Справа № 127/7357/24
Провадження № 2/127/1949/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2024 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романюк Л.Ф., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до російської федерації за участі третьої особи Посольства російської федерації про відшкодування моральної шкоди,-
Постановою Вінницького апеляційного суду від 24.04.2024 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2024 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до російської федерації за участі третьої особи Посольства російської федерації про відшкодування моральної шкоди залишено без руху.
Також в позовній заяві не конкретизовано підстави звернення з вище вказаною позовною заявою саме до Вінницького міського суду Вінницької області, для визначення підсудності.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до російської федерації за участі третьої особи Посольства російської федерації про відшкодування моральної шкоди, вважати неподаною та повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.
Відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України - адресу органу (остання відома) відповідачем в позові не вказана, що позбавляє суд можливості визначитись з підсудністю даної справи чи то направити її за підсудністю до іншого суду.
Суддею Романюк Л.Ф. висловлена думка з приводу вказаної заяви, а саме що дана справа не підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області та не може бути направлена за підсутністью, оскільки в силу ст. 175 ЦПК України, позивачем не вказано адресу відповідача, а суд сам не вправі самостійно вирішувати дані питання.
Пунктом 5 частини 1 статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
Відповідно до вимог частини 1 статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження в справі.
Згідно з вимогами частини 9 статті 40 ЦПК України, питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.
У рішенні ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори.
Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним задовольнити заяву про самовідвід у даній справі.
Керуючись статтями 36, 40, 260, 263, ЦПК України,-
Задовольнити заяву про самовідвід у справі №127/7357/21-ц за позовом ОСОБА_1 до російської федерації за участі третьої особи Посольства російської федерації про відшкодування моральної шкоди, передавши дану справу до відділу прийому суду для повторного автоматизованого розподілу справи між суддями відповідно до вимог статті 33 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: