Провадження № 2-о/679/31/2024
Справа № 679/755/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2024 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Томіліна О.М.,

за участю секретаря Дмітрієвої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Нетішин у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

До Нетішинського міського суду Хмельницької області звернулась ОСОБА_1 з заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 .

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона є рідною сестрою ОСОБА_2 , який наразі не працює та проживає разом з нею та її дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , але при цьому має можливість проживати за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявниця зазнає постійного психологічного тиску зі сторони свого брата. Протягом останнього часу така його поведінка негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Після щоденних скандалів, сварок та погроз вона не може належним чином виконувати свої обов`язки, оскільки брат не контролює свої дії та вчинки, агресивні дії в її сторону щоразу посилюються. Вона та її неповнолітні діти неодноразово потерпали від домашнього насильства зі сторони брата, тому була змушена звернутися до відповідних органів за допомогою.

За вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 1732 КУпАП. Стосовно ОСОБА_2 16.12.2023, 23.02.2024 було винесено два термінових заборонних приписи. Також ОСОБА_2 постановою Нетішинського міського суду від 12.03.2024, окрім притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, було направлено до УСЗН виконавчого комітету Нетішинської міської ради для проходження програми для кривдників, передбаченої ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За вказаних обставин, з метою захисту її власних прав та прав її неповнолітніх дітей заявник вимушена звертатися до суду та просить суд видати строком на 6 місяців обмежувальний припис ОСОБА_2 та встановити наступні тимчасові обмеження: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Ухвалою суду від 03.05.2024 було призначено судовий розгляд у вказаній справі та повідомлено учасників справи.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, вказаних у заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти поданої заяви, вказав, що відомості про те, що він регулярно вчиняє вдома домашнє насильство є наклепом. При цьому погодився, що має можливість проживати за адресою: АДРЕСА_2 , але не бажає. Вважає, що сестра ініціювала судове провадження з метою виселення його з квартири.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними сестрою та братом, проживають за зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Крім них у квартирі проживають ще 4 неповнолітніх дитини заявниці та її повнолітня дочка.

ОСОБА_2 постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20.12.2023 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 1732 КУпАП, за вчинення ним 15.12.2023 домашнього насильства психологічного характеру стосовно своєї сестри ОСОБА_1 та її малолітньої доньки ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області № 679/1690/23 від 20.12.2023 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 1732 КУпАП, за вчинення ним 15.12.2023 домашнього насильства психологічного характеру стосовно своєї сестри ОСОБА_1 та її малолітньої доньки ОСОБА_3 .

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області № 679/1673/23 від 20.12.2023 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 1732 КУпАП, за вчинення ним 15.12.2023 домашнього насильства психологічного характеру стосовно своєї сестри ОСОБА_1 та її малолітньої доньки ОСОБА_3 .

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області № 679/307/24 від 12.03.2024 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1732 КУпАП, за вчинення ним 21.02.2024 та 22.02.2024 домашнього насильства психологічного характеру стосовно своєї сестри ОСОБА_1 та її малолітньої доньки ОСОБА_3 . Також цією постановою ОСОБА_2 було направлено до УСЗН виконавчого комітету Нетішинської міської ради для проходження програми для кривдників, передбаченої ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк 3 місяці.

Як вбачається з досліджених матеріалів справ про адміністративне правопорушення, у кожному випадку ОСОБА_2 в повному обсязі визнав свою вину. Таким чином, суд вважає, що заперечення ОСОБА_2 в судовому засіданні скоєння ним домашнього насильства повністю спростовується дослідженими матеріалами.

16 грудня 2023 року ДОП ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 у зв`язку із вчиненням домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 , строк дії до 22:00 25.12.2023, а 23.02.2024 було знову винесено терміновий заборонний припис стосовно тих же осіб, строк дії до 14:00 04.03.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон).

Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

У ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя.

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Тобто, для винесення рішення у справі суду необхідно оцінити ризики, встановивши вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, що можливо зробити на підставі встановлення обставин вчинення кривдником домашнього насильства щодо постраждалої особи.

Отже, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3504 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 3506 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що вимоги про застосування обмежувального припису мотивовані застосуванням щодо неї домашнього насильства, що полягає у діях психологічного характеру.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 за час спільного проживання із своєю сестрою ОСОБА_1 за місцем реєстрації заявника систематично вчиняє стосовно неї домашнє насильство психологічного характеру, що негативно впливає на стан її здоров`я та працездатність, а також на стан здоров`я її неповнолітніх дітей.

Виходячи з аналізу зазначених норм закону, та з огляду на встановлені судом обставини, суд погоджується з доводами заявниці щодо наявності психологічного насильства, яке чинить ОСОБА_2 щодо своєї сестри, а також з наявністю ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо останнього обмежувального припису, оскільки ОСОБА_1 , як особа, яка постраждала від такого насильства потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Враховуючи усі надані докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього (психологічного) насильства щодо ОСОБА_1 , а тому, оцінивши пропорційність втручання у права свободи особи, дійшов висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , але строком на 1 місяць шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження його прав та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Суд визначає обмежувальний строк протягом 1 місяця, враховуючи, що сторони є рідними людьми, братом та сестрою, а тому є можливість зміни поведінки на належну ОСОБА_2 , примирення тощо. При цьому заявниця не позбавлена в подальшому можливості звернутися до суду із заявою про продовження дії припису.

В силу ч. 3 ст. 3505 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 3506 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. 294, 3501, 3505, 3506 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , строком на 1 місяць у виді заходів тимчасового обмеження його прав, з покладанням на нього обов`язків:

заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Копію рішення направити до відділу поліцейської діяльності № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на профілактичний облік.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити виконавчий комітет Нетішинської міської ради шляхом направлення їм копії рішення суду.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.М. Томілін