Справа № 740/5714/21
Провадження № 2/740/22/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Лазоренко Л. Ю., Зінич А. С., Гусєвої Я. А., Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислової компанії «Магнат» (далі ТОВ АПК «Магнат, товариство) до Фермерського господарства «Павленко Агро» (далі ФГ «Павленко Агро», фермерське господарство), ОСОБА_1 про визнання переважного права на укладення договору оренди землі, переведення прав та обов`язків орендаря за договором оренди землі,

установив:

У жовтні 2021 року ТОВ АПК «Магнат» звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило визнати за ним переважне право на укладення з ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки площею 1,926 га з кадастровим номером :08:001:0294 та перевести права та обов?язки орендаря за договором оренди від 01.03.2020 земельної ділянки площею 1,926 га, кадастровий номер :08:001:0294, яка розташована на території Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, номер запису про інше речове право 36527563 від 13.05.2020 з ФГ «Павленко Агро» на ТОВ АПК «Магнат», визнати за ТОВ АПК «Магнат» право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію, вирощену на земельній ділянці з кадастровим номером :08:001:0294, та стягнути судовий збір.

Позов мотивовано тим, що 01.03.2020 між ОСОБА_1 та ФГ «Павленко Агро» укладено договір оренди земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 , чим порушено першочергове (переважне) право ТОВ АПК «Магнат» на укладення договору оренди земельної ділянки з власником. Зазначена земельна ділянка знаходиться в масиві поля № НОМЕР_1 , яке вже тривалий час на підставі договорів оренди обробляється товариством, у користування якого знаходиться 75 % цього поля. Восени 2020 року позивач провів обробіток землі, вніс мінеральні добрива, а в березні квітні 2021 року посів сільськогосподарських культур.

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 13.05.2020 зареєстровано речове право за номером 36527563, а саме договір оренди земельної ділянок між ОСОБА_1 та ФГ «Павленко Агро» строком до 01.03.2030. Про це позивачу стало відомо лише 22.04.2021 з повідомлення від фермерського господарства, тобто на момент завершення посівних роботи, у результаті чого позивач поніс витрати на дискування, посів, внесення органічних, мінеральних добрива, засобів захисту рослин та інше.

01.07.2021 позивач звернувся до ОСОБА_1 з листом про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди її земельної ділянки на тих самих умовах, що були укладені з ФГ «Павленко Агро», однак відповіді від відповідачки не надходило. Межі земельної ділянки ОСОБА_1 в масиві поля не встановлені, що унеможливлює визначення точного місця її розташування, що в свою чергу призвело до її обробітку позивачем.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08 грудня 2021 року 14-30 год., яке у подальшому неодноразово відкладалося.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 січня 2022 року підготовче провадження у справі закрито; справу призначено до судового розгляду на 21 лютого 2022 року 10-00 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2022 року зупинено провадження в указаній цивільній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку цивільних справ 733/1066/21 та 733/1068/21.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2023 року провадження в указаній справі поновлено, судове засідання призначено на 15 січня 2024 року, 10-00 год., яке у подальшому неодноразово відкладалося, востаннє на 10 квітня 2024 року, 12-00 год.

У матеріалах міститься заява представника позивача ОСОБА_2 , в якій він просив розглянути справу без його участі, позов підтримав, просив задовольнити, заперечив щодо розміру витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача ФГ «Павленко Агро» адвокат Івашко В. В. подав до суду заяву про розгляд справи у його та відповідача відсутність, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, при цьому належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Суд установив, що 01.03.2020 ОСОБА_1 та ФГ «Павленко Агро» уклали договір оренди землі, а саме належної ОСОБА_1 на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0294, площею 1,926 га, строком до 01 березня 2030 року. Указане речове право зареєстровано 13 травня 2020 року за номером запису 36527563 (а. с. 14).

16 квітня 2021 року ФГ «Павленко Агро» направило ТОВ АПК «Магнат» повідомлення про те, що фермерське господарство на підставі укладених договорів оренди володіють та користуються земельними ділянками, однією з яких є земельна ділянка, яка належить ОСОБА_1 (а. с. 16).

01 липня 2021 року ТОВ АПК «Магнат» направило ОСОБА_1 лист-повідомлення за вих. № 280, в якому посилалось на те, що земельна ділянка з кадастровим номером :08:001:0294 розташована в масиві земель сільськогосподарського призначення, де істотною частиною земель (не менше 75 % від усього масиву) користується ТОВ АПК «Магнат» на умовах оренди. Укладення ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки з ФГ «Павленко Агро» порушує переважне право ТОВ АПК «Магнат» на укладення договору оренди землі. Товариство запропонувало ОСОБА_1 в добровільному порядку розірвати з ФГ «Павленко Агро» договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0294 та звернутися до ТОВ АПК «Магнат» для укладення договору оренди землі на тих самих умовах (а. с. 12).

Звернувшись із позовом до ФГ «Павленко Агро» та ОСОБА_1 про визнання переважного права на укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0294, ТОВ АПК «Магнат» зазначило, що належна відповідачу земельна ділянка розташована в масивах поля, які тривалий час обробляються позивачем, у користуванні якого знаходиться понад 75 % земельних ділянок цього поля, у зв`язку з чим позивач має переважне право на укладення договору оренди спірної земельної ділянки, а укладенням між відповідачами договору оренди таке право порушено.

Позивачем до позовної заяви додано складений ним список земельних ділянок масиву поля № 204 із зазначенням власників і орендарів земельних ділянок у цьому масиві, з якого вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :08:001:0294 площею 1,926 га, яка належить ОСОБА_1 , перебуває в оренді ФГ «Павленко Агро» (а. с. 18-20).

Згідно з довідкою ТОВ АПК «Магнат» від 07 жовтня 2021 року № 528, у період з жовтня 2020 року по дату видачі довідки на полі № 204 ТОВ АПК «Магнат» проведено обробіток землі, а саме: боронування, дискування, культивація, внесення безводного аміаку, посів зерна кукурудзи, внесення ЗЗР на загальній площі 122,70 га, понесено витрат на загальну суму 1 402 472,66 грн (а. с. 21).

На підтвердження проведення обробітку землі позивачем надано копії нарядів на виконання робіт (а. с. 59 69).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до приписів ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У силу вимог ст. 204 ЦК України (презумпція правомірності правочину) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, ЗУ «Про оренду землі». Тобто до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме спеціальні норми ЗК України та ЗУ «Про оренду землі».

За приписами ч. 1 ст. 93 ЗК України, ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки це строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, засноване на договорі.

Статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Зміст прав та обов`язків, що виникають в орендодавця та орендаря земельної ділянки, порядок їх реалізації та виконання опосередковуються договором оренди землі. Зокрема, на підставі договору в орендодавця виникає обов`язок передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а в орендаря - обов`язок використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства та сплачувати орендну плату в порядку і розмірі, встановленому договором або законом.

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону).

Згідно із ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально, а статтею 19 цього Закону передбачено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права (ст. 19 Закону).

Закінчення строку дії договору оренди землі спричиняє усталені та законодавчо визначені наслідки, зокрема, припиняються права та обов`язки, що випливають із договору, за винятком тих, які продовжують існувати після закінчення договірних відносин. Власник земельної ділянки вправі користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою після закінчення договору оренди за правилами ст. 317 ЦК України, укладати договори оренди з іншими орендарями на власний розсуд.

Частинами 3, 4 ст. 8-2 ЗУ «Про оренду землі» визначено, що особа, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має право орендувати інші земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані у такому масиві, а у разі якщо інші земельні ділянки перебувають в оренді, - на одержання їх у суборенду, за умови передачі їх власнику (орендарю) у користування (оренда, суборенда) іншої земельної ділянки, розташованої у цьому ж масиві, на такий самий строк та на таких самих умовах, якщо внаслідок черезсмужжя невикористання таких земельних ділянок створює перешкоди у раціональному використанні земельних ділянок, що перебувають у користуванні цієї особи.

За наявності пропозиції іншої особи щодо укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки, особа (крім особи, яка має переважне право на поновлення договору оренди відповідно до ст. 33 цього Закону), якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має переважне право на укладення договору оренди на умовах, не гірших, ніж умови для зазначеної особи. За наявності пропозиції особи, яка має переважне право на поновлення договору оренди відповідно до ст. 33 цього Закону, на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки переважне право, встановлене цією частиною, не застосовується.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За положеннями ст. 12 ЦПК України ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 1 3 ст. 13 ЦПК України).

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Установлено, що 01.03.2020 ОСОБА_1 та ФГ «Павленко Агро» уклали договір оренди землі з кадастровим номером :08:001:0294, площею 1,926 га, строком до 01 березня 2030 року. Указане речове право зареєстровано 13 травня 2020 року за номером запису 36527563.

Таким чином, орендар ФГ «Павленко Агро» та власник земельної ділянки ОСОБА_1 за власним бажанням уклали договір оренди земельної ділянки, який є чинним та недійсним у судовому порядку не визнано.

Коли договір оренди земельної ділянки з іншим орендарем вже укладено, то особа, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має право на укладення договору суборенди такої земельної ділянки з передачею взамін права користування іншою земельною ділянкою за наявності умов, установлених ч. 3 ст. 8-2 ЗУ «Про оренду землі», та з урахуванням особливостей, передбачених ч. 5 ст. 8-2 цього Закону, але доказів на підтвердження здійснення наведених вище дій позивач не надав.

Посилаючись на здійснення обробітку належної ОСОБА_1 земельної ділянки та надаючи докази такого обробітку, позивач не підтвердив належними та допустимими доказами правомірність використання цієї землі (оренда, суборенда, тощо) до укладення договору оренди між відповідачами.

Положення ч. 4 ст. 8-2 ЗУ «Про оренду землі», на які посилається позивач, як підставу для задоволення заявлених вимог, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки ця норма визначає, що товариство, якому належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має переважне право на укладення договору оренди на умовах, не гірших, ніж умови для зазначеної сторони у разі наявності пропозиції іншої особи щодо укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки.

Однак установлено відсутність пропозиції ТОВ АПК «Магнат», скерованої до ОСОБА_1 , на укладення договору оренди спірної земельної ділянки до часу укладення такого договору відповідачем з ФГ «Павленко Агро», адже переважне право особи на укладення договору оренди земельної ділянки існує лише на момент укладення такого договору оренди з іншою особою (орендарем).

На час звернення позивача до ОСОБА_1 з пропозицією скористатись переважним правом на укладення договору оренди належної їй земельної ділянки вже існував і сторонами виконувався договір оренди земельної ділянки між ФГ «Павленко Агро» та ОСОБА_1 , укладений 01 березня 2020 року.

За таких обставин, суд вважає відсутніми підстави для визнання за позивачем переважного права на укладення з ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки.

Позовна вимога про переведення прав та обов`язків орендаря за договором оренди спірної земельної ділянки з ФГ «Павленко Агро» на ТОВ АПК «Магнат» є похідною від вимоги про визнання за ТОВ АПК «Магнат» переважного права на укладення договору оренди земельної ділянки, а тому не підлягає задоволенню.

При ухваленні рішення суд згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 28 червня 2023 року у справі № 740/3804/21, від 24 липня 2023 року у справі № 740/1004/22, від 12 вересня 2023 року в справі № 733/1066/21.

Статтею 141 ЦПК України визначений порядок розподілу витрат між сторонами. Так, у разі відмови у позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76 81, 89, 138, 141, 223, 247, 263 265, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислової компанії «Магнат» до Фермерського господарства «Павленко Агро», ОСОБА_1 про визнання переважного права на укладення договору оренди землі, переведення прав та обов`язків орендаря за договором оренди землі відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко