Провадження № 2/344/496/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря судового засідання Ласки І.О.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Лютана З.Й.

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут охорони ґрунтів» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2023 року позивач ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернулася до суду з позовом до відповідача Державної установи «Інститут охорони ґрунтів», місцезнаходження: 03190 м. Київ, вул. Провулок Бабушкіна, буд. 3, про визнання незаконним наказу Івано-Франківської філії Державної установи «Інститут охорони ґрунтів» № 08-К від 31 травня 2023 року «Про призупинення дії трудового договору з працівником» в частині призупинення з 01 червня 2023 року з ОСОБА_1 , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходячи з розрахунку 86,17 грн за один робочий день з 01 червня 2023 року по день поновлення на роботі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що свою трудову діяльність розпочала 01 червня 1987 року на посаді ґрунтознавця відділу агрохімічного обстеження ґрунтів в Івано-Франківській обласній проектно-розвідувальній станції хімізації сільського господарства, де працювала на різних посадах по теперішній час. З 15 лютого 2021 року займає посаду провідного фахівця лабораторії аналітичного забезпечення агрохімічних та екологічних досліджень. На день звернення до суду позивач відпрацювала у відповідача більше 26 років. 31 травня 2023 року наказом №08-К про призупинення дії трудового договору з працівником за підписом В.о директора Івано-Франківської філії державної установи «Інститут охорони ґрунтів» призупинено дію трудового договору позивача з 01 червня 2023 року до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану.

З даним наказом позивач була ознайомлена 01 червня 2023 року, про що свідчить підпис з відміткою про дату ознайомлення. Так як невідомо скільки часу може тривати дія воєнного стану, то відповідач з 01 червня 2023 року на невизначений час призупинив дію трудового договору.

Позивач вважає, що починаючи з 01 червня 2023 року дією наказу № 08-К від 31 травня 2023 року безпідставно, незаконно і протиправно порушується її право на оплату праці.

За таких обставин позивач просить визнати незаконним наказ директора Державної установи «Інститут охорони ґрунтів» № 08-К від 31 травня 2023 року «Про призупинення дії трудового договору з працівником» у частині призупинення з 01 червня 2023 року з ОСОБА_1 , стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, виходячи з розрахунку 86,17 грн за один робочий день з 01 червня 2023 року та розподілити судові витрати (а.с. 1-4).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 червня 2023 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с. 16-17).

Ухвалою суду від 26 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 18-20).

04 липня 2023 року позивачем усунуто недоліки (а.с. 22-23).

Ухвалою суду від 05 липня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 25-27).

25 липня 2023 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав.

Загальновідомим та таким, що не потребує доказування, є той факт, ще 24 лютого 2022 року здійснено повномасштабну збройну агресію проти України.

Як вбачається з Положення Івано-Франківської філії Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України», затвердженого наказом Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України № 42 від 01 липня 2021 року, філія є структурним підрозділом Державної установи «Інститут охорони ґрунті України» без права юридичної особи і здійснює свою діяльність відповідно до законодавства України та цього Положення. Відповідно до Положення про Державну установу «Інститут охорони ґрунтів України», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 01 липня 2021 року № 57, установа заснована на державній власності, належить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України та є державною неприбутковою установою. Державна установа «Інститут охорони ґрунтів України» та її філії повністю фінансуються за рахунок бюджетних коштів. Користуючись своїм правом, у порядку, передбаченому Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у зв`язку військовою агресією проти України, неможливістю виконання свої обов`язків при реалізації трудового договору з позивачем, наказом №08-К Івано-Франківської філії Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» від 31 травня 2023 року було призупинено дію трудового договору з позивачем з 01 червня 2023 року. Умовою при застосуванні норм вказаного вище Закону є відсутність можливості сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором, у тому числі і обов`язок роботодавця надати роботу та виплатити заробітну плату працівнику.

Так, кошторис Установи станом на 01 січня 2022 року за КПКВК 280105 «Наукова та науково-технічна діяльність у сфері розвитку агропромислова комплексу, стандартизації та сертифікації сільськогосподарської продукції» за загальним фондом бюджету був у розмірі 34 902,50 тис. грн (кошти по структурі Установи включно її філії в областях України).

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2022 року №401 «Про спрямування коштів до резервного фонду державного бюджету» обсяг загального фонду бюджету зменшено до 31 530,40 тис. грн. Загальний відсоток забезпечення посадових окладів штату установи, включаючи працівників філій як відокремлених структурних підрозділів Установи, за рахунок коштів загального фонду становить 46,7% та 42,2% на 01 січня 2022 року та 01 червня 2022 року відповідно. Решта постійних, заохочувальних та компенсаційних витрат по оплаті праці покриваються коштами спеціального фонду Установи, який є у тому числі бюджетним.

Івано-Франківська філія Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» за сім місяців 2022 року отримала надходжень за спеціальним фондом як плату за послуги, що надаються бюджетними установами, згідно з їх основною діяльністю, 215, 36 тис. грн (в тому числі ПДВ), або в середньому 30,8 тис. грн. (в тому числі ПДВ) на місяць при необхідних 71,5 тис. грн на забезпечення покриття тільки посадових окладів працівників.

У порівнянні з 2021 роком станом на 2022 рік в умовах війни з агресором в особі Російської Федерації, середній показник знизився на 74%. Установа як суб`єкт господарювання здійснює свою діяльність виключно з дотриманням норм чинного законодавства та на підставі норм Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», прийнятого законодавцем з метою недопущень порушень бюджетного та трудового законодавства. В умовах, що склалися у зв`язку з військової агресією, Державна установа «Інститут охорони ґрунтів України», у тому числі її філії, які фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, змушена здійснювати заходи, направлені на оптимізацію трудових відносин з працівниками, у тому числі застосовуючи інструменти, передбачені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а саме призупиняти трудові договори з працівниками структури Установи. Просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі (а.с. 31-36).

Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року задоволено клопотання представника відповідача Державної установи «Інститут охорони ґрунтів» Вигулярного Ігоря Вікторовича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут охорони ґрунтів» про визнання незаконним наказу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Забезпечено представнику Державної установи «Інститут охорони ґрунтів» Вигулярному Ігорю Вікторовичу можливість взяти участь у судовому засіданні у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут охорони ґрунтів» про визнання незаконним наказу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, розгляд якої призначено на 13 годину 15 хвилин 05 березня 2024 року, та усі наступні судові засідання, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» (а.с. 109-110).

Ухвалою суду від 08 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут охорони ґрунтів» про визнання незаконним наказу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в частині позовних вимог про визнання незаконним наказу директора Державної установи «Інститут охорони ґрунтів» № 08-К від 31 травня 2023 року «Про призупинення дії трудового договору з працівником» у частині призупинення з 01 червня 2023 року з ОСОБА_1 залишено без розгляду (а.с. 135-136).

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали на підставах, викладених у позові, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, пояснив, що відповідачем не були порушені норми трудового законодавства та правомірно прийнято оспорюваний наказ. Після скасування оспорюваного наказу №08-К від 31 травня 2023 року позивач приступила до роботи 04 квітня 2024 року. Щодо вимог про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги заперечував.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

08 червня 1987 року заведена трудова книжка ОСОБА_1 , з якої вбачається, що Зз15 лютого 2021 року займає посаду провідного фахівця лабораторії аналітичного забезпечення агрохімічних та екологічних досліджень в Івано-Франківській філії Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» (а.с. 5-8).

Посадова інструкція провідного фахівця лабораторії аналітичного забезпечення агрохімічних та екологічних досліджень ОСОБА_1 затверджена директором Івано-Франківської філії Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» 04 січня 2021 року (а.с. 9-10).

27 квітня 2022 року Державною установою «Інститут охорони ґрунтів України» видано наказ «Про організацію роботи філії», відповідно до якого наказано з 01 травня 2022 року директору: Донецької філії, Запорізької філії, Івано-Франківської філії, Луганської філії, Миколаївської філії, Рівненської філії, Сумської філії, Харківської філії, Херсонської філії, Чернівецької філії, Чернігівської філії призупинити дію трудових договорів з працівниками філії, залишивши тільки обмежену кількість працівників для організації роботи (а.с. 11).

31 травня 2023 року Івано-Франківською філією Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» видано наказ «Про призупинення дії трудового договору з працівниками», на підставі якого призупинено дію трудових договорів з 01 червня 2023 року до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану, з працівниками Івано-Франківської філії Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України», зокрема, з ОСОБА_1 , з яким остання ознайомилася 04 червня 2023 року (а.с. 12).

14 червня 2023 року позивачу видана довідка про доходи, з якої вбачається, що загальна сума доходу за період з 01 грудня 2022 року по 31 травня 2023 року становить 14 406,89 грн (а.с.13).

Положення про Державну установу «Інститут охорони ґрунтів України», затверджено Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 01 липня 2021 року № 57 (а.с. 37-60).

Положення Івано-Франківської філії Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» затверджено наказом Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» 01 липня 2021 року № 42 (а.с.61-74).

Як вбачається з копії наказу № 10-К від 06 вересня 2023 року «Про скасування наказу від 31 травня 2023 року № 08-К, скасовано 06 вересня 2023 року наказ «Про призупинення дії трудового договору з працівником» № 08-К від 31 травня 2023 року. Головному фахівцю ОСОБА_3 наказано повідомити працівника ОСОБА_4 (а.с.118).

Листом від 29 березня 2024 року № 158-09/01/81 ОСОБА_1 повідомлено про те, що вона може ознайомитися з наказом № 10-К від 06 вересня 2023 року «Про скасування наказу від 31 травня 2023 року № 08-К» та приступити до виконання своїх посадових обов`язків протягом 10 календарних днів, а саме з дня офіційного повідомлення. Згідно відмітки фахівця ОСОБА_3 , 04 квітня 2024 року ОСОБА_1 приступила до виконання посадових обов`язків (а.с. 125).

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно частини першої-другої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 5-1 Кодексу законів про працю України визначено гарантії забезпечення права громадян на працю.

Так, відповідно до пункту 6 частини першої статті 5-1 Кодексу законів про працю України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

У спірних правовідносинах, вирішуючи питання відшкодування позивачу заробітної плати за вказаний період, суд вважає за можливе застосувати аналогію закону: частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року.

У відповідності до вимог вищевказаного Порядку, відповідачу слід виплатити позивачу середній заробіток за період з 01 червня 2023 року по 03 квітня 2024 року, виходячи з наступних розрахунків: 86,17 грн (середньоденна заробітна плата) x 200 (кількість робочих днів за вказаний період) =17234,00 грн.

Отже, стягненню з відповідача Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» на користь позивача ОСОБА_1 підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 червня 2023 року по 03 квітня 2023 року у розмірі 17234,00 грн.

У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо стягнення судових витрат, то суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пункт 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлює, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21), середній заробіток за час вимушеного прогулу, передбачений частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, визначений статтею 117 цього Кодексу, мають різну правову природу. Середній заробіток за частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло в працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах. Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням роботодавцем законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях. Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення середнього заробітку без обмеження будь-яким строком (частина друга статті 235 Кодексу законів про працю України) і не позбавлений права після ухвалення судового рішення про поновлення його на роботі згодом звернутися до суду з позовом про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 Кодексу законів про працю України).

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому суд дійшов висновку про стягнення судового збору у розмірі 1073,60 грн з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 2, 4, 9, 10-13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут охорони ґрунтів» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державної установи «Інститут охорони ґрунтів», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 червня 2023 року по 03 квітня 2024 року у розмірі 17 234,00 грн (сімнадцять тисяч двісті тридцять чотири гривні нуль копійок).

Стягнути з Державної установи «Інститут охорони ґрунтів», , на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Державна установа «Інститут охорони ґрунтів», , місцезнаходження: 03190 м. Київ, вул. Провулок Бабушкіна, буд. 3.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 08 травня 2024 року.

Повний текст рішення складено та підписано 10 травня 2024 року.

Суддя Мелещенко Л.В.