земель сільськогосподарського призначення підтверджується актом виконаних робіт( т.2), що суперечить скриншоту інтерактивної карти «Виконання заходів гуманітраного розмінування» Міністерства оборони України, наданого стороною позивача, де зазначене поле зображене, як нерозміноване, а також дослідженої судом телеграмою військової частини ТО 100 № 518/10/201 від 03.06.2023, де сапери Центру розмінування, в тому числі і ОСОБА_1 , направлялися в підпорядкування командира військової частини НОМЕР_2 .

В ході слухання справи зазначені взаємовиключні обставини так і не були спростовані представниками відповідача.

Статтею 7 Закону України від 6 грудня 2018 року № 2642-VIII «Про протимінну діяльність», яка діяла на час укладання трудового договору між ОСОБА_1 та Центром розмінування, станом на 25.01.2023 року встановлено, що заходи з розмінування виконуються із залученням фахівців з розмінування, вимоги до яких визначаються національними стандартами. Життя, здоров`я та працездатність фахівців у сфері протимінної діяльності, які залучаються операторами протимінної діяльності до виконання заходів у сфері протимінної діяльності, можуть бути застраховані за класом страхування 1, визначеним статтею 4 Закону України "Про страхування". Порядок та умови такого страхування можуть визначатися національним органом з питань протимінної діяльності за погодженням з Національним банком України.

Пунктом 4.3 трудового договору № 11/1-2023, укладеного з ОСОБА_1 зазначається, що обов`язковому страхуванню відповідно до Закону України «Про протимінну діяльність» підлягають життя і здоров`я працівника, у випадку його залучення оператором протимінної діяльності до відповідних робіт з гуманітарного розмінування, на період участі у виконанні таких робіт, таким чином здоров`я та життя позивача повинні бути застраховані державою в особі Центру розмінування.

Натомість, 18 квітня 2023 року між ОСОБА_1 та АТ «СК «ІНГО» було укладено Договір добровільного страхування від нещасних випадків № 232244181.23, відповідно до якого страховими випадками є 10.1.1. смерть застрахованої особи, що настала в результаті нещасного випадку, п. 10.1.2. встановлення інвалідності 1, 2, 3 групи в результаті нещасного випадку (а.с.25-30 т.1). Відповідно до п. 12.1 вище вказаного Договору територією страхування є весь, світ, за виключенням територій та зон проведення операцій об`єднаних сил, військових дій(незалежно від того оголошена війна чи ні)районів, де сталися терористичні акти та/або ведуться антитерористичні операції.

До договору додано Витяг з Правил добровільного страхування від нещасних випадків, яким визначені поняття, які застосовуються в Правилах страхування (а.с.31-37 т.1).

Не визначаються страховими випадками, якщо вони стали в результаті: п. 6.1.7 ядерних вибухів, радіації, радіоактивного, хімічного, біологічного забруднення (зараження) внаслідок катастрофи. Застосування хімічної, біологічної або електромагнітної зброї: п. 6.1.9 війни, вторгнення іноземного ворога, військових дій, використання та зберігання зброї та боєприпасів; п. 6.1.9 під час проходження застрахованою особою військової служби, участі з військових зборах та навчаннях, маневрах, випробуваннях військової техніки або інших подібних операціях, як військовослужбовця або цивільного службовця.( а.с. 33 т.1)

Судом встановлено, що позивач був відряджений для отримання практичних навичок - проведення робіт з гуманітарного розмінування земель сільськогосподарського призначення Баштанського району Миколаївської області, вище вказаний район був визначений зоною надзвичайної ситуації, а перебування позивача в підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_2 виключає настання страхового випадку в разі настання умов, зазначених в договорі страхування ( п. 6.9.1 договору). Інших договорів страхування позивач не мав.

06 червня 2023 року російські війська підірвали Каховську ГЕС, внаслідок чого село Афанасіївка Баштанського району Миколаївської області було частково затоплено.

Відповідно до довідки від 27.07.2023 р. №459/02-2.6, виданої виконавчим комітетом Снігурівської міської ради Миколаївської області Афанасіївський старостинський округ - село Афанасіївка Баштанського району Миколаївської області дійсно було частково затоплене внаслідок підриву Каховської ГЕС російськими окупантами, евакуації підлягали мешканці села, що проживали в будинках, що обули затоплені (а.с.158 т.1)

Розпорядженням керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації техногенного характеру державного рівня, пов`язаної з підривом російською федерацією греблі Каховської гідроелектростанції від 11 червня 2023 року № 5 визначено зоною надзвичайної ситуації техногенного характеру державного рівня Баштанський район Миколаївської області( а.с.58 т.1).

В ході слуханні справи представниками відповідача не доведена необхідність перебування ОСОБА_1 ті інших працівників в зазначеній зоні зі знарядженням для отримання практичних навичок, якщо фактично такі дії не проводилися, а частка працівників відмовилася від подальшого перебування в такій зоні та була евакуювана човнами.

Отже, виходячи із вище зазначених обставин, можна стверджувати про те, що роботодавцями не було забезпечено належних умов для виконання робітниками проведення безпечних процедур з розмінування, про які і зазначається у абзаці 3 пункту 2.2. трудового договору.

Пунктом 7.1. трудового договору передбачено, що у разі виробничої необхідності роботодавець має право направляти Працівника у службове відрядження, про що працівник повідомляється не пізніше ніж за 2 календарних днів до її початку.

Однак, Центром розмінування було власноруч порушено зазначене положення трудового Договору, а саме наказ про відрядження було видано надано 26 червня 2023 року, а саме відрядження ОСОБА_1 на вищезазначеній території повинно було відбуватися з 27 червня 2023 року, що не відповідає вимогам трудового договору через недотримання встановлених ним строків повідомлення працівника.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем неодноразово зазначалося про те, що Центром розмінування порушувалися зазначені умови щодо безпеки, регламентовані Правилами внутрішнього трудового розпорядку Центру розмінування, а саме: відсутність евакуації із села Афанасіївка Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області при наявності реальної загрози життю ОСОБА_1 та інших співробітників; відсутність належного страхування життя ОСОБА_1 від нещасних випадків; відсутність належної сертифікації на відповідне спорядження; триваюче ігнорування намагань ОСОБА_1 . донести роботодавцям інформацію та факти щодо порушень своїх прав, відсутність уважного ставлення до потреб і запитів ОСОБА_1 .

Таким чином, з боку відповідача роботодавця, положення про забезпечення трудових прав ОСОБА_1 , зазначені в трудовому договорі позивача, в Положенні про Центр розмінування ДССТ МОУ, Правилах внутрішнього розпорядку Центру розмінування, затверджених загальними зборами трудового колективу Центру розмінування, були порушені.

Відповідно до п. 12.4 трудового договору укладеного між ОСОБА_1 та Центром розмінування в особі директора ОСОБА_5 працівник має право розірвати договір у разі невиконання роботодавцем своїх зобов`язань, працівник зобов`язаний письмово попередити роботодавця про факт порушення своїх прав і має право вимагати розірвання договору у разі невжиття заходів щодо усунення даного порушення з боку роботодавця.

Пунктом 12.3. передбачено, що рішення роботодавця про досторокове розірвання договору з працівником повідомляється працівникові у письмовій формі.

Відповідно до «Порядку проведення службового розслідування у Державній спеціальній службі транспорту», затвердженого наказом від 26.07.2022 року № 90, даний Порядок розроблено стосовно військовослужбовців, а також військовозоов`язаних та резервістів, які не виконали свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби, таким чином даний Порядок не застосовується до цивільних осіб, які працюють в Центрі розмінування на підставі трудових договорів та трудові стосунки з якими регулюються нормами КЗпП України.

В той-же час відносно ОСОБА_1 наказом начальника Центру розмінування неодноразово були призначені службові розслідування, таким чином права ОСОБА_1 повинні бути забезпечені відповідно до цього Порядку, а саме главою ІV, де ч. 3 передбачено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право знати підстави проведення службового розслідування, бути ознайомлений про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування, давати усні та письмові пояснення, клопотати про витребування документів, тощо, знайомитися з матеріалами службового розслідування, оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування. За зверненням військовослужбовця йому надається завірена копія акту службового розслідування( а.с. 233-240 т.1).

Службове розслідування були проведені з порушенням Порядку проведення службових розслідувань, а саме: ОСОБА_1 не отримував інформації щодо призначення та підстав проведення такого розслідування, з наказами про їх призначення не знайомився, не мав можливості надавати пояснення, подавати необхідні документи, не мав можливості користуватися правовою допомогою для захисту своїх інтересів, не був повідомлений про час, дату та місце ознайомлення з актом службового розслідування.

В ході проведення службових розслідувань не були досліджені причини, які були зазначені ОСОБА_1 , як підстава для відмови у направленні його у відрядження, а також не надано оцінці його поведінки та чи є така поведінка протиправною та умисною, а самі висновки службових розслідувань є односторонніми.

Також відповідачем, на думку суду, було порушено порядок та підстави накладення дисциплінарних стягнень. За змістом вказаної норми для звільнення працівника з підстав систематичного невиконання ним своїх трудових обов`язків необхідно невиконання їх без поважних причин.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Таким чином, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України).

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення (ч.1 ст.147 КЗпП України).

В силу статей 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

При цьому, з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю (Постанова Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №309/3784/17).

У статті 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Письмові пояснення від ОСОБА_1 , при вирішенні питання щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності та винесені відповідних наказів, роботодавцем не відбиралися, що свідчить про порушення трудових прав ОСОБА_1 .

Крім того, за результами службових розслідувань та оголошення доган наказами начальника Центру розмінування Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України: № 56 від 06.07.2023 року «Про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 », №57 від 10.07.2023 р., наказом «Про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 » №59 від 11.07.2023 р. до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади за систематичне невиконання обов`язків, покладених на нього.

В наказі № 59 від 11.07.2023 року відсутнє посилання на п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, не вказано в чому проявилась систематичність невиконання та яких саме обов`язків зі сторони ОСОБА_1 .

Однак, в цей-же день відносно позивача було видано ще один наказ - №96 від 11.07.2023 р. про звільнення позивача на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП, тобто двічі застосовано одне і теж дисциплінарне стягнення за одне і теж порушення трудової дисципліни, що суперечить трудовому законодавству та є недопустимим.

Суд звертає увагу, що наказ від 11.07.2023 року № 96, частина 2, не має правового обгрунтування для звільнення ОСОБА_1 за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, так як відсутня преамбула, в якій повинні бути зазначені встановлені обставини, дана оцінка протиправній поведенці працівника, наявності або відсутності вини, системності порушень трудового законодавства з боку ОСОБА_1

Наказ від 11.07.2023 року № 96, як підставу для звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України , має посилання на трудовий договір, укладений Центром розмінування з ОСОБА_1 та на наказ №59 від 11.07.2023 р«Про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 », яким до ОСОБА_1 вже було застосовано дисциплінарне стягннення у виді звільнення.

Таким чином, при звільненні ОСОБА_1 за вказаної вище статтею КЗпП України відсутнє систематичне невиконання працівником без поважних причин покладених на нього трудовим договором, Правилами трудового розпорядку, посадовою інструкцією, трудових обов`язків, так як застосувати п.3 ч. 1 ст.40 КЗпП України можливо для звільнення працівника, який неодноразово, без поважних причин, припускався навмисного невиконання (чи неналежного виконання) покладених на нього трудових функцій та до якого вже були застосовані дисциплінарні або громадські стягнення.

Вирішуючи питання щодо звільнення позивача на підставі ч.1 ст.39 КЗпПУ, суд наголошує, що нормами ст.39 КЗпП України, яка регулює порядок розірвання строкового трудового договору з ініціативи працівника, строковий трудовий договір підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі порушення роботодавцем законодавства про працю.

Виходячи з вимог чинного законодавства, перелік загальних підстав припинення трудового договору викладено у ст. 36 КЗпП України, окремі підстави закріплено у ст.ст. 28, 37, 41 і 45 КЗпП України.

Положеннями ст. 39 КЗпП України передбачено, що строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу. Спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів.

Таким чином, аналіз вказаних норм законодавства дає підстави стверджувати, що приписи ст. 39 КЗпП України передбачають декілька підстав звільнення, а саме: 1) хвороба або інвалідність, які перешкоджають виконанню роботи за договором; 2) порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного або трудового договору; 3) відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право на звільнення у визначений ним строк до закінчення двотижневого строку після попередження про звільнення у зв`язку з неможливістю продовжувати роботу.

Абзацом 4 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що відповідно до ст. 39 КЗпП України працівник вправі вимагати розірвання строкового трудового договору при наявності для цього поважних причин. Спори про дострокове розірвання такого трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів (ст. 224, 231, п. 1 ч. 1 ст. 232 КЗпП України).

Отже, статтею 39 КЗпП України передбачено право працівника з власної ініціативи достроково припинити дію трудового договору за наявності для цього зазначених у ч. 1 цієї статті поважних причин, тобто, заявити таку вимогу до моменту закінчення строку дії трудового договору (контракту), а роботодавець, з огляду на вимоги ч. 3 ст. 235 КЗпП України, не має права самостійно змінити працівнику правову підставу і дату дострокового розірвання трудових відносин, а отже, зобов`язаний звільнити працівника саме за ч. 1 ст. 39 КЗпП України у визначений працівником день.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.

Отже, слід зробити висновок, що звільненню працівника на підставі ч. 1 ст. 39 КЗпП України, тобто, фактичне звільнення на підставі поданої працівником заяви, передує допущення роботодавцем порушення вимог трудового законодавства відносно працівника та фактичне визнанням роботодавцем таких порушень, що має наслідком звільнення саме у зв`язку із зверненням працівника за ч. 1 ст. 39 КЗпП України, а не з інших підстав.

Невизнання роботодавцем порушень трудового законодавства, про які вказує працівник, та небажання звільняти працівника з цих підстав породжує між сторонами спір, який, як зазначено вище, вирішується в загальному порядку (ч. 2 ст. 39 КЗпП України).

При цьому, для визначення правової підстави розірвання строкового трудового договору значення має сам лише факт порушення законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та істотність порушення трудових прав працівника.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказував, що причиною для звільнення за ч. 1 ст. 39 КЗпП України є порушення відповідачем вимог законодавства про працю, а саме, що Центр розмінування не пройшов сертифікацію по гуманітарному розмінуванню, позивач не проходив навчання та перевірку знань Стандартних операційних процедур, на підприємстві були відсутні сертифікати відповідності засобів захисту для саперів, відсутнє професійне страхування його у зв`язку з подальшим виконанням своїх посадових обов`язків.

Дослідивши всі обставини вказаної справи, суд приходить до висновку, що з боку работодаця мало місце порушення роботодавцем законодавства про працю, отже роботодавець - Центр розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України мав обов`язок звільнити позивача за ч. 1 ст. 39 КЗпП України.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача змінити запис у трудовій книжці щодо підстав його звільнення з п. 3 ч.1 ст. 40 на ч. 1 ст. 39 КЗпП України, зобов`язати Центр розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України внести відповідні зміни до наказу від 11.07.2023 року № 96 та у трудовій книжці ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що у відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у принижені честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п.5 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану (Пленум ВСУ від 31.03.1995 №4).

При визначенні розміру грошового відшкодування суд враховує наявність вимушених змін у житті позивача, докладення ним зусиль для відновлення своїх прав, а також тривалість та характер страждань, ступінь змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Суд звертає увагу, що позивач свідомо обрав спеціальність сапер з гуманітрного розмінування, отримав відповідну кваліфікацію, мав намір працювати, але в тому самий час як цивільна особа, він змушений був відстоювати свої трудові права, неодноразово звертатися до роботодавця щодо забезпечення безпечних умов для праці, збереження здоров`я та життя.

З огляду на наведені позивачем обставини, виходячи з засад розумності, справедливості та збалансованості інтересів сторін, зберігаючи об`єктивність, суд вважає справедливим розмір компенсації моральної шкоди у сумі 10000,00 грн.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 6441,60 грн., а саме за одну вимогу майнового та три вимоги немайнового характеру, які підлігають стягненню з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263, 265, 354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України про визнання незаконними та скасування наказів, внесення змін до наказу та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконними та скасувати накази начальника Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України:

- № 56 від 06.07.2023 року «Про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 »,

- №57 від 10.07.2023 р. «Про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 »;

- №59 від 11.07.2023 р. «Про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 ».

Змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 , зазначене у наказі начальника Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України № 96 від 11.07.2023 р., вказавши, що ОСОБА_1 звільнено відповідно до ч.1 ст. 39 КЗпП України.

Зобов`язати Центр розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України внести зміни у трудовій книжці ОСОБА_1 , а саме змінити формулювання причини звільнення з роботи зі «Звільнений за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором, на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України» на «Звільнений із займаної посади, на підставі ч.1 ст. 39 КЗпП України, у зв`язку з порушення роботодавцем законодавства про працю.

Стягнути з Центра розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Центра розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 6441 (шість тисяч чотириста сорок одна) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Дата складання повного тексту рішення 04.05.2024 р.

Суддя Курбанова Н. М.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: Центр розмінування Державної спеціальної служби транспорту міністерства оборони України, , м.Дніпро, вул.Криворізьке шосе,2