ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» травня 2024 року

м. Харків

справа № 626/896/23

провадження № 22ц/818/1874/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю.М., Тичкової О. Ю.,

за участю секретаря - Волобуєва О.О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Красноградська міська рада Харківської області

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 23 лютого 2024 року в складі судді Богачової Т.В., присяжних: Устименко К.Ю., Федоряки О.І.

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Красноградська міська рада Харківської області звернувся до суду з заявою про скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною, поновлення цивільної дієздатності фізичної особи та скасування рішень суду про встановлення опіки.

Заява мотивована тим, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 13 липня 2011 року його визнано недієздатним, а рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2011 року над ним встановлена опіка та призначено опікуном його матір ОСОБА_3 . Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 09 листопада 2022 року опікуном призначено його брата ОСОБА_2 .

Зазначив, що він є жертвою серійних злочинів, які зазначені у зверненні в Інтерпол. Недієздатним його визнано на підставі неправдивого висновку лікарів-психіатрів згідно завідомо незаконного рішення суду. Однак він завжди був здоровою людиною та залишається таким.

Вважав, що здатний своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Просив скасувати рішення Красноградського районного суду Харківської області від 13 липня 2011 року у справі № 2021/2-о-27/11 про визнання ОСОБА_1 недієздатним; скасувати рішення Красноградського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2011 року у справі № 2021/2-о-49/11 про встановлення опіки та призначення опікуна; скасувати рішення Красноградського районного суду Харківської області від 09 листопада 2022 року у справі № 626/1939/22 про призначення опікуна над недієздатною особою; поновити цивільну дієздатність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 23 лютого 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, поновлення цивільної дієздатності фізичної особи та скасування рішень суду про встановлення опіки - відмовлено, судові витрати за проведення Харківською філією судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» в загальній сумі 4 303,52 грн віднесено на рахунок держави.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення його заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не надано належної оцінки доказам у справі. Так, не враховано те, що він є жертвою серійних злочинів. Недієздатним його визнано на підставі неправдивого висновку лікарів-психіатрів згідно завідомо незаконного рішення суду. Однак він завжди був здоровою людиною та залишається таким. Вважав, що суд першої інстанції залишив його клопотання про допит свідків та судової-психіатричної експертизи з формальних міркувань.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Просив розглянути справу за відсутністю його представника.

До суду апеляційної інстанції інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. Клопотань щодо відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції уважав за можливе розглянути справу за відсутності інших учасників справи на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 одужав чи його психічний стан покращився настільки, що він може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 13 липня 2011 року у справі № 2021/2-0-27/2011 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатним. Рішення набрало законної сили 23 липня 2011 року (а.с.94 том 1).

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2011 року у справі № 2021/2-о-49/11 над недієздатним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено опіку та призначено опікуном його матір ОСОБА_3 . Рішення набрало законної сили 16 жовтня 2011 року (а.с.92 том 1).

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 09 листопада 2022 року у справі № 626/1939/22 опікуном над недієздатним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення набрало законної сили 09 грудня 2022 року (а.с.93 том 1).

Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта Харківської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» № 210 від 11 жовтня 2023 року ОСОБА_1 на теперішній час виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі шизофренії параноїдної. ОСОБА_1 на теперішній час відповідно до свого психічного стану не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

У вказаному висновку зазначено, що ОСОБА_1 з 2006 року багаторазово знаходився на стаціонарному лікуванні в психіатричних лікарнях і спостерігався у психіатра амбулаторно (в тому числі і після проведення судово-психіатричної експертизи в 2011 році) з діагнозом: шизофренія параноїдна форма безперервний тип перебігу, де за час спостереження і лікування в його психічному стані описувалася галюцинаторно-параноїдна симптоматика, виражені структурно-логічні порушення в сфері мислення та в емоційно-вольовій сфері з неадекватністю поведінкових і емоційних реакцій, наростанням дефіцитарної симптоматики (емоційно-вольове зниження), соціальної дезадаптації, відсутність критики до свого стану. За час спостереження та лікування ремісії (значного покращення) в перебігу діагностованого у ОСОБА_1 захворювання не спостерігалося (а.с.209-2015 том 1).

У відповідності до статті 30 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно з частиною першою статті 42 ЦК України за заявою опікуна або органу опіки та піклування суд поновлює цивільну дієздатність фізичної особи, яка була визнана недієздатною, і припиняє опіку, якщо буде встановлено, що внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Частиною четвертою статті 300 ЦПК України передбачено, що скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.

За правилами частини першої статті 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Таким чином, громадянина може бути поновлено в дієздатності лише при наявності висновку судово-психіатричної експертизи про значне поліпшення його стану здоров`я або видужання.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 13 січня 2021 року у справі № 756/6851/18 (провадження № 61-18754св19), від 04 жовтня 2021 року у справі № 626/1294/20 (провадження № 61-9311св21), від 24 січня 2023 року у справі № 756/12598/17 (провадження № 61-10287св22).

Із вказаного висновку вбачається, що ОСОБА_1 на теперішній час відповідно до свого психічного стану не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зокрема, в ньому зазначено, що він з 2006 року багаторазово знаходився на стаціонарному лікуванні в психіатричних лікарнях і спостерігався у психіатра амбулаторно (в тому числі і після проведення судово-психіатричної експертизи в 2011 році) з діагнозом: шизофренія параноїдна форма безперервний тип перебігу, де за час спостереження і лікування в його психічному стані описувалася галюцинаторно-параноїдна симптоматика, виражені структурно-логічні порушення в сфері мислення та в емоційно-вольовій сфері з неадекватністю поведінкових і емоційних реакцій, наростанням дефіцитарної симптоматики (емоційно-вольове зниження), соціальної дезадаптації, відсутність критики до свого стану. За час спостереження та лікування ремісії (значного покращення) в перебігу діагностованого у ОСОБА_1 захворювання не спостерігалося.

Оскільки висновком судово-психіатричної експертизи не підтверджено факт видужання або значного поліпшення психічного стану ОСОБА_1 , якого раніше за рішенням суду визнано недієздатним, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та поновлення його цивільної дієздатності.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381, 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 23 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

О. Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 07 травня 2024 року.