Провадження № 2/752/71/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 лютого 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретарів судового засідання Бондар І.Ю., Давиденко С.Р.

за участі: позивачки ОСОБА_2 ;

представника позивачки ОСОБА_2 - адвоката Бондарчук К.В.

третьої особи з самостійними вимогами - ОСОБА_3 ;

представника третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 - адвоката Комащенка В.М.,

у місті Києві, в приміщенні суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про встановлення факту належності на праві приватної власності частини квартири та визнання права власності на частки квартири в порядку спадкування за законом, позовною заявою третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу, укладеного без наміру створити сім`ю недійсним,

встановив:

13.11.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про встановлення факту належності на праві приватної власності частини квартири та визнання права власності на частки квартири в порядку спадкування за законом до Київської міської ради, третя особа ОСОБА_3 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що з 2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер, внаслідок чого відкрилася спадщина. За життя, ОСОБА_4 набув право власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та 1/6 частину цієї ж квартири в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відтак, померлому ОСОБА_4 належала частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вона є єдиною спадкоємицею після померлого ОСОБА_4 . У встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. За даними інформаційної довідки, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна КВ-2015 № 2354 від 30.01.2015 року, право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за: ОСОБА_5 1/6 частина квартири, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 2/3 частини квартири в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ЖКК ДКО «Київміськбудматеріали» 12.06.2000 року, розпорядження № 22 від 12.06.2000 року; ОСОБА_7 1/6 частина квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Шостою Київською державною нотаріальною конторою 07.12.2009 року, № 9-5196. ОСОБА_3 є колишньою дружиною покійного ОСОБА_4 , у неї перебувають правовстановлюючі документи на квартиру, а саме свідоцтво про право власності на житло, видане ЖКК ДКО «Київміськбудматеріали» 12.06.2000 року, розпорядження № 22 від 12.06.2000 року, які надати для оформлення спадщини позивачкою, ОСОБА_3 відмовилася.

Просила встановити факт, що ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 належала на праві приватної власності частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за нею, ОСОБА_2 право власності на частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

ОСОБА_3 , звертаючись до суду з позовною заявою, як третя особа з самостійними вимогами, просила суд визнати недійсним з моменту укладення 16.12.2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що зареєстрований ВРАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1231 у зв`язку з його фіктивністю. В обґрунтування своїх вимог, ОСОБА_3 зазначила, що шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є фіктивним та таким, що порушує її права, як квартиронаймача та членів її сім`ї, передбачені ст. ст. 3, 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а саме на приватизацію частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 з тих підстав, що ОСОБА_2 шляхом незаконного спадкування прагне отримання у власність частку зазначеної вище квартири. Так, вона, ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 до 22.09.1992 року. Квартира, що є предметом спору була приватизована в рівних частках по 1/3 за кожним зі співвласників, а саме на ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданим ЖКК ДКО «Київміськбудматеріали» 12.06.2000 року, згідно розпорядження № 22 від 12.06.2000 року. Після смерті сина ОСОБА_5 , вона успадкувала половину від його частки, а саме 1/6 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом № 456280 від 07.12.2009 року. Весь час вона проживала у спірній квартирі разом з колишнім чоловіком ОСОБА_4 . Останнім мав окрему кімнату, однак зловживав алкогольними напоями, ніде не працював, інколи мав підробітки, отримані кошти витрачав на алкоголь, комунальні послуги не сплачував. З 2012 року почав періодично вимагати у неї документи на квартиру з метою оформлення своєї частки спадщини після померлого сина ОСОБА_5 . Однак, документи вона йому не надала, оскільки боялася, що ОСОБА_4 може їх втратити. Згодом дізналася, що ОСОБА_4 у 2011 році зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 . Однак, вважає, що ОСОБА_2 , укладаючи шлюб з ОСОБА_4 мала на меті лише заволодіння часткою квартири ОСОБА_4 . Так, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 разом не проживали, не вели спільного господарства. ОСОБА_2 не була в спірній квартирі жодного разу, не мала за цією адресою реєстрації. Ніхто з сусідів і знайомих ніколи не бачив ОСОБА_2 . Крім того, покійний ОСОБА_4 про неї, за життя, не розповідав. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_4 без наміру створити сім`ю та набути обов`язки подружжя, а лише з метою отримання права власності на частку квартири ОСОБА_4 після його смерті, вважає, що зазначений шлюб має бути визнаний недійсним в судовому порядку.

15.11.2017 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

26.02.2018 року ОСОБА_3 подала до суду відзив, зазначивши, що заперечує проти позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі з тих же підстав, що зазначені у її позові до ОСОБА_2 , просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

17.12.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвали про витребування доказів, спадкових справ, прийняття до провадження позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу, укладеного без наміру створити сім`ю недійсним та об`єднання в одне провадження з позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради про встановлення факту належності на праві приватної власності частини квартири та визнання права власності на частки квартири в порядку спадкування за законом, третя особа ОСОБА_3 .

08.01.2020 року ОСОБА_2 подано відзив на позов ОСОБА_3 , як третьої особи з самостійними вимогами. Так, ОСОБА_2 зазначила, що твердження ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 порушує її право на приватизацію не відповідають дійсності, оскільки квартира приватизована про що свідчить свідоцтво про право власності на житло видане ЖКК ДКО «Київміськбудматеріали» 12.06.2000 року, згідно розпорядження № 22 від 12.06.2000 року. Щодо недійсності шлюбу, в спірній квартирі завжди проживала та проживає станом на теперішній час ОСОБА_3 , яка є першою дружиною її покійного чоловіка ОСОБА_4 , а тому з етичних та моральних аспектів їй було некомфортно проживати в цій квартирі з чоловіком, тому вона з чоловіком орендували житло та проживали в АДРЕСА_3 . Вони вели спільне господарство, утримували тварин. За цією ж адресою з ними проживав її син від першого шлюбу ОСОБА_8 . Крім того, ОСОБА_4 помер саме за цією адресою, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 08 від 14.01.2015 року. Похованням ОСОБА_4 також займалася саме вона, ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою на одержання праху № 2.52797К та додатком № 1 до договору-замовлення № 2.52797К від 14.01.2015 року. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

28.04.2021 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Бондарчук К.В. підтримали заявлені ними ж позовні вимоги, просили позов задовольнити, позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 не визнали, просили відмовити у їх задоволенні.

Відповідач, явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися.

Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_3 та її представник адвокат Комащенко В.М. заперечували проти позову ОСОБА_2 , просили відмовити у його задоволенні, заявлений ОСОБА_3 позов підтримали, просили його задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_2 та про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 , з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що 16.12.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим 16.12.2011 року ВРАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1231 (т. 1, а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві 14.01.2015 року, актовий запис № 1047 (т. 1, а.с. 9).

27.01.2015 року ОСОБА_2 звернулася до Другої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 197).

31.10.2017 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Погорілою Л.С. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме про відмову ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частини квартири АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з ненаданням відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії (т. 1, а.с. 10-11).

За даними свідоцтва про право власності на житло виданого ЖКК ДКО «Київміськбудматеріали» 12.06.2000 року, згідно розпорядження № 22 від 12.06.2000 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 та членам його сім`ї ОСОБА_6 , ОСОБА_4 в рівних долях (т. 1, а.с. 130).

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі до 22.09.1992 року про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 видане 22.09.1992 року Печерський ВРАЦС (т. 1, а.с. 12).

ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_4 виданим ВРАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві 26.04.2007 року, актовий запис № 36 (т. 1, а.с. 127).

У зв`язку з реєстрацією шлюбу, ОСОБА_9 змінено прізвище на ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 виданим 15.11.2008 року ВРАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1074 (т. 1, а.с. 129).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві 25.01.2013 року, актовий запис № 19912 (т. 1, а.с. 8).

ОСОБА_5 був сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

За даними довідки, виданої КП «ЖЕО-110 Голосіївського району» за № 86 від 13.01.2013 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 13).

