КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/1541/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Усковій Я. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оголошення фізичної особи померлою, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Войнової Наталі Володимирівни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2023 року в складі судді Шевчука А. В.,

встановив:

18.09.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Войнова Н. В. звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 , шляхом оголошення його померлим в певний час - ІНФОРМАЦІЯ_2 , в певному місці, а саме в м. Маріуполь Донецької області, на тимчасово окупованій території.

Заява обґрунтована тим, що батько заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 проживав в АДРЕСА_1 .

08 чи 09 березня 2022 року заявниця з родиною змогла виїхати з м. Маріуполя, а її батько з матір`ю залишились в місті.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 був важко поранений внаслідок влучання в нього уламків снарядів під час бомбардування м. Маріуполь. Під час виїзду з двору в автомобіль влучив ворожий снаряд, внаслідок чого батько загинув на місці. Сусіди були вимушені поховати ОСОБА_2 поруч з їх будинком, у дворі. Після повної окупації м. Маріуполя російською федерацією, окупаційна влада проводила перепоховання таких осіб, але заявниця не знає, куди саме перепохований її батько.

Про загибель батька вона дізналась від сусідів 20 березня 2022 року. Заявниця не отримала ніяких документів щодо смерті її батька, не може знайти, де він похований.

Смерть батька заявниці відбулась за обставин, які точно свідчать про його загибель та поховання в дворі його будинку в м. Маріуполь.

Заявниця не може отримати документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, оскільки виїзд лікаря або фельдшера на місце загибелі її батька для встановлення факту смерті був і є неможливим через окупацію міста.

Місто внесено до переліку територіальних громад, які розташовані в зоні проведення бойових дій, або перебувають в тимчасовій окупації чи оточенні (блокуванні), затвердженому наказом Мінреінтеграції тимчасово окупованих територій України від 26.08.2022 №193.

Заявниця позбавлена можливості провести державну реєстрацію смерті її батька в органах державної реєстрації актів цивільного стану громадян Міністерства юстиції України у позасудовому порядку.

З урахуванням того, що ОСОБА_2 був складений заповіт на належну йому квартиру в м. Маріуполь на ім`я його неповнолітнього онука - сина заявниці, вона не може подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а у подальшому не буде мати змоги отримати свідоцтво про право на спадщину на ім`я її неповнолітнього сина, просила заяву задовольнити.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2023 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено.

20.10.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Войнова Н. В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким її заяву задовольнити.

Вважає, що судове рішення є незаконним і необґрунтованим, ухваленим без додержання норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.

Свої доводи обґрунтовує тим, що про час та місце розгляду справи заявниця та її представник не були повідомлені належним чином. Інформація щодо призначення дати судового розгляду з`явилась на офіційному сайті судової влади на початку жовтня 2023 року, в один день з вже винесеним по даній справі рішенням. Через порушення строків щодо повідомлення про дату розгляду справи у заявника та її представника не було об`єктивної можливості бути присутніми на судовому засіданні і надати суду свої пояснення.

Зазначила, що заявниця просить встановити факт смерті її батька саме шляхом оголошення його померлим, обґрунтовуючи свої вимоги відповідними нормами ЦПК України і чинного законодавства України.

Смерть батька заявниці відбулась за обставин, які точно свідчать про його загибель 12.03.2022 і його поховання у дворі будинку у м. Маріуполі.

Однак суд першої інстанції неправильно розтлумачив її вимоги і не застосував закон, який підлягав застосуванню у цьому випадку.

В судовому засіданні представник заявниці - адвокат Войнова Н. В. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Для однозначного розуміння вимоги апеляційної скарги, просила за наслідками розгляду апеляційної скарги оголосити померлим (внаслідок загибелі у зв`язку з воєнними діями в місті Маріуполі Донецької області під час збройного конфлікту) громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце проживання: АДРЕСА_1 . Вірогідною датою смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцем загибелі вважати місто Маріуполь Донецької області.

Інні учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія ІV НОМЕР_1 , копією свідоцтва про шлюб (а. с. 32,33), а також матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 34).

16.12.2020 ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ( а.с. 21).

За змістом вказаного заповіту, на випадок своєї смерті ОСОБА_2 зробив таке розпорядження: належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , заповів своєму онуку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

14.09.2023 ОСОБА_1 в особі адвоката Войнової Н. звернулась до ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях з заявою про кримінальне правопорушення, в якій зазначила про те, що 08 чи 09 березня 2022 року вона з родиною змогла виїхати з окупованого Маріуполя, а її батьки залишилися в місті. Її мати хворіла і не вставала з ліжка, а батько про неї піклувався. За словами сусідів, ІНФОРМАЦІЯ_3 батько заявниці був важко поранений під час бомбардування міста. Сусіди завантажили батька заявниці в машину і намагалися рушити до лікарні, але після їх виїзду з двору в автомобіль влучив ворожий снаряд , внаслідок чого батько заявниці загинув на місці. Сусіди поховали ОСОБА_2 поруч з їх будинком у дворі. Мати заявниці померла в своїй квартирі від голоду і обстрілів 25.03.2022 (а.с. 35, 36).

Згідно відповіді ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 19.09.2023, відомості, викладені в заяві адвоката Войнової Н. ( в інтересах ОСОБА_1 ) внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2023 за №0003777, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України (а.с.80).

На підтвердження обставин, викладених в заяві, заявницею надано:

витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0003777, відповідно до якого 18.09.2023 надійшла заява ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 438 КК України;

копію скрі-шоту зі сторінки Fasebook; фото поховання ОСОБА_2 на подвір`ї будинку, фото знищеного авто та фото номера знищеного авто « НОМЕР_2 ».

28.09.2023 представник заявниці - адвокат Войнова Н. В. надала письмові пояснення:

свідка ОСОБА_5 , в яких остання підтвердила, що була свідком як її сусід ОСОБА_2 під`їхав до під`їзду ІНФОРМАЦІЯ_6 та поранений вийшов з машини. Між обстрілами його затягнули в під`їзд і він віддав ключі від своєї квартири, при цьому промовив « ОСОБА_6 » ( це його дружина, яка 9 років прикована до ліжка). Знайшли лікаря та водія, які повезли його в лікарню, но біля сусіднього будинку машина вибухнула і всі троє загинули (а.с. 61);

свідка ОСОБА_7 , в яких остання підтвердила, що 12 березня 2022 року вона готувала їжу на вогнищі біля свого під`їзду будинку в АДРЕСА_3 . Її покликали сусіди, сказали, що поранило ОСОБА_2 . Її дочка ОСОБА_8 побігла в сусідній двір, там жив лікар і вона покликала його надати допомогу пораненому. Лікар прийшов, оглянув ОСОБА_2 і сказав, що пробито легені, живіт та стегно, потрібно терміново везти в лікарню. За кермо сів хлопець з сусіднього під`їзду, на заднє сидіння поклали пораненого, рядом сів лікар. Машина від`їхала і біля будинку АДРЕСА_4 в неї прилетів снаряд, машина вибухнула. Тіла водія та лікаря розірвало та викинуло з машини, а тіло ОСОБА_2 згоріло в машині. Так як були морози, вирити яму змогли тільки днів через 10, копав її внук ОСОБА_10 . Поховання ОСОБА_2 проводили вона, та її дочка ОСОБА_8 (а.с. 62);

відповідь на звернення до 2 управління ( з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 06.03.2024 №78/2/13-988/1 нт, згідно якого на теперішній час досудове розслідування триває, вживаються всі заходи направлені на встановлення фактичних обставин вчинених злочинів;

відповідь Головного сервісного центру МВС від 26.02.2024 про те, що за ОСОБА_2 27.04.2011 було зареєстровано транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_2 . Станом на 23.02.2024 в ЄДРТЗ відсутні відомості про інші реєстраційні операції/перереєстрації по запитуваному транспортному засобу за зазначений період.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що заявницею не надано суду будь-яких доказів на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 (лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерську довідку про смерть (форма №106-1/о) тощо.

Суд звернув увагу, що порядок визнання фізичної особи безвісти відсутньою або оголошення її померлою визначено Главою 4 Розділу ІV ЦПК України, не є тотожними з поняттям і процедурою встановлення факту смерті особи, тому заявниця не позбавлена можливості звернутися до суду у визначеному порядку.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Як вбачається з матеріалів справи, Оболонським районним судом м. Києва 29 вересня 20223 року винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено судове засідання в цей же день, 29 вересня 2023 року, о 10.00 год.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення учасників справи про її розгляд.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Розглянувши справу у відсутність заявника, суду першої інстанції не уточнив підставу поданої заяви та дійшов помилкового висновку про те, що подана заява є саме заявою про встановлення факту смерті, а не про визнання фізичної особи померлою.

Так, частинами третьою-четвертою статті 49 Цивільного кодексу України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерством охорони здоров`я України № 545 від 08 серпня 2006 року.

Відповідно до положень вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину.

Пунктом 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

У відповідності до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами ДРАЦСу може бути видано свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України).

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Звернувшись із заявою про визнання ОСОБА_2 померлим, ОСОБА_1 зазначала, що рішення суду їй необхідне для реалізації права на подання заяви про прийняття спадщини на ім`я її неповнолітнього сина, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину.

Суд оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті.

Отже, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Указом Президента України воєнний стан встановлено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України.

Належним чином оцінивши надані заявницею докази, встановивши, що заявниця дізналась про смерть свого батька ОСОБА_2 за обставин, що припускають його загибель ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Маріуполь Донецької області внаслідок воєнних дій, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи вищевикладене, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Войнової Н. В. підлягає задоволенню, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2023 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Войнової Наталі Володимирівни задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Маріуполь Донецької області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , внаслідок воєнних дій в місті Маріуполі Донецької області.

Датою та місцем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 , м. Маріуполь Донецької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 17 травня 2024 року.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук