Справа № 214/8900/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без розгляду

13 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Гончар Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/8900/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

14.11.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 3 854 000, 00 грн. в рахунок повернення боргу за договором позики та стягнути судові витрати у розмірі 13 420 грн.

Ухвалою суду від 15.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розпочато підготовче провадження із проведенням підготовчого судового засідання. Підготовче судове засідання призначено на 10.30 год. 28 лютого 2024 року (а.с.23-25).

У судові засідання, призначені на 10.30 год. 28 лютого 2024 року, на 15.00 год. 25 березня 2024 року, на 13.00 год. 16 квітня 2024 року, на 14.30 год. 13 травня 2024 року, позивач не з`явився, про поважність причин неприбуття в судові засідання не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього суду не надходило. Про свою участь у розгляді справи відповідач також не заявив.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки(п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України»). Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року зазначено, що «… заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, у разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами ЦПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду судом справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 522/22303/14-ц, від 21.09.2020 у справі № 658/1141/18.

Так, позивач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду судових засідань у справі неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, однак в жодне із судових засідань не з`явився за відсутності на те поважних причин, порушуючи своєю бездіяльністю процесуальні строки розгляду справи, і від нього не надходило заяв про розгляд справи за його відсутності. Інтересу до справи після пред`явлення позову у листопаді 2023 року він не проявляв, тому з урахуванням вказаних обставин суд приходить до висновку, що пред`явлена ОСОБА_1 позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.142, ч.3 ст.257 ЦПК України, суд враховує залишення позовної заяви без розгляду за заявою позивача (що в силу п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» виключає повернення судом сплаченого судового збору позивачеві), тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для компенсації понесених позивачем витрат по сплаті судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.189, 257, 260, 261, 352-354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дати її підписання шляхом подання апеляційної скарги. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу складено та підписано 13 травня 2024 року

Суддя Н.В. Чернова