ОСОБА_3 прийняла та оформила спадщину після смерті сина ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 07.12.2009 року державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопенко Н.Ф. на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 131).

Крім того, у цьому ж свідоцтві про право на спадщину за законом зазначено, що свідоцтво про право на спадщину на 1/6 квартири не видавалось. Тобто, йдеться про частку покійного ОСОБА_4 як батька померлого ОСОБА_5 та спадкоємця першої черги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що покійний ОСОБА_4 , за життя, прийняв спадщину після смерті сина ОСОБА_5 , однак не оформив її та не отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду з позовом про встановлення факту належності на праві приватної власності частини квартири та визнання права власності на частки квартири в порядку спадкування за законом, ОСОБА_2 зазначила, що позбавлена можливості оформити своє право на спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на квартиру знаходяться у ОСОБА_3 , яка є колишньою дружиною її покійного чоловіка та співвласником спірної квартири та надати правовстановлюючі документи добровільно відмовляється.

ОСОБА_3 , у своїх заявах по суті справи не заперечувала, що саме у неї знаходяться правовстановлюючі документи на квартиру, що є предметом спору.

За даними матеріалів спадкової справи № 59/2015, заведеної після смерті ОСОБА_4 . 27.01.2015 року, ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею, яка звернулася за прийняттям спадщини (т. 1, а.с. 196-204).

За правилами ст. ст. 316, 317, 328 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону та своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Разом з тим, ОСОБА_3 , яка є співвласником частки спірної квартири, право на іншої частки на яку просить визнати за нею ОСОБА_2 , заперечує проти позову та зазначає, що позивачка намагається незаконним шляхом отримати спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , оскільки шлюб останнього з ОСОБА_2 є недійсним у зв`язку з його фіктивністю. Так, ОСОБА_3 стверджує, що ОСОБА_2 , укладаючи шлюб з ОСОБА_4 мала на меті лише заволодіння часткою квартири ОСОБА_4 . Так, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 разом не проживали, не вели спільного господарства. ОСОБА_2 не була в спірній квартирі жодного разу, не мала за цією адресою реєстрації. Ніхто з сусідів і знайомих ніколи не бачив ОСОБА_2 . Крім того, покійний ОСОБА_4 про неї, за життя, не розповідав.

За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності. Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Водночас слід мати на увазі, що відсутність наміру створити сім`ю у момент укладення шлюбу може бути цілком компенсовано його появою після реєстрації шлюбу, коли за всіма об`єктивними обставинами можна стверджувати, що у особи з`явився намір створити сім`ю, наприклад коли після реєстрації шлюбу, який мав ознаки фіктивності, особи почали разом проживати, вести спільне господарство, дружина завагітніла або у подружжя народилися діти, батько піклується про дружину та дітей, подружжя запрошує до себе своїх батьків та друзів, підтримують інтимні стосунки, разом відпочивають та відвідують своїх рідних та близьких тощо. Аморальний спосіб життя, зловживання особою алкоголем, тощо не можуть вказувати на відсутність у нього наміру створення сім`ї та набуття прав і обов`язків подружжя (Постанова КЦС ВС від 01.07.2021 у справі № 295/472/18).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , повідомили суд про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали разом спочатку у цивільному шлюбі, потім зареєстрували відносини офіційно. Місцем проживання подружжя було село Тарасівка, Кагарлицького району, Київської області, де вони разом орендували будинок, займалися садівництвом. Син позивачки проживав разом з подружжям. ОСОБА_4 помер також за місцем свого проживання у селі Тарасівка. За життя подружжя вело спільний побут, приймали гостей, зокрема свідок ОСОБА_10 бувала у них в гостях. Вони мають багато фото спільного відпочинку, що приєднані до матеріалів справи. ОСОБА_4 був хорошою, доброю людиною. Його похованням займалася дружина ОСОБА_2 . Свідок ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 працювали у нього, завжди разом приїжджали на роботу. Будинок в якому вони проживала в ОСОБА_12 належить йому і саме він дозволив подружжю там проживати. Час від часу, він приїздив до будинку, заходив всередину, все було охайно, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вели спільний побут та відпочинок, займалися господарством, обробляли землю. Зазначив також, що покійний ОСОБА_4 розповідав йому, що новий чоловік його першої дружини ОСОБА_3 не пускав його до квартири, де він мав частку у власності, наніс йому тілесні ушкодження. У зв`язку з тим, що проживати в тій квартирі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не могли через конфлікт з першою дружиною та її чоловіком, вони проживала на його дачі в селі Тарасівка. На його думку, у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 була повноцінна сім`я.

Також судом було допитано у якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . Зазначені свідки повідомили суд, що ніколи не бачили ОСОБА_2 , вона не проживала у квартирі, яка є предметом спору. ОСОБА_4 зловживав алкогольними напоями, виглядав неохайно, не працював, про те, що одружився з ОСОБА_2 нікому не розповідав. Крім того, зазначені свідки повідомили суд, що ОСОБА_4 останнім часом не проживав на постійній основі у спірній квартирі, але часто приїжджав.

З огляду на зазначені вище покази свідків, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали разом після реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали стосунки подружжя.

Крім того, як видно зі змісту довідки виданої Виконавчим комітетом Горохуватської сільської ради, Кагарлицького району, Київської області 10.05.2018 року за № 204, ОСОБА_4 дійсно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 (зі слів свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ) (т. 2, а.с. 21).

Похованням ОСОБА_4 займалася саме його дружина ОСОБА_2 , про що свідчать приєднані до матеріалів справи довідка на одержання праху № 2.52797К та додаток № 1 до договору-замовлення № 2.52797К від 14.01.2015 року (т. 1, а.с. 188, 189).

Помер ОСОБА_4 також за адресою їх спільного проживання з ОСОБА_2 , а саме - АДРЕСА_3 (т. 1, а.с. 190).

Допитані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 також підтвердили суду, що на приєднаних до матеріалів справи фото світлинах зображений ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та вони під час спільного відпочинку, а також на одному з фото зображено пам`ятний надгробок на могилі ОСОБА_4 (т. 2, а.с. 15, 16, 17, 18, 19, 20).

Відтак, суд не вбачає ознак фіктивності шлюбу, що був зареєстрований 16.12.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а тому підстави для визнання шлюбу недійсним відсутні.

Також в ході розгляду справи, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 належала на праві приватної власності частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1/3 частки на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого ЖКК ДКО «Київміськбудматеріали» 12.06.2000 року, згідно розпорядження № 22 від 12.06.2000 року та 1/6 частки цієї ж квартири, як спадкоємцю першої черги після смерті сина ОСОБА_5 , оскільки зазначену частку ОСОБА_4 прийняв, як спадкоємець померлого ОСОБА_5 автоматично, оскільки був зареєстрований та проживав з померлим сином за однією адресою, однак не встиг, за свого життя, оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. А тому, загальна частка ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_2 складає частки.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 77, ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на те, що ОСОБА_2 , у встановленому законом порядку, звернулася з заявою про прийняття спадкового майна після смерті ОСОБА_4 , яке складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , однак нотаріусом не видано свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів про те, що спадкодавець ОСОБА_4 був власником спадкового майна, а право власності останнього на 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 доведено позивачкою у порядку позовного провадження належними та допустимими доказами, відтак позов ОСОБА_2 має бути задоволений.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

З огляду на вище викладене, позовні вимоги ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про встановлення факту належності на праві приватної власності частини квартири та визнання права власності на частки квартири в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню судом.

Позовна заява третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу, укладеного без наміру створити сім`ю недійсним, не підлягає задоволенню судом.

За правилами ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки вимоги про розподіл судових витрат не заявлено учасниками справи.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про встановлення факту належності на праві приватної власності частини квартири та визнання права власності на частки квартири в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 належала на праві приватної власності частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) право власності на частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

У задоволенні позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу, укладеного без наміру створити сім`ю недійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк