КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 520/8903/15-ц
Провадження № 2-с/947/110/24
УХВАЛА

07.05.2024 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., оглянувши матеріали справи за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу №520/8903/15-ц, винесеного 17 липня 2015 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» заборгованості за послуги водопостачання в сумі 1996 гривень 97 копійок та витрат зі сплати судового збору,

В С Т А Н О В И В:

02.05.2024 року до Київського районного суду міста Одеси в електронній формі через підсистему Електронний суд надійшла заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу №520/8903/15-ц, винесеного 17 липня 2015 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» заборгованості за послуги водопостачання в сумі 1996 гривень 97 копійок та витрат зі сплати судового збору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаною заявою розподілено судді Калініченко Л.В.

При вирішенні питання про прийняття заяви до провадження, було встановлено наступне.

Статтею 170 ЦПК України передбачено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.

З доданих заявником до заяви матеріалів справи вбачається, що заявник не є боржником чи представником боржника, а заяву ним подано як спадкоємцем боржника.

Свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Загальний термін на прийняття спадщини встановлений у відповідності до вимог ст. 1270 ЦК України у 6 місяців і розпочинається з дня відкриття спадщини.

Після закінчення цього терміну у спадкоємця виникає право на отримання свідоцтва про право на спадщину. Для отримання свідоцтва про право на спадщину, на підставі ч.2 ст. 1269 ЦК України та п. 207, 208 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», спадкоємець зобов`язаний особисто подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, або надіслати її поштою, попередньо засвідчити справжність підпису на заяві у нотаріальному порядку.

При видачі свідоцтва про право на спадщину, до спадкоємців переходять всі права та обов`язки спадкодавця. Коли у складі успадкованого майна є нерухоме майно, то спадкоємець отримує свідоцтво про право на спадщину, яке є правовстановлюючим документом. Свідоцтво підтверджує перехід права власності на нерухоме майно від спадкодавця до спадкоємців. Але, крім цього, законодавець зумовив спадкоємців провести обов`язкову державну реєстрацію права на спадщину, зазначивши у ст. 1299 ЦК України, що свідоцтво про право на спадщину, яке видане на нерухоме майно підлягає обов`язковій державній реєстрації за правилами ст. 182 ЦК України. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно, що передбачена ст.182 ЦК України підтверджує державою факт виникнення, переходу і припинення права на нерухоме майно.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З Довідки про заведення спадкової справи вбачається, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернишевою Н.Г. 26.02.2010 року було заведено спадкову справу №1/2010 щодо майна померлої ОСОБА_2 , спадкоємцем до майна якої є ОСОБА_1 .

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи зі складу спірного матеріального правовідношення.

У процесі провадження у справі у цивільному судочинстві можлива також заміна сторін та третіх осіб іншими особами, коли до них переходить права та обов`язки у спірних правовідносинах. Така заміна сторін називається процесуальним правонаступництвом.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво, як і заміна неналежної сторони, означає зміну персонального складу учасників спору. Процесуальне правонаступництво можна визначити як заміну сторони чи третьої особи у спірних або встановлених судом правовідносинах внаслідок зміни суб`єктів права або обов`язку в матеріальних правовідносинах.

Сторона може вибути з процесу в силу різних причин, однак процесуальне правонаступництво виникає тільки у тому випадку, коли має місце правонаступництво у матеріальних правовідносинах. Однак, на відміну від цивільного правонаступництва процесуальне має ряд особливостей, обумовлених характером участі у процесі, сукупністю процесуальних прав та обов`язків, якими наділені сторони. Для настання процесуального правонаступництва правонаступник (особа, яка бажає вступити у процес) повинен довести судові своє право на зайняття процесуального становища суб`єкта, якого він заміняє. Доказом може виступати рішення суду; статут; свідоцтво про право на спадщину; інші документи, які підтверджують перехід прав та обов`язків у матеріальних правовідносинах, які є предметом судового розгляду. Зміст норм про процесуальне правонаступництво повністю поширюється на третіх осіб.

Залучення правонаступника відбувається ухвалою суду за заявою правонаступника або з ініціативи суду. Ухвала суду з цього питання оскарженню не підлягає. Суд може відмовити у допуску до участі у справі правонаступника, якщо не надано доказів правонаступництва. Суд може залучити правонаступника (як позивача, так і відповідача) і тоді, коли він не бажає вступати у справу, адже його процесуальний статус залежить не від особистого волевиявлення, а зумовлений участю у справі правопопередника. У кожному випадку суд може вирішувати це питання після одержання доказів правонаступництва. Якщо правонаступників (спадкоємців) декілька, залучаються вони усі, незалежно від обсягу правонаступництва (частки у спадковому майні). Слід мати на увазі, що кожен правонаступник може мати різну правову позицію щодо спору і кожному з них суд повинен забезпечити процесуальне право на участь в судовому засіданні. Тому незалучення когось з правонаступників є істотним порушенням норм процесуального права, яке може призвести до скасування судового рішення.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. На відміну від цивільного матеріального правонаступництва, яке поділяється на універсальне (загальне) та сингулярне (часткове), у цивільному процесуальному праві сингулярного правонаступництва немає, оскільки правонаступник набуває усіх цивільних процесуальних прав та обов`язків попередника без будь-яких виключень.

Разом з тим, суд звертає увагу, що провадження по справі №520/8903/15-ц завершено виданням відповідного судового наказу.

Судовий наказу у відповідності до положень ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» належить до різновидів виконавчих документів.

Заміна сторони за виконавчим документом на стадії виконання врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» та статтею 442 ЦПК України.

У відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до положень статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Судом встановлено, що заявник не звертався до суду з відповідною заявою про заміну боржника за вищевказаним виконавчим документом на його правонаступника, як і не надано відповідних доказів до заяви.

За наслідком чого, заявником не набуто процесуального статусу, як правонаступника боржника за відповідним виконавчим документом.

Частиною 6 статті 170 ЦПК України визначено, що у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду.

Таким чином, суд доходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 520/8903/15-ц винесеного 17.07.2015 року Київським районним судом м. Одеси, підлягає поверненню заявникові без розгляду.

Керуючись ст. 14, 170, 352-354 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №520/8903/15-ц, винесеного 17 липня 2015 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» заборгованості за послуги водопостачання в сумі 1996 гривень 97 копійок та витрат зі сплати судового збору- повернути боржникові без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Калініченко Л. В.