Дата документу 07.05.2024 Справа № 336/7803/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/798/24 Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк О.І.
Є.У.№ 336/7803/20 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Гончар М.С.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 червня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованість за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з червня 2014 року по листопад 2020 року включно в сумі 61784,14 гривень та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 червня 2022 позовні вимоги концерну «МТМ» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Концерну «МТМ» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з червня 2014 року по листопад 2020 року включно в сумі 61784,14 гривні. Позовні вимоги Концерну «МТМ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання залишити без задоволення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення мотивовано тим, що відповідачі є споживачами комунальних послуг, що надаються Концернорм «МТМ», з червня 2014 року плату за спожите тепло не вносять, а тому вся сума заборгованості підлягає стягнен7ню у солідарному порядку. Щодо відповідача ОСОБА_2 відсутня достовірна інформація про його проживання в квартирі, за якою обліковується заборгованість, а тому відсутні підстави для стягнення з нього заборгованості за надані послуги.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову, а відносно ОСОБА_4 закрити провадження по справі у зв`язку зі смертю останнього.

Скаржник зазначає, що наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості є необґрунтованим. Так, ОСОБА_1 звертає увагу на безпідставне нарахування Концерном «МТМ» за центральне ГВП у грудні 2019 року 36 454,53 грн. Вважає, що фактично неможливо спожити за один місяць гарячої води на таку суму. Концерном заявлена вимога про стягнення заборгованості поза межами строків позовної давності. Він був позбавлений можливості подати суду заяву про застосування строків позовної давності, оскільки не був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Встановлено, що згідно наданих відомостей Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 21.08.2001 року по теперішній час, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 03.12.2015 року по теперішній час.

Інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на момент розгляду справи в суді першої інстанції була відсутня, оскільки останній помер до відкриття провадження у справі 26.12.2010.

04.12.2007 між ОСОБА_2 та Концерном «МТМ» укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води.

Згідно з відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування №1380 від 24.04.2010, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пянтковською О.Г.

За розрахунком позивача за період з червня 2014 року по листопад 2020 року включно за вищевказаною адресою надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які оплачувались не в повній мірі та несвоєчасно, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 61784,14 гривень.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх доведеності та обґрунтованості і весь визначений позивачем розмір заборгованості з червня 2014 року по листопад 2020 року підлягає стягненню у солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . В частині стягнення заборгованості із ОСОБА_2 відмовлено з підстав не надання доказів про те, що останній є власником чи співвласником квартири або користувачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Втім колегія суддів не може погодитись із вказаними висновками суду першої інстанції в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Стаття 64 ЖК України визначає, що члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з договору найму житлового приміщення.

За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Споживач згідно ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За нормами ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

За змістом статті 24 ч. 3 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, з подальшими змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг(виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг.

Згідно ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» 09.11.2017 № 2189-VIII (зі змінами) виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Концерн «МТМ» по відношенню до відповідачів є виконавцем послуг з виробництва та постачання теплової енергії призначеної для централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) що постачається до житлового приміщення шляхом транспортування через магістральні теплові мережі та внутрішньо домові розподільчі системи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (зі змінами), та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» 09.11.2017 № 2189-VIII (зі змінами) передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між виконавцем та споживачем відповідного договору.

Згідно ст. 6, ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Проте, якщо відсутні умови для вибору контрагенту, що свою чергу унеможливлює сторонам визначати умови договору, в такому випадку можливо укласти лише договір визначений ст. 634 Цивільного кодексу України, що є «договором приєднання», тобто умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідні умови визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» 09.11.2017 № 2189-VIII (зі змінами).

Відповідно до ч. 2 ст. 7, ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Обов`язком виконавця згідно норм даного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг.

Статтею 19-1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630). Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 року № 633, чинної з 30 серпня 2017 року).

Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а тому і перебіг позовної давності відраховується щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Система опалення помешкання відповідачів є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до вимог ст. 1213 ЦК України відповідач повинен відшкодувати вартість безпідставно набутої теплової енергії.

Пунктом 4 ч.1 ст.611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач ОСОБА_2 не зареєстрований та не має права власності на квартиру, у зв`язку з чим дійшов висновку про відсутність доказів отримання останнім послуг з центрального водопостачання та водовідведення.

Проте, ухвалою цього ж суду від 11 січня 2013 Концерну «МТМ» було відмовлено у видачі судового наказі про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за комунальні послуги у зв`язку зі смертю останнього, яка сталася 26.12.2010 ( справа №2-н/336/20/2013.

Надана апелянтом копія свідоцтва про смерть відповідача ОСОБА_2 у відповідності до норм пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України дає підстави для закриття провадження по справі у частині позовних вимог Концерну «МТМ» до ОСОБА_2 .

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно строків позовної давності, то колегія суддів вважає, що вказані доводи також заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із приписами ст.ст. 260,261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

З матеріалів справи видно, що ні відповідач ОСОБА_1 , ні відповідачка ОСОБА_1 не були повідомлений про день та час слухання справи, оскільки повістки про виклик до суду повернуті не врученими за закінченням терміну зберігання.

Вказана обставина унеможливила подати заяву про застосування строків позовної давності.

За обставинами справи Концерн «МТМ» звернувся до суду із вказаним позовом 21.12.2020, при цьому позовні вимоги заявлені Концерном за період з червня 2014 по листопад 2020 включно.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 «з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та наступними постановами КМУ з цього ж питання.

В подальшому Кабінет Міністрів України постановою № 1336 від 15.12.2021 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 березня 2022 року шляхом внесення змін до постанови № 1236 від 9 грудня 2020 р.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Відтак, заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , має рахуватись із квітня 2017 по листопад 2020. Така сума заборгованості за вирахуванням сплачених сум за комунальні послуги та субсидії становить 53 349,67 гривень.

Що стосується доводів апеляційної скарги про сумнівність розрахунку, то колегія суддів не може погодитись із вказаними доводами.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду 09 квітня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів було задоволено, витребувано від Концерну «МТМ» детальних розрахунок заборгованості.

На виконання вказаної ухвали, Концерн «МТМ» надав детальних розрахунок заборгованості з якого видно, що в період з лютого 2019 по листопад 2019 року відповідачі прострочили державну повірку лічильника води, нарахування за вказаний період проводилось згідно норми споживання на 2 особи. Рахунок за вказаний період був виставлений відповідачам саме у грудні 2019 року, тому в розрахунку у грудні 2019 року і вказана така сума нарахування - 36454,53 грн.

Доводи представника апелянта про те, що обов`язок зі своєчасної повірки приладу обліку покладено на позивача, з вини якого і виник некоректний облік спожитої гарячої води, є неспроможними, оскільки, приймаючи прилад квартирного обліку в експлуатацію 16 серпня 2011 року, споживач зобов`язався вчасно здавати прилад обліку на держповірку з обов`язковим повідомленням тепло постачальника, що підтверджується підписом останнього на Акті уведення в експлуатацію приладу обліку гарячої води від 16.08.2011.

Отже, аналіз викладеного вище свідчить по те, що під час вирішення спору по суті, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим та у відповідності до норм статті 376 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового, а саме про закриття провадження по справі в частині позовних вимог Концерну «МТМ» до ОСОБА_2 та стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованості за період з квітня 2017 по листопад 2020 в сумі 23349,67 грн. В іншій частин позовних вимог Концерну «МТМ» слід відмовити.

У відповідності до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Концерн «МТМ», звертаючись до суду першої інстанції сплатив судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Позовні вимоги Концерну «МТМ» підлягають частковому задоволенню.

Як видно, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволення, а саме на 7,6% від усіх позовних вимог, відтак і судовий збір, який підлягає компенсації має бути пропорційним.

Із врахуванням взаєморозрахунку, судовий збір, який підлягає компенсації Концерну «МТМ» за рахунок ОСОБА_1 складає 667,90 гривень, а за рахунок ОСОБА_3 - 907,50 гривень.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-383 УПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 червня 2022 року у цій справі скасувати.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, надані в період з квітня 2017 року по листопад 2020 року включно в сумі 53 349,67 гривень (п`ятдесят три гривні триста сорок дев`ять гривень 67 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір в сумі 667,90 гривень ( шістсот шістдесят сім гривень 90 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір в сумі 907,50 гривень (дев`ятсот сім гривень 50 копійок).

Закрити провадження у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 у відповідності до пункту 7 статті 255 ЦПК України.

В іншій частині позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі» відмовити за пропуском строку позовної давності.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: В.Ю. Бєлка

М.С. Гончар