Справа № 342/396/24
Провадження № 2/342/290/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , звернулася до суду із позовом до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області), в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер тато позивача ОСОБА_2 , 1938 року народження. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. заведена спадкова справа № 22/2016 на підставі заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 . На частину спадщини земельну ділянку площею 1,0960 га, 06 липня 2016 року на ім`я позивача видане свідоцтво про право на спадщину за законом. До складу спадщини входить і житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами АДРЕСА_1 . В оформленні права власності на вказане спадкове майно позивачу відмовлено через реєстрацію вказаного будинковолодіння, як колгоспний двір, що унеможливлює визначити частки співвласників. Фактично, згідно Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 22.07.1988 та відповідно до архівних даних ОКП «КМБТІ» станом на 31.12.2012 житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами в АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 . Вказане господарство побудоване батьками позивача в 70-х роках на земельній ділянці, площею 0,25 га. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15 квітня 1991 року в спадковому господарстві проживали та були зареєстровані члени сім`ї: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Спору щодо спадкового майна немає. Позивач єдина спадкоємиця за законом після смерті обидвох батьків, яка фактично прийняла спадщину. З часу народження ОСОБА_1 проживала з батьками за вищевказаною адресою, вели спільне господарство та мали спільний побут. Поховання батьків теж проводила позивач особисто. На сьогоднішній день ОСОБА_1 продовжує жити у батьківському будинку, неодноразово проводила як поточний, так і капітальний ремонти житла, однак оформити своє право не може через обставини, вказані у постанові нотаріуса.

14 березня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання в справі призначено на 11 квітня 2024 року о 09.00 год. у приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (вул. Героїв Євромайдану, 7 м. Городенка Івано-Франківської області, зал судових засідань № 2); витребувано від приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області; витребувано від Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області, належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області.

11 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі;призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.00 год. 09.05.2024 в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2).

Учасники справи в судове засідання 09 травня 2024 року не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бундзяк У.М. до суду подала заяву, в якій просила судовий розгляд справи проводити без позивача та її представника.

Відповідач Городенківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області до суду, через систему "Електронний суд", подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як слідує із копії Свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 22 липня 1988 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 134 від 13 липня 1988 року, в цілому домоволодіння, що складається із житлового будинку, службових будівель і споруд, розташованих в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 . Дане домоволодіння в цілому зареєстроване в Коломийському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_2 та записаний в реєстрову книгу за реєстровим №80 від 22.07.1988.

Згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності на майно по АДРЕСА_1 зареєстровано в реєстровій книзі під реєстровим № 80 за головою колгоспного двору ОСОБА_2 , форма власності приватна, частка 1/1, на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого Городенківським РВК 22.07.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому від 13.07.1988 р. за № 134, що доводиться копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 11173 від 05.03.2024.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 373832436 від 11.04.2024 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_1 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Згідно записів у по господарській книзі № НОМЕР_2 (номер об`єкта по господарського обліку 01-0021-1) Олієво-Королівського старостинського округу за житловим будинком, що в АДРЕСА_1 числиться земельні ділянка, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га, що доводиться довідкою № 10-103 від 07.03.2024, виданою Олієво-Королівським старостинським округом Городенківської міської ради.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1968 р., господарські будівлі та споруди - в 1968 та 1970 роках.

Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 49 від 10.03.2024, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 11.03.2024 становить - 115800 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Згідно ксерокопії погосподарських книг Олієво-Королівської сільської ради за 1983-1985 р.р., 1986-1990 р.р., 1991-1995 р.р., наданих Олієво-Королівським старостинським округом Городенківської міської ради, суспільна група господарства по вул. Б.Хмельницького, 13 в с. Олієво-Королівка «колгоспник», голова господарства ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3 працювали у колгоспі ім. Калініна.

В житловому будинку, що в АДРЕСА_1 , станом на квітень 1991 року були зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , власник, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка, що доводиться довідкою № 230 від 16.03.2016, виданою Олієво-Королівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області.

Про те, що ОСОБА_2 , 1938 р.н. та ОСОБА_6 , 1935 р.н., були подружжям, одружилися 31 грудня 1960 року (відповідний запис за № 37 від 31.12.1960), стверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 , виданого 07 січня 1961 року.

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що доводиться копіями:

-свідоцтва про народження (повторне) серія НОМЕР_4 , виданого 05.02.2008, з якого слідує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (відповідний актовий запис за № 13 від 22.05.1971);

-витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 7, сформованого 15 лютого 2016 року та наданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, з якого вбачається, що ОСОБА_5 після державної реєстрації шлюбу (актовий запис № 3 від 17 січня 1997 року) з ОСОБА_7 , присвоєно прізвище « ОСОБА_8 »;

-свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_5 , виданого 17.02.2011, з якого слідує, що ОСОБА_1 після реєстрації розірвання шлюбу з ОСОБА_7 (відповідний актовий запис за № 8 від 17.02.2011), присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ».

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 на праві спільної власності належав по 1/3 частці колишнім членам колгоспного двору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 71 років у с.Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації смертей 21 лютого 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 8, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 , виданого 21 лютого 2007 року Олієво-Королівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ст. 1278 ЦК України).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , була зареєстрована за місцем проживання у АДРЕСА_1 ; на день її смерті разом із нею за місцем проживання були зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , чоловік, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка, що стверджується копією довідки № 10-105 від 07.03.2024, виданою Олієво-Королівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом, в рівних частках, спадкодавця ОСОБА_3 , які прийняли спадщину після її смерті, є чоловік ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_1 (позивач).

Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського району Івано-Франківської області, на виконання ухвали, надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 168/2008, заведену після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , на підставі заяви спадкоємця першої черги за законом ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.02.2008.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

23 лютого 2008 року державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Паньків Д.М. ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), розміром 72,78 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлій згідно сертифікату серія РН № 226690.

До складу спадщини ОСОБА_3 входить також 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

Як встановлено, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 успадкували після смерті ОСОБА_3 1/3 частку (кожний по 1/6 частці) житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , однак не оформлено документи про спадкування.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років у с.Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області, про що 03 липня 2015 року складено відповідний актовий запис № 12, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_7 , виданого 03 липня 2015 року Олієво-Королівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Довідкою № 10-104 від 07.03.2024, виданою Олієво-Королівським старостинським округом Городенківської міської ради доводиться, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за місцем проживання у АДРЕСА_1 ; на день його смерті разом із ним за місцем проживання була зареєстрована дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після його смерті, є йогодочка ОСОБА_1 (позивач).

Приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., на виконання ухвали, надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 22/2016 (номер у Спадковому реєстрі № 58663416), заведену після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі заяви спадкоємця першої черги за законом ОСОБА_1 від 03.03.2016.

06 липня 2016 року приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 1,0960 га, кадастровий номер :06:001:0105, за земельними угіддями рілля, яка розташована в урочищі «Саранча» Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 898417, виданого 27.01.2009.

До складу спадщини ОСОБА_2 входить також 3/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 : 1/3 (2/6) частка даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, 1/6 частка успадкована ним після смерті дружиниОСОБА_3 , однак не оформлено документи про спадкування.

При зверненні ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що з документів встановлено, що домоволодіння було колгоспним двором, де головою двору був ОСОБА_2 , однак частка померлого в даному житловому будинку конкретно не визначена, що доводиться копією постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 08.07.2016.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_2 ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/3 частці кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли в рівних частках спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 проживає у житловому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що доводиться копіями по господарської книги Олієво-Королівського старостинського округу Городенківської міської ради.

Через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Судом встановлено, що частка у майні колгоспного двору належать ОСОБА_1 , у силу закону. Неоформлення права власності документально не позбавляє її права на належну їй частку у майні колгоспного двору.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати заОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Зареєстроване місце проживання позивачаОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 .

Місцезнаходження відповідачаГороденківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області - вул. Шевченка, 77 м. Городенка Коломийського (раніше Городенківського) району Івано-Франківської області.

Повне судове рішення складено 20.05.2024.

Суддя: Федів Л. М.