Постанова

Іменем України

14 травня 2024 року

м. Київ

справа № 357/13500/18

провадження № 61-3809св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач), суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Коротуна В. М., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», яка підписана представником Синельніковим Микитою Олексійовичем, на постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року в складі колегії суддів: Яворського М. А., Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О.,

Історія справи

Короткий зміст позову

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПАТ «Страхова група «ТАС»), третя особа - ОСОБА_2 , про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 є вигодонабувачем за договором добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 № FO-00005050 «Правильне Каско», укладеним 17 березня 2017 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова група «ТАС». Відповідно до умов пункту 1 договору, страхувальник застрахував транспортний засіб марки CASE ІН MAGNUM 340, 2011 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 1 350 000 грн. При цьому у пункті 3.2. договору встановлена франшиза в розмірі 10%.

09 березня 2018 року трапилася подія, яка відповідно до укладеного договору трактується як страховий випадок, а саме застрахований транспортний засіб марки CASE ІН MAGNUM 340 реєстраційний номер НОМЕР_2 був викрадений невідомою особою, у зв`язку з чим у цей же день за заявою позивача відомості щодо факту незаконного заволодіння вказаним транспортним засобом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 289 КК України.

09 березня 2018 року позивачка повідомила контакт-центр відповідача про настання страхового випадку «Незаконне заволодіння», а 13 березня 2018 року подала відповідачу письмову заяву про настання події та обставини страхового випадку, і в той же день актом прийому передачі передала відповідачу оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 21 лютого 2017 року, комплект оригінальних ключів D 250, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Однак, відповідачем не було прийняте рішення ні про виплату страхового відшкодування, ні про відмову у виплаті, тому 26 липня 2018 року позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування. Відповіді на свою заяву позивач не отримала.

07 серпня 2018 року позивачка вдруге звернулася до відповідача з заявою, в якій просила вжити заходи щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхового відшкодування та виплати страхового відшкодування, проте не отримала відповіді і на цю заяву.

21 вересня 2018 року позивачка звернулася безпосередньо в офіс відповідача, де подала вже третю письмову заяву про виплату страхового відшкодування, однак, в порушення умов договору, відповідачем не прийнято рішення щодо здійснення виплати страхового відшкодування чи відмови у виплаті.

Таким чином відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі та строки передбачені пунктом 14.10.2 Договору ПК/21 № FO-00005050.

ОСОБА_1 просила стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» на її користь:

1 224 412,00 грн страхового відшкодування;

судові витрати.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року у складі судді: Ул`яновської О. В., залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 березня 2021 року в складі колегії суддів: Шахової О. В., Вербової І. М., Поліщук Н. В., в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що:

відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування: на підставі пункту 3.1 та підпункту «Б» пункту 9.2. договору у зв`язку з неможливістю кваліфіковану слідчим як «самоправство» подію визнати страховим випадком «незаконне заволодіння»;

на підставі пункту 15.3 договору, у зв`язку з поданням страхувальником неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку; на підставі пункту 10.1.6 договору, у зв`язку з неповерненням застрахованого транспортного засобу ОСОБА_3 , якому трактор був переданий позивачем добровільно для використання, але який надав неправдиві відомості щодо обставин його втрати.

Короткий зміст постанови касаційного суду

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_4 , задоволено частково, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 березня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова касаційного суду мотивована тим, що:

на час розгляду справи в суді першої інстанції постановою слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 27 травня 2019 року кримінальне правопорушення перекваліфіковане на статтю 356 КК України «Самоправство». Інших доказів на підтвердження чи спростування обставин щодо настання страхового ризику «Незаконне заволодіння» сторонами не надано;

у касаційній скарзі позивач зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини, які мають значення для справи, на підставі недопустимих доказів, оскільки відзив та докази подані до суду з порушенням строку та без клопотання про поновлення строку;

аналіз справи свідчить, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Призначено проведення підготовчого засідання. Роз`яснено відповідачці її право подати відзив на позовну заяву в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У вказаний строк, відповідачка має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (т. 1 а. с. 51). 02 січня 2019 року ПАТ «Страхова група «ТАС» отримали копію ухвали про відкриття провадження (т. 1 а. с. 53). 24 вересня 2019 року ПАТ «Страхова група «ТАС» надало до суду відзив на позовну заяву та клопотання про приєднання до матеріалів справи копії постанови про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 27 травня 2019 року, копії листа слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 19 вересня 2019 року, копії листа ПАТ «Страхова група «ТАС» за вих. № Г1400/6787 від 24 вересня 2019 року (т. 1 а. с. 108-117). Відзив не містить клопотання про продовження строку на подання відзиву;

суд першої інстанції на вимоги закону та обставини справи уваги не звернув, не перевірив причини неподання відзиву та доказів у встановлений законом строк, не мотивував підстави прийняття їх до розгляду та всупереч вимог цивільного процесуального закону обґрунтував ними ухвалене судове рішення. Суд апеляційної інстанції на зазначені порушення уваги не звернув, належним чином не мотивував відхилення доводів апеляційної скарги та дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2023 року в складі судді: Шум Л. М. в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:

тлумачення статей 990, 991 ЦК України, частини другої статті 8, частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» свідчить, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок здійснити страхову виплату не виникає (аналогічний правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 квітня 2012 р. у справі N 6-101цс11);

за змістом пункту 8.16 договору страхування, страховий випадок - це передбачена договором подія, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування за договором страхувальнику або іншій визначеній договором особі. Згідно пункту 8.17 договору страхування, страховий ризик - певна подія, на випадок настання якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Відповідно до пункту 3.1 договору страхування, страховими ризиками є «ДТП», «Пожежа», «Стихійне лихо», «ПДТО», «Незаконне заволодіння». Згідно підпункту «Б» пункту 9.2 договору страхування, в цьому договорі використовуються наступні тлумачення страхових ризиків: страховий ризик «Незаконне заволодіння» - незаконне заволодіння ЗТЗ та пошкодження або знищення ЗТЗ внаслідок ДТП при незаконному заволодінні. Оскільки постановою слідчого Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області від 26 вересня 2023 року встановлено, що незаконного заволодіння транспортним засобом вчинено не було, а подія самоправство не підпадає під жодний з передбачених договором страхових ризиків, тому наведене свідчить про відсутність підстав покладення на відповідача обов`язку зі сплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 № FO-00005050 від 17 березня 2017 року;

у постанові Верховного Суду при направленні цієї справи на новий розгляд наголошено на необхідності перевірки причини неподання відповідачем відзиву та доказів у строк встановлений ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2018 року. Водночас цю справу на стадії підготовчого провадження суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було передано на розгляд судді Святошинського районного суду м. Києва на стадії підготовчого провадження, що означає відповідно до частини дванадцятої статті 33 ЦПК України розгляд справи спочатку. У квітні 2019 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла справа із Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за підсудністю та ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2019 року призначено підготовче засідання на 08 жовтня 2019 року (а. с. 102, том 1). 24 вересня 2019 року ПАТ «Страхова група «ТАС», після отримання ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2019 року про розгляд справи спочатку, відповідач надав до суду відзив на позовну заяву. Таким чином, відзив у справі разом з доказами поданий відповідачем до суду та надісланий іншим учасникам справи згідно ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2019 року та із забезпеченням достатнього часу як суду, так і учасникам справи для ознайомлення з відповідними документами до підготовчого судового засідання призначеного на 08 жовтня 2019 року, в якому суд вирішив питання передбачені частиною першою статті 189, частиною другою статті 197 ЦПК України, зокрема долучив відзив на позовну заяву до матеріалів справи без заперечень зі сторони позивача. Крім того, при новому розгляді справи відповідач заявив клопотання про поновлення строку на подання відзиву для всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи;

при новому розгляді справи судом задоволені клопотання сторін про поновлення сторонам строку на подання доказів та приєднані до матеріалів справи копії постанов слідчого та прокурора в рамках кримінального провадження № 0001340 від 09 березня 2018 року, та встановлено, що вимога позивача про стягнення страхового відшкодування задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до умов договору страхування ні страховий ризик, ні страховий випадок самоправство не застраховано, а згідно постанови слідчого Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 26 вересня 2023 року закрите кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 289 КК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, тобто відсутністю події незаконного заволодіння транспортним засобом;

постанова про закриття кримінального провадження від 26 вересня 2023 року мотивована тим, що на підставі супутникових даних (фотознімків), а також показів свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтверджено, що трактор марки CASE модель ІН Magnum 340 червоного кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 на зазначеній потерпілою ОСОБА_1 території за адресою АДРЕСА_1 не зберігався. Допитаний в судовому засіданні 23 березня 2023 року свідок ОСОБА_6 підтримав свої покази надані слідчому в рамках кримінального провадження. Тому відсутні належні та допустимі докази факту вчинення кримінального правопорушення щодо незаконного заволодіння 09 березня 2018 року з території господарства по АДРЕСА_1 транспортним засобом CASE IH Magnum 340, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_4 , задоволено, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 1 224 412 грн.

Стягнуто з ПАТ «Страхова група «ТАС`в дохід держави витрати зі сплати судового збору у розмірі 30 610,30 грн.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:

сторони, укладаючи зазначений договір страхування, погодили умови, за яких у позивачки, як вигодонабувача за договором страхування, настає право на отримання страхового відшкодування, а у відповідача, як страховика, обов`язок здійснити таке відшкодування. І такою умовою є - спричинення/ настання збитків страхувальника у зв`язку із незаконним заволодінням ЗТЗ. Як вбачається із матеріалів цієї справи 09 березня 2018 року трапилася подія, яка у відповідності з укладеним договором трактується як страховий випадок, а саме застрахований транспортний засіб був викрадений невідомою особою, у зв`язку з чим у цей же день за заявою позивачки у справі ОСОБА_12 відомості щодо факту незаконного заволодіння вказаним транспортним засобом були внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 289 КК України, та зареєстровано кримінальне провадження № 00001340;

позивачка на виконання умов договору страхування того ж дня повідомила контакт-центр відповідача про настання страхового випадку «Незаконне заволодіння», а 13 березня 2018 року подала відповідачу письмову заяву про настання події та обставини страхового випадку, і в той же день актом прийому передачі передала відповідачу оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 21 лютого 2017 року, комплект оригінальних ключів D 250, а також витяг з ЄРДР. Тобто позивачкою виконані всі умови укладеного договору страхування;

відповідач взятих на себе зобов`язань за вказаним договором страхування не виконав, грошове відшкодування за договором страхування не виплатив, чим порушив умови укладеного договору страхування, та вимоги пункт 3 частини першої статті 988 ЦК України та пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування»;

за час розгляду вказаної справи та розслідування, яке здійснюється слідчим відділенням розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СВ Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області, встановити місце знаходження застрахованого транспортного засобу не вдалося, що є свідченням його викрадення, а відповідно і завдання збитків позивачці у справі як вигодонабувачу за вказаним договором страхування. Посилання відповідача та висновок суду щодо кваліфікації факту зникнення транспортного засобу за статтею самоуправство колегія суддів оцінює критично, оскільки доказів того, що особи, які за своїм становищем мали доступ до вказаного майна розпорядилися ним за відсутності згоди власника, суду подано не було. Крім того, ні відповідачем в запереченнях, ні в матеріалах кримінальної справи, копія якої додана до цивільної справи, не міститься даних про те, що застрахований транспортний засіб знайдений, а тому доводи позивачки про його викрадення не спростовані;

даючи аналіз наданій апелянтом ухвалі слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року у справі №357/11936/23 про скасування постанови слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СВ Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області Дриги К. В. від 26 вересня 2023 року та копії постанови старшого слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СВ Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області Дриги К. В. від 02 березня 2024 року про закриття кримінального провадження, колегія суддів враховує, що обставини, якими слідчий суддя обґрунтовував скасування постанови слідчого вказують на те, що слідство проведено неповно, постанова слідчого належним чином не мотивована, висновки зроблені слідчим суперечать матеріалам справи та не містять належним чином мотивування. Разом із тим, надана відповідачем постанова слідчого від 02 березня 2024 року про закриття провадження будь-яких нових обставин чи процесуальних дій після скасування слідчим суддею попередньої постанови не містить і винесена на тих же показах свідків, які були надані в 2019 році, а тому не може бути підставою для відмови у позові, оскільки не спростовує доводів позивача про завдання/спричинення шкоди страхувальнику викраденням ЗТЗ;

визначаючи розмір страхового відшкодування, колегія суддів погодилася із доводами позивача про те, що вказаний розмір становить 1 224 412 грн. Розмір страхового відшкодування проведений позивачем із врахуванням умов Договору (пунктів 14.2.3, 14.3.3) з урахуванням довідки, наданої судовим експертом Петрушанко В. Ф. № 14 від 01 листопада 2018 року. Вказані розрахунки та вартість ЗТЗ відповідачем не оспорювалися;

тому висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим доказам, судом неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору у вказаній справі, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Аргументи учасників справи

15 березня 2024 року ПАТ «Страхова група «ТАС» через підсистему Електронний суд подало касаційну скаргу, яка підписана представником Синельніковим М. О. , на постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року, в якій просило:

оскаржену постанову апеляційного суду від 06 березня 2024 року скасувати;

рішення суду першої інстанції від 27 вересня 2023 року залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права викладену в статті 16 Закону України «Про страхування», статті 979 ЦК України, статті 8 Закону України «Про страхування», пункті 3 частини першої статті 988 ЦК України та пункті 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» без урахування висновку щодо застосування вказаної норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 382/677/17, від 03 травня 2018 року у справі № 643/2768/16-ц, від 31 травня 2022 року у справі № 910/1661/21, від 12 січня 2022 року у справі № 357/13500/18, а також у постанові Верховного Суду України від 23 квітня 2012 року у справі № 6-101цс11, який також повторено у постановах Верховного Суду від 1 лютого 2018 року у справі N 522/1903/15-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 463/3605/16-ц;

- в постанові Верховного Суду України від 23 квітня 2012 року у справі № 6-101цс11 та постановах Верховного Суду від 1 лютого 2018 року у справі № 522/1903/15-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 463/3605/16-ц зроблено висновок, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає тільки у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає;

судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону та не наведені мотиви відхилення підстав відмови у позові, встановлені судом першої інстанції. На момент розгляду справи в кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 09 березня 2018 року за № 0001340 здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення передбаченого статтею 356 КК України (самоправство), а кримінальне провадження за частиною третьою статті 289 КК України закрите у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення;

відсутні правові підстави покладення на відповідача обов`язку зі сплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 № РО-00005050 від 17 березня 2017 року за подією, яка не належить до страхових ризиків. Наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки не надано достовірних й достатніх доказів на підтвердження незаконного заволодіння трактором з території господарства ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 09 березня 2018 року, які безспірно вказували на настання страхового випадку передбаченого підпункт «Б» пункту 9.2 договору страхування. Завдання збитків позивачці внаслідок події неповернення застрахованого транспортного засобу ОСОБА_15 належить до виключень із страхових випадків згідно пункту 10.1.6 договору страхування, що є причиною відмови у страховій виплаті. Про вказані застереження страхувальника було повідомлено під час укладення договору;

законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача. Таким вимогам закону ухвалене у справі судове рішення апеляційного суду не відповідає. Апеляційний суд, в порушення вимог статей 89, 367 ЦПК України при скасуванні рішення суду першої інстанції та ухваленні нового рішення, належним чином доводів сторін не перевірив, на підставі тих же доказів, що досліджував і оцінював суд першої інстанції, зробив протилежний висновок, переоцінив докази. При цьому, не зазначив, які норми порушив суд першої інстанції.

У травні 2024 року ОСОБА_1 через підсистему Електронний суд подала відзив на касаційну скаргу, який підписаний представником ОСОБА_4 , в якому просила:

закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Страхова група «ТАС» на постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року в справі № 357/13500/18;

стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції в розмірі 15 000 грн.

Відзив мотивований тим, що:

встановивши, що позивачем виконані всі умови укладеного між сторонами договору добровільного страхування, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що вказане є підставою для здійснення страхової виплати. Суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до норм статей 8, 16, 20 Закону України «Про страхування», норм статей 979, 988 ЦК України, а також відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 березня 2018 року у справі № 916/4613/15.

в пункті 13.9. «д» Договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 № РО-00005050 «ПРАВИЛЬНЕ КАСКО» сторони, з урахуванням принципу свободи договору вільно, на власний розсуд визначили вичерпний перелік документів, які Страхувальник зобов`язаний надати Страховику в разі настання події, що заявляється як страховий випадок, а Страховик після їх отримання зобов`язаний прийняти рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування. Зокрема, за ризиком «Незаконне заволодіння» Страхувальник зобов`язаний подати копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, отриманого після дати реєстрації заяви (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення (в строк до 60 календарних днів з дати реєстрації такої заяви) та копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, отриманого після закінчення 60 календарних днів з дати реєстрації заяви (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення. Такі документи як постанова слідчого про закриття кримінального провадження, постанова про зміну правової кваліфікації чи вирок суду, відсутні в погодженому сторонами переліку документів, необхідних для прийняття відповідачем рішення про виплату страхового відшкодування. Виходячи з погоджених сторонами умов Договору, єдиним документом підтверджуючим те, що подія, яка заявляється як страховий випадок за ризиком «Незаконне заволодіння» і з настанням якої у Відповідача виникає обов`язок здійснити страхову виплату, відбулася, є не постанова слідчого чи вирок суду, чи будь-який інший документ, а саме витяги з ЄРДР про внесення відповідних відомостей до ЄРДР, які й подала Позивач на виконання умов договору страхування;

за встановленими судами обох інстанцій обставинами, Позивач виконала всі умови укладеного між сторонами договору добровільного страхування, зокрема надала всі необхідні документи, передбачені Розділом 13 цього Договору, що є підставою для здійснення виплати страхового відшкодування;

правовідносини у справах № 6-101цс11, № 522/1903/15-ц, № 463/3605/16-ц, № 382/677/17, № 643/2768/16-ц, № 910/1661/21, на висновки Верховного Суду в яких, як на підставу касаційного оскарження посилається скаржник, та у справі, що переглядається, за суб`єктним складом, предметом і підставами позову, фактичними обставинами справи, матеріально-правовим регулюванням спірних відносин не є подібними. У касаційній скарзі сам же скаржник зазначає, що апеляційний суд при скасуванні рішення суду першої інстанції та ухваленні нового рішення, на підставі тих же доказів, що досліджував і оцінив суд першої інстанції, зробив протилежний висновок, переоцінивши докази. Щодо обґрунтованості касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції на підставі пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, то звертаю увагу суду, що у касаційній скарзі відсутні належно викладені підстави касаційного оскарження відповідно до пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України - оскарження судових рішень з підстав, передбачених частиною третьою 411 ЦПК України, а як на підставу касаційного оскарження у своїй касаційній скарзі скаржник посилався на норми статей 89, 263, 367 ЦПК України;

ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 02 травня 2024 року у справі № 357/3091/18 скасовано чергову незаконну постанову старшого слідчого Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Дриги К. В. від 02 березня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0001340 від 09 березня 2018 року, в частині вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 289 КК України;

у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції Позивач понесла судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн, що підтверджується додатком № 3 від 19 березня 2024 року до договору про надання правничої допомоги № 41/ЦС від 18 квітня 2019 року, рахунком фактурою № 41/ЦС/2019-К від 19 березня 2024 року та платіжною інструкцією № 0.0..1 від 06 травня 2024 року.

У травні 2024 рокуПАТ «Страхова група «ТАС» через підсистему Електронний суд подало заяву про поворот виконання, яка підписана представником Синельніковим М. О. , в якій просило здійснити поворот виконання постанови Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року в справі № 357/13500/18 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова група «ТАС» суму страхового відшкодування у розмірі 1 224 412 грн.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2024 року: відкрито касаційне провадження у справі; в задоволенні заяви ПАТ «Страхова група «ТАС» зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року відмовлено.

02 травня 2024 року справа передана судді-доповідачу Крату В. І.

Ухвалою Верховного Суду від 03 травня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 19 квітня 2024 рокузазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 21 лютого 2018 року у справі № 382/677/17; від 03 травня 2018 року у справі № 643/2768/16-ц; від 31 травня 2022 у справі № 910/1661/21; від 12 січня 2022 року у справі № 357/13500/18; від 01 лютого 2018 року у справі № 522/1903/15-ц; від 03 квітня 2019 року у справі № 463/3605/16-ц, та постанові Верховного Суду України від 23 квітня 2012 у справі № 6-101цс11; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Фактичні обставини

Суди встановили, що ОСОБА_1 є вигодонабувачем за договором добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 № FO-00005050 «Правильне Каско», укладеним 17 березня 2017 року між ОСОБА_2 (страхувальник) та ПАТ «Страхова група «ТАС» (страховик).

У договорі ПК/21 № FO-00005050 передбачено, що:

страхувальник застрахував транспортний засіб - трактор, марки CASE ІН MAGNUM 340, 2011 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 1 350 000 грн (пункт 1);

страхові ризики: ДТП, пожежа, стихійне лихо, ПДТО, незаконне заволодіння (пункт 3.1.);

строк дії договору з 20 березня 2017 року по 19 березня 2018 року (пункт 5.1.);

страховий випадок - це передбачена договором подія, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування за договором страхувальнику або іншій визначеній договором особі (пункт 8.16.);

страховий ризик - певна подія, на випадок настання якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання (пункт 8.16.);

в цьому договорі використовуються наступні тлумачення страхових ризиків: страховий ризик «Незаконне заволодіння» - незаконне заволодіння ЗТЗ та пошкодження або знищення ЗТЗ внаслідок ДТП при незаконному заволодінні (підпункт «Б» пункту 9.2.);

до страхових випадків не відноситься і виплати страхового відшкодування (страхові виплати) не проводяться, якщо збиток настав опосередковано або внаслідок незаконного заволодіння ЗТЗ (в т.ч. набуття права власності) особами, які добровільно допущені в салон ЗТЗ, або шляхом обману, шахрайства зловживання довірою, включаючи випадки неповернення ЗТЗ, переданого іншій особі згідно з договором, довіреністю або іншим чином в користування, на збереження, для ремонту, для продажу, в оренду, прокат, лізинг чи з іншою метою (пункт 10.1.6.);

копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, отриманого після дати реєстрації заяви (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення (в строк до 60 календарних днів з дати реєстрації такої заяви); копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, отриманого після закінчення 60 календарних днів з дати реєстрації заяви (повідомлення) про вчинене правопорушення; довідку про те, що ЗТЗ поставлений на облік по базах СНД, Інтерпол «Угон»; оригінал свідоцтва про реєстрацію ЗТЗ, повний комплект оригінальних ключів від ЗТЗ та повний комплект пультів керування системами проти викрадення або ключів від них (якщо такі системи були встановлені), при цьому зазначені документа та/або предмети не надаються якщо: а) вони залучені правоохоронними органами до матеріалів кримінальної справи - з обов`язковим документальним підтвердженням факту вилучення їх у Страхувальника та залучення до справи, б) вони викрадені шляхом розбою/грабежу разом із ЗТЗ - з обов`язковим відображенням цієї події в постанові міліції про порушення кримінальної справи за фактом незаконного заволодіння ЗТЗ; письмова угода із Страховиком про уступку права вимоги на ЗТЗ, яким незаконно заволоділи (підпункт «д» пункті 13.9. договору);

причини відмови у виплаті страхового відшкодування - подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт, причини, обставини настання страхового випадку (пункт 15.3.).

13 березня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про настання події, в якій повідомив про те, що 09 березня 2018 року з території господарства ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 невстановлена особа незаконно заволоділа трактором CASE IH Magnum 340, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно акту прийому-передачі на виконання умов договору страхування FO-5050 від 17 березня 2017 року, ОСОБА_2 передав ПАТ «Страхова група «ТАС» по випадку незаконне заволодіння свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 21 лютого 2017 року, комплект оригінальних ключів та витяг з ЄРДР кримінального провадження № 0001340 про викрадення транспортного засобу.

21 березня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Страхова група «ТАС» із заявою, в якій просив повідомити чи в повному обсязі ним подані документи та матеріали для виплати страхового відшкодування. Натомість ПАТ «Страхова група «ТАС» повідомило ОСОБА_2 про те, що страховик залишає за собою право затримати рішення в разі особливо складних обставин страхового випадку, але на строк не більше 60 днів.

18 червня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Страхова група «ТАС» із претензією, в якій просив вжити заходи щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхового відшкодування та виплати страхового відшкодування.

Згідно витягу з ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_1 від 09 березня 2018 року було внесено відомості про кримінальне правопорушення № 0001340.

09 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про настання події, яка у відповідності з укладеним Договором трактується як страховий випадок, а саме 09 березня 2018 року застрахований транспортний засіб марки CASE ІН MAGNUM 340, 2011 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , викрадений невідомою особою.

07 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі події, яка сталася 09 березня 2018 року.

21 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася повторно до ПАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 09 березня 2018 року.

Згідно листа ПАТ «Страхова група «ТАС» від 24 березня 2019 року вих. № 1400/6787 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки, керуючись підпунктами 10.1.6, 15.3 Договору, а також статтею 26 Закону України «Про страхування», оскільки ПАТ «Страхова група «ТАС» не може визнати вказану подію страховим випадком.

Постановою слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області Гопаца М. А. від 27 травня 2019 року перекваліфіковано кримінальне правопорушення, що внесене до ЄРДР за № 30001340 від 09 березня 2018 року з частини третьої статті 289 КК України на статтю 356 КК України, оскільки 14 травня 2019 року були внесені відомості по факту вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 383 КК України, а саме завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.

26 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася із проханням до ПАТ «Страхова група «ТАС» про виплату страхового відшкодування на підставі події, яка сталася 09 березня 2018 року.

Відповідно до постанови Білоцерківської місцевої прокуратури від 20 січня 2021 року та постанови Білоцерківської окружної прокуратури від 24 травня 2023 року змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0001340 від 09 березня 2018 року на частину третю статті 289 КК України.

Постановою слідчого Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області Дриги К. В. від 24 травня 2023 року змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному проваджені № 0001340 від 09 березня 2018 року з частини третьої статті 289 КК України на статтю 356 КК України «Самоправство».

Постановою Білоцерківської місцевої прокуратури від 14 червня 2023 року матеріали кримінальних проваджень № 0001340 від 09 березня 2018 року за частиною третьою статті 289 КК України та № 0002699 від 01 червня 2023 року за статтею 356 КК України об`єднані в одне провадження № 0001340 від 09 березня 2018 року.

Постанова слідчого Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області від 10 липня 2023 року про закриття зазначеного кримінального провадження скасована ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2023 року.

Постановою слідчого Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області Дриги К. В. від 26 вересня 2023 року у кримінальному провадженні №0001340 від 09 березня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, статтею 356 КК України в ході досудового розслідування встановлено відсутність події кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 289 КК України, а тому кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 289 КК України, закрите у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Постанова про закриття кримінального провадження від 26 вересня 2023 року мотивована тим, що на підставі супутникових даних (фотознімків), а також показів свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтверджено, що трактор марки CASE модель ІН Magnum 340 червоного кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 на зазначеній потерпілою ОСОБА_1 території за адресою АДРЕСА_1 не зберігався.

В суді першої інстанції, допитаний в судовому засіданні 23 березня 2023 року, свідок ОСОБА_6 підтримав свої покази надані слідчому в рамках кримінального провадження.

Позиція Верховного Суду

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними. Добра совість - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року в справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18)).

З урахуванням того, що норми цивільного законодавства мають застосовуватися із врахуванням добросовісності, то принцип добросовісності не може бути обмежений певною сферою (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 463/13099/21 (провадження № 61-11609сво23), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року в справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

В Дигестах, наприклад, вказувалося, що juris praecepta sunt haec: honeste vivere, alterum non laedere, suum cuique tribuere (норми закону полягають в наступному: жити чесно, не ображати інших, кожному віддавати по заслугах). Змусити жити за принципами навряд чи можливо. Але коли виникає судовий спір, то учасники цивільного обороту мають розуміти, що їх дії (бездіяльність) чи правочини можуть бути піддані оцінці крізь призму справедливості, розумності, добросовісності.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року всправі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року в справі № 465/5980/17 (провадження № 61-1178св20)).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18)).

Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (частина перша статті 6 Закону України «Про страхування», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування передбачені статтею 991 ЦК України та статтею 26 Закону України «Про страхування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону (частина друга статті 991 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У постанові Верховного Суду України від 23 квітня 2012 у справі № 6-101цс11 зроблено висновок, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2018 року в справі № 522/1903/15-ц (провадження № 61-1403св17) вказано, що:

«тлумачення статей 990, 991 ЦК України, частини другої статті 8, частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» свідчить, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування.

Відповідно до правової позиції, що міститься в постанові Верховного Суду України від 23 квітня 2012 у справі №6-101цс11, обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає».

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 756/1529/15-ц (провадження № 14-242цс18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 752/1839/19 (провадження № 61-976св20), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2020 року у справі № 760/16979/15-ц (провадження № 61-4848св19), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 грудня 2023 року в справі № 686/23143/20 (провадження № 61-13878св23)).

У справі, що переглядається:

при задоволенні позову апеляційний суд вважав, що 09 березня 2018 року трапилася подія, яка у відповідності з укладеним договором трактується як страховий випадок, а саме застрахований транспортний засіб був викрадений невідомою особою; позивачка на виконання умов договору страхування того ж дня повідомила контакт-центр відповідача про настання страхового випадку «Незаконне заволодіння», а 13 березня 2018 року подала відповідачу письмову заяву про настання події та обставини страхового випадку, і в той же день за актом приймання-передачі передала відповідачу оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 21 лютого 2017 року, комплект оригінальних ключів D 250, а також витяг з ЄРДР. Тобто позивачкою виконані всі умови укладеного договору страхування; за час розгляду вказаної справи та розслідування, яке здійснюється слідчим відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СВ Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області, встановити місце знаходження застрахованого транспортного засобу не вдалося, що є свідченням його викрадення, а відповідно і завдання збитків позивачці у справі як вигодонабувачу за вказаним договором страхування; обставини, якими слідчий суддя обґрунтовував скасування постанови слідчого вказують на те, що слідство проведено неповно, постанова слідчого належним чином не мотивована, висновки зроблені слідчим суперечать матеріалам справи та не містять належним чином мотивування;

апеляційний суд не звернув уваги, що апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції;

апеляційний суд не врахував, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає;

суд першої інстанції з урахуванням супутникових даних (фотознімків) та інших доказів встановив, що відсутні допустимі докази факту вчинення кримінального правопорушення щодо незаконного заволодіння транспортним засобом CASE IH Magnum 340, реєстраційний номер НОМЕР_2 09 березня 2018 року з території господарства на АДРЕСА_1 . Суд першої інстанції врахував, що в договорі страхування причинами відмови у виплаті страхового відшкодування є подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про факт, причини, обставини настання страхового випадку. За таких обставин суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову. Натомість апеляційний суд скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду прийнята без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що: касаційну скаргу належить задовольнити, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі, а тому в задоволенні клопотання про закриття касаційного провадження належить відмовити. Як наслідок судові витрати покладаються на особу, яка подала відзив на касаційну скаргу.

Оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, то судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 24 488,24 грн належить компенсувати приватному акціонерному товариству «Страхова група «ТАС» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Щодо повороту виконання

Суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони (частини перша, п`ята статті 444 ЦПК України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З урахуванням того, що за результатами розгляду касаційної скарги прийнято рішення про скасування оскарженої постанови апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції, то підстави для задоволення заяви приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», про поворот виконання, передбачені частиною першою статті 444 ЦПК України, відсутні.

Тому в задоволенні заяви про поворот виконання належить відмовити.

Керуючись статтями 141, 396, 400, 409, 413, 416, 444 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , яке підписане ОСОБА_4 , про закриття касаційного провадження відмовити.

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», яка підписана представником Синельніковим Микитою Олексійовичем, задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року скасувати.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2023 року залишити в силі.

У задоволенні заяви приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» », яка підписана представником Синельніковим Микитою Олексійовичем, про поворот виконання постанови Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року відмовити.

Компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України на користь приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 24 488,24 грн.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року втрачає законну силу і подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

В. М. Коротун

Є. В. Краснощоков