Справа № 282/1670/21 Головуючий у 1-й інст. Носач В.М.
Категорія 62 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

17 травня 2024 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

вирішуючи відповідно до вимог ст.359 ЦПК України питання про відкриття апеляційного провадження

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 10 березня 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

в с т а н о в и в:

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 10 березня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Не погодившись з вказаним вище рішенням, 26 квітня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку, що апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою не може бути відкрито з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини другої ст.358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Із матеріалів справи вбачається, що 10 березня 2022 року Любарський районний суд Житомирської області ухвалив рішення за відсутності учасників справи.

Апеляційна скарга подана до суду апеляційної інстанції 26 квітня 2024 року.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що копію оскаржуваного рішення отримала в суді першої інстанції 28 березня 2024 року, а тому на підставі п.1 частини другої ст.354 ЦПК України просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 28 грудня 2021 року відкрито загальне позовне провадження за позовом ОСОБА_1 та призначено підготовче засідання на 04 лютого 2022 року (а.с.23).

ОСОБА_1 04 лютого 2022 року особисто подала до Любарського районного суду Житомирської області заяву про проведення судового засідання без її участі, а також просила судове засідання в режимі відеоконференції не призначати (а.с.32).

Окрім того, 04 лютого 2022 року ОСОБА_1 особисто отримала судову повістку про виклик в судове засідання на 10 березня 2022 року (а.с.36).

Тобто, ОСОБА_1 було відомо про те, що в провадженні Любарського районного суду Житомирської області перебувала вказана цивільна справа та наступне судове засідання призначено на 10 березня 2022 року.

Копія рішення суду першої інстанції від 10 березня 2022 року направлялася ОСОБА_1 за адресою вказаною в позові, як для листування, але повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.79).

Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає адресу місця проживання, на яку в 2022 році направлялася копія рішення судом першої інстанції.

Окрім того, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що позивач протягом досить тривалого часу цікавилася результатами розгляду справи та ухваленим рішенням.

Адже, статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне поновлення процесуального строку, пропущеного у зв`язку зі спливом тривалого періоду та за відсутності підстав, які можуть бути визнані переконливими, свідчитиме про порушення судом принципу юридичної визначеності та вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Право на апеляційне оскарження судових рішень з пропуском строку у понад рік не є безумовним та можлива реалізація скаржником такого права у виняткових випадках, передбачених у частині другій статті 358 ЦПК України, які підлягають доведенню скаржником. Виключно у разі доведеності таких обставин суд вправі робити висновок про підставність відкриття апеляційного провадження з оскарження судових рішень зі спливом річного строку. В усіх інших випадках, зокрема і у разі неотримання скаржником копії оскаржуваного судового рішення за обставин, що скаржник був повідомлений про розгляд справи, не може бути підставою для поновлення скаржнику такого процесуального строку на оскарження рішення суду у апеляційному порядку.

Судом першої інстанції оскаржуване рішення ухвалено 10 березня 2022 року, апеляційна скарга на вказане судове рішення подана 26 квітня 2024 року, тобто, більше ніж через два роки після його ухвалення. При цьому, ОСОБА_1 було відомо про розгляд справи у суді першої інстанції, докази виникнення обставин непереборної сили, які унеможливили своєчасне звернення до суду із апеляційною скаргою, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 10 березня 2022 року слід відмовити.

Керуючись частиною другою ст.358 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 10 березня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча Судді: