Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Арапіної Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про звільнення спадкового майна з-під арешту,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про звільнення спадкового майна з-під арешту. Свої вимоги мотивувала тим, що Згідно свідоцтва про право власності на житло квартира АДРЕСА_1 належить в рівних долях позивачу та ОСОБА_2 . Постановою Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № НОМЕР_2 від 27 березня 2020 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , син позивача. 05 жовтня 2022 року Приватним нотаріусам Київського міського нотаріального округу Фетісовою Віталіною Олександрівною відкрито спадкову справу № 15/2022 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 07 жовтня 2022 року листом Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Фетісова Віталіна Олександрівна повідомила позивача про наявність арешту майна ОСОБА_2 , який накладено постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві № 46490016 від 12 лютого 2015 року та постановою Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві № 51719771 від 21 липня 2016 року. Згідно листа Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27 жовтня 2023 року згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділу перебувало: виконавче провадження № НОМЕР_2. 30 березня 2020 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 25 вересня 2023 року листом Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) позивачу відмовлено у знятті арешту з майна боржника ОСОБА_2 . У зв`язку з чим просить зняти арешт із всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , накладений на підставі постанови Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № НОМЕР_2 від 27 березня 2020 року про накладення арешту на майно боржника.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; постановлено витребувати у Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Євгена Сверстюка, буд. 15, 3 пов., м. Київ, 02002) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Згідно свідоцтва про право власності на житло квартира АДРЕСА_1 належить в рівних долях позивачу та ОСОБА_2 (а.с. 14, 15).

Постановою Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № НОМЕР_2 від 27 березня 2020 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 (а.с. 81,82).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , син позивача (а.с. 12,13).

05 жовтня 2022 року Приватним нотаріусам Київського міського нотаріального округу Фетісовою Віталіною Олександрівною відкрито спадкову справу № 15/2022 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18).

07 жовтня 2022 року листом Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Фетісова Віталіна Олександрівна повідомила позивача про наявність арешту майна ОСОБА_2 , який накладено постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві № 46490016 від 12 лютого 2015 року та постановою Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві № 51719771 від 21 липня 2016 року (а.с. 19).

Згідно листа Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27 жовтня 2023 року згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділу перебувало: виконавче провадження № НОМЕР_2. 30 березня 2020 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 41, 84).

25 вересня 2023 року листом Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) позивачу відмовлено у знятті арешту з майна боржника ОСОБА_2 (а.с. 30).

Позивач просить зняти арешт із всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , накладений на підставі постанови Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № НОМЕР_2 від 27 березня 2020 року про накладення арешту на майно боржника.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є спадкоємцем після смерті сина ОСОБА_2 та має намір прийняти спадщину, яка складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Представник відповідача Головного управління Державної податкової служби у м. Києві скористався своїм правом подачі відзиву, відповідно до якого зазначає, що станом на 03 січня 2024 року заборгованість у ОСОБА_2 не обліковується. Головне управління Державної податкової служби у м. Києві жодним чином не перешкоджає позивачу у реалізації його прав, відповідно не має бути відповідачем по справі (а.с. 53-53).

Представник відповідача Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно ч.2 ст. 59 зазначеного Закону у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

У тому випадку, коли виконавець, зокрема, під час відкриття виконавчого провадження, виконав вимоги частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» щодо накладення арешту на майно (кошти) боржника, то під час закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, виконавець зобов`язаний застосувати положення частини другої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа повинен зазначити про зняття арешту з майна (коштів).

Така правова позиція викладена у постанову Верховного суду від 04 червня 2021 року по справі № 186/562/19.

Судом встановлено, що накладення арешту на все майно ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 унеможливить здійснення належного захисту майнових прав позивача щодо зняття арешту зі спадкового майна.

Крім того, суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, який помер за умови відсутності виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку задоволення позовних вимог по цій справі повністю.

При поданні позовної заяви позивачами сплачено судовий збір позовною вимогою немайнового характеру у розмірі 1 073,60 грн, відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн з кожного.

Керуючись ст.ст. 41, 129 Конституції України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391, 1216, 1268 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про звільнення спадкового майна з-під арешту задовольнити повністю.

Зняти арешт із всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , накладений на підставі постанови Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № НОМЕР_2 від 27 березня 2020 року про накладення арешту на майно боржника.

Стягнути з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 35011660, місцезнаходження: вул. Євгена Сверстюка, буд. 15, 3 поверх, м. Київ, 02002, Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 44116011, місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість грн) 80 коп з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна