Справа № 947/7777/24
Провадження № 2/947/2584/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря судового засідання Сопової А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат,

ВСТАНОВИВ :

04 березня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рахунок в Одеському обласному управлінні АТ «Ощадбанк» м. Одеса, МФО 328845, р/р НОМЕР_1 суму надміру виплаченої пенсії у розмірі 8 340 грн 75 коп.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2024 року заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було залишено без руху та запропоновано заявнику усунути недоліки до 02 квітня 2024 року, однак, не пізніше п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області ухвалу судді Київського районного суду м.Одеси від 26 березня 2024 року отримало 27 березня 2024 року, про що свідчить Довідка про доставку електронного листа на офіційну електронну пошту позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01 квітня 2024 року до канцелярії суду надійшла заява представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Дубрової В.В. про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви. Представник позивача зазначає, що вирішення питання сплати судового збору належить до повноважень відповідної комісії Головного управління, здійснюється згідно з визначеним порядком і потребує певного часу. У зв`язку з цим, Головне управління не має можливості в установлений термін належним чином виконати ухвалу суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2024 року продовжено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі Київського районного суду м.Одеси від 26 березня 2024 року на десять днів з дня отримання копії даної ухвали.

08.04.2024 року через систему «Електронний суд» представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Дуброва В.В. подала заяву про усунення недоліків позову разом з платіжною інструкцією на підтвердження сплати судового збору у сумі 3028 гривень. Таким чином, недоліки позивачем усунуто.

Ухвалою судді від 09.04.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надходило.

Дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено, що ОСОБА_1 а перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одесській області з 07.10.2009 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2023 року по справі №420/6745/22 та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 року по справі №420/6745/22, Головне управління зобов`язано перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009 року, враховуючи виплачену наперед пенсію за шість місяців, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, як не працюючому пенсіонеру та здійснити перерахунок пенсії відповідно до пенсійної реформи України починаючи з 01.10.2017 року, та виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківській рахунок, за заявою, поданою представником ОСОБА_1 .

Рішенням Головного управління від 14 серпня 2023 року №73 ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Представник позивача зазначає, що загальний розмір пенсійної виплати після виконання рішення суду становить 3000 грн., сума боргу за період з 01.03.2010 року по 31.07.2023 року склала 273 984, 25 грн. та по о/р НОМЕР_2 , ОСОБА_1 виникла переплата пенсії у сумі 8 340, 75 грн. за період з 01.10.2022 по 31.12.2023.

Головним управлінням надіслано лист №1500-0504-8/3513 від 08.01.2024, яким повідомлено відповідача про виникнення переплати пенсії та способи її погашення. Однак, кошти на рахунок Пенсійного фонду України не повернуто.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Положеннями статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути і тоді майно, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Зазначені висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13 та від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 517/186/17 та від 28 березня 2018 року у справі № 173/166/17.

При цьому, ст.1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 Цивільного кодексу України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Таким чином, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, мав достеменно встановити факт переплати пенсії.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо.

Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів.

Згідно ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка є спеціальною нормою для правовідносин, суми пенсій, виплачені надміру, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку лише внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Обов`язковою ознакою, необхідною для стягнення надміру виплаченої пенсії, по-перше є, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача, зловживання з його боку або усвідомлення набувачем подання ним в органи пенсійного фонду недостовірних даних.

Доказів того, що переплата пенсії виникла внаслідок зловживань з боку пенсіонера, чи відповідач допустив недобросовісну поведінку, позивач суду не надав.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Аналогічний висновок міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки та у справі «Гаші проти Хорватії».

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивач не надав суду доказів неправомірної поведінки пенсіонера або надання ним неправдивих документів для призначення або перерахування пенсії; нарахування пенсії проведено позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки та недобросовісності з боку набувача коштів, а тому правових підстав для задоволення позову згідно ст. 1212 ЦК України, суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 81, 83, 133, 141, 258, 259, 265, 279, 289, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: КуриленкоО.М.