Справа № 159/4754/23
Провадження № 2/159/64/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Чалого А.В.,

секретаря судового засідання Конашук М.А.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковель цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 , про визнання права спільної сумісної власності подружжя та його поділ, -

ВСТАНОВИВ:

24 серпня 2023 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , про визнання права спільної сумісної власності подружжя та його поділ.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 15.07.2007 між нею та відповідачем укладено шлюб, який розірвано на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду у справі №159/1464/20 від 24 квітня 2020 року. Від шлюбу народилась одна спільна малолітня дитина: донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За час перебування у шлюбі, подружжям, на підставі договорів купівлі-продажу від 17.10.2008 у спільну сумісну власність було придбано 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташована по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0.0476 га на якій розміщена частка будинку. На момент придбання належна сторонам частка житлового будинку розташовувалась на окремо сформованій земельній ділянці з кадастровим номером :21:001:0048, загальна площа ділянки становила та становить 0.0476 га. Державна реєстрація права власності на частину житлового будинку була проведена 25.11.2008 року. Право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом, який зареєстровано в Книзі записів державної реєстрації актів на право власності на землю за № 00.

Ще до придбання сторонами частки у будинку, попередніми співвласниками було узгоджено порядок його володіння і користування та утворено дві автономно функціонуючих квартири з окремими входами. Адресні номери квартир не призначались. Також попередніми співвласниками будинку було проведено і поділ земельної ділянки із врахуванням розташування приміщень будинку якими володіли та користувались співвласники у відповідності до їхніх часток у власності на будинок. Сторонами було розпочато реконструкцію належної частки в будинку з добудовою та влаштуванням мансардного поверху. Із вказаною метою було виготовлено проект забудови, узгоджений та зареєстрований за № 178 від 22 червня 2009 року головним архітектором м. Ковель та отримано дозвіл на виконання будівельних робіт № 1474 від 20 серпня 2009 року .

У 2012 році на належній подружжю земельній ділянці заплановано будівництво літньої кухні. Усі значні будівельні роботи із реконструкції частини житлового будинку із добудовою та влаштуванням мансардного поверху було закінчено у 2010 році, будівництво літньої кухні було завершено у 2012 році.

В позовній заяві позивачка зазначає, що вони з чоловіком проживали в реконструйованій частині будинку, яка на сьогоднішній день перебуває у постійній експлуатації відповідача. Позивачка відвідує будинок у разі потреби, але проживати у ньому спільно із відповідачем не може та не бажає, адже між ними існують дуже напружені відносини. Позивачка неодноразово вказувала відповідачу, що слід задокументувати завершення будівництва шляхом подачі відповідної декларації, оскільки усі документи щодо права власності, реконструкції та будівництва зареєстровано на відповідача, то відповідно саме він і мав вчинити такі дії.

Після розірвання шлюбу між сторонами було в усному порядку узгоджено поділ майна подружжя. З метою виконання домовленості відповідач почав вчиняти відповідні дії, а саме, звернувся до Ковельської філії КП «ВОБТІ» та замовив послуги із технічної інвентаризації із виготовлення технічного паспорту, який потрібний для подання декларації про завершення реконструкції частки у будинку та завершення будівництва літньої кухні. В 2021 році відповідачем було замовлено та Ковельською філією КП «ВОБТІ» виготовлено технічний паспорт на реконструйований об`єкт права власності, але в подальшому відповідач необхідних дій знову не вчинив і не вчиняє на сьогодні. Позивачка не бажає залежати від волі відповідача, що і спонукає її звернутись до суду, адже вона не має іншого власного житла для проживання із донькою. Незважаючи на те, що належна частина будинку, яка піддана реконструкції та добудові має 100 % ступінь готовності, експлуатується понад 12 років, відповідач не вчиняє жодних дій для введення майна в експлуатацію та не проводить відповідних змін у Державному реєстрі прав власності з метою уникнення поділу такого майна.

З метою звернення до суду та визначення можливих варіантів поділу майна, що набуто у спільну сумісну власність та яке є реконструйованим та добудованим, позивачкою у листопаді 2022 року було замовлено та виготовлено експертне дослідження будівельно -технічної експертизи щодо визначення відсотка готовності реконструйованої частини житлового будинку та побудованої літньої кухні по АДРЕСА_1 та оціночно - будівельну та будівельно - технічну експертизу, щодо технічної можливості розподілу належної ним 1/3 частини житлового будинку, яка зазнала реконструкції та добудови, а також побудованої літньої кухні. За результатами проведення будівельно -технічної експертизи було надано висновок, що ступінь (відсоток) будівельної готовності реконструйованої частини житлового будинку по АДРЕСА_1 становить 100 %, а літньої кухні - 83%.

За результатами проведення оціночно -будівельної та будівельно - технічної експертизи, щодо технічної можливості розподілу належної сторонам 1/3 частини житлового будинку , яка була реконструйована та добудована із побудованою літньою кухнею було надано висновок, що здійснити розподіл частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 у співвідношенні 1/2 та 1/2 ідеальних частин, технічно можливо шляхом утворення двох індивідуальних квартир, як об`єктів права власності.

Позивачка вважає доцільним провести розподіл спірної частини незавершеної будівництвом житлового будинку та літньої кухні.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 01.11.2023.

26.10.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки на даний момент в Реєстрі будівельної діяльності відсутнє зареєстроване повідомлення про початок виконання будівельних робіт по реконструкції частини житлового будинку, наявне лише повідомлення відносно нового будівництва літньої кухні за вказаною в позовній заяві адресою. Крім того, відповідач зазначає, що набута сторонами 1/3 частка житлового будинку не виділена в натурі, а отже реконструкція проводиться невизначеної частки, а тому без згоди іншого співвласника введення в експлуатацію відповідної реконструкції неможливо. У відзиві відповідач зазначає, що не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на незавершене будівництво житлового будинку готовністю 100 %, проте не погоджується з запропонованим варіантом поділу.

Ухвалою суду від 01.11.2023 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено ОСОБА_5 .

28.11.2023 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці.

Ухвалою суду від 18.12.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

18.01.2024 судове засідання відкладено за клопотанням представника позивачки.

15.02.2024 судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача.

21.03.2024 судове засідання відкладено за клопотанням представника позивачки.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.04.2020 розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Сторони являються батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 21.10.2008 Гіркополонівською сільською радою Луцького району Волинської області.

Згідно договору купівлі-продажу 1/3 частини будинку, який посвідчений 17.10.2008 приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Ваврищук В.С., ОСОБА_2 приймає у власність 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21038605, право власності на 1/3 частку житлового будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_2 25.11.2008, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 290235 від 12.11.2008, підтверджується факт належності ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0476 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( підстава набуття права власності договір купівлі-продажу земельної ділянки від 17.10.2008 №2646).

В матеріалах справи наявні документи з переліком будівельних конструкцій та графічним позначенням реконструкції частини житлового будинку з добудовою та влаштуванням мансардного поверху в АДРЕСА_1 .

Крім того, позивачкою надано копію будівельного паспорта на будівництво літньої кухні за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_2 набув у власність (шляхом купівлі-продажу) земельну ділянку та 1/3 частини житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що, відповідно до ст. 60 СК України, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені

з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що

є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи за зверненням гр. ОСОБА_4 від 10.02.2023 № 02/01-з , ступінь (відсоток) будівельної готовності об`єктів дослідження, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 станом на момент проведення дослідження становить: реконструйованої частини житлового будинку - 100 % та літньої кухні 83 %.

З висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи за зверненням гр. ОСОБА_4 від 31.07.2023 № 04/,07-з вбачається, що ринкова вартість частини житлового будинку, без врахування вартості земельної ділянки, за умови реєстрації речових прав на об`єкт нерухомого майна, станом на момент проведення дослідження, становитиме 1534352, 00 гривень.

Крім того, згідно цього ж висновку вбачається, що проведення реального розподілу житлового будинку технічно можливо.

Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177179, 182 цього Кодексу, частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації, а державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятий до експлуатації, у судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Отже, новостворене нерухоме майно, будівництво якого здійснено

в передбаченому законом порядку, набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього.

До цього об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів як речей матеріального світу, як у зібраному виді (конструкції, окремі елементи об`єкта незавершеного будівництва, чи сам об`єкт у цілому залежно від ступеня готовності), так і у вигляді окремих видів будівельних матеріалів, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Законодавством не передбачено можливості звернення до суду

з вимогою про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який не прийнято у встановленому законом порядку до експлуатації. У такому випадку об`єкт незавершеного будівництва ще не набув статусу нерухомого майна як об`єкта цивільного права.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 206/1198/20 (провадження № 61-258св22).

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 є необґрунтованими, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити повністю у задоволенні позову про визнання об`єкта незавершеного будівництва об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину не введеного в експлуатацію реконструйованого житлового будинку

Питання розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі судові витрати у справі слід залишити за позивачкою.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 80, 81, 89, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 , про визнання права спільної сумісної власності подружжя та його поділ відмовити.

Позивач: ОСОБА_4 , паспорт НОМЕР_3 від 06.08.2007 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 ).

Представник позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 (адреса: АДРЕСА_4 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Представник відповідача: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 (адреса: АДРЕСА_5 ).

Третя особа: ОСОБА_5 , (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03.05.2024.

Головуючий:А. В. ЧАЛИЙ