№ 209/2804/20
№ 2/207/350/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про витребування доказів

15 березня 2024 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.

при секретарі Сівачук А.А.

за участі:

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське клопотання представника позивача приватного підприємства «Світлана 2000» - Демінова О.І. про витребування доказів по цивільній справі за позовом приватного підприємства «Світлана 2000» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватне підприємство «Феміда» про визнання договору позики та договору поруки недійсними,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться вищезазначена справа.

Представником позивача ОСОБА_1 подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому просить суд витребувати у відділення поліції № 3 Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області матеріали кримінального провадження № 0002455 від 21 листопада 2017 року, внесене в ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 364-1 КК України, для огляду в судовому засіданні.

В обґрунтування поданого клопотання представник позивача зазначив, що кримінальне провадження № 0002455 було порушено за заявою ОСОБА_6 (який є засновником ПП «Світлана 2000») і стосується саме оспорюваних договорів, які є предметом цієї цивільної справи. В рамках зазначеного кримінального провадження в якості свідка допитувався колишній директор ПП «Світлана 2000» ОСОБА_7 , також в матеріалах справи містяться оригінал висновку експерта за результатами проведення психологічної експертизи із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа від 02 листопада 2021 року та інші докази, які мають значеня для поточної цивільної справи.

Аналогічне клопотання подавалось представник третьої особи - ПП "Феміда"

В судовому засіданні представники позивача клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Переверзев І.В. заперечував проти задоволення клопотання про витребування доказів з наступних підстав.

По-перше, позивачем пропущено строк подання доказів / клопотання про витребування доказів.

Позивач не обґрунтував неможливість подання клопотання про витребування з Відділення поліції №3 Кам?янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області матеріалів кримінального провадження №0002455 від 21.11.2017 у встановлений строк з причин, що не залежали від нього.

Вказане є самостійною підставою для відмови в задоволенні клопотання позивача.

По-друге, щодо наявності в матеріалах кримінального провадження висновку психологічної експертизи.

Вказаний висновок було складено без участі відповідача, який був позбавлений можливості реалізувати свої права, пов`язані з проведенням експертного дослідження. Зокрема, відповідач був позбавлений права обрання експерта (ч. 3 ст. 103 ЦПК України), запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта (ч. 5 ст. 103 ЦПК України).

Касаційний цивільний суд Верховного Суду 29.11.2023 року розглянув справу №589/4601/21, в якій постало питання, чи можливо за допомогою поліграфа спростувати укладення договору позики.

КЦС дійшов висновку про те, що наданий стороною висновок за результатами проведення психологічної експертизи із застосуванням поліграфа від 10 серпня 2022 року суди попередніх інстанцій правильно вважали недостатнім доказом на спростування факту відсутності між сторонами позикових зобов`язань за розпискою від 19 лютого 2019 року.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 559/2218/17, від 24 травня 2023 року у справі № 759/17745/18.

До того ж, згідно з ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. В той же час, висновок експерта, який міститься в матеріалах кримінального провадження №0002455 від 21.11.2017, виготовлений ані на замовлення учасника поточної справи, ані на підставі ухвали суду про призначення експертизи, а тому такий висновок не може мати статусу висновку експерта в розумінні ЦПК України і, відповідно, мати статус належного та допустимого доказу по справі.

А згідно з ч. 4 ст. 102 ЦПК України висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Разом з тим, висновок експерта, який міститься в матеріалах кримінального провадження №0002455 від 21.11.2017, не може бути приєднаний до поточної справи. До того ж, і сам позивач в своєму клопотанні просить лише оглянути матеріали кримінального провадження, в т.ч. і наявний в них висновок експерта, що також виключає його приєднання до поточної справи і, як наслідок, використання як належного та допустимого доказу.

По-третє, сторона відповідача вважає матеріали кримінального провадження, в якому не ухвалено вироку суду, такими, що не можуть бути використані в поточній справі в якості належних та допустимих доказів.

Показовою в цьому питанні є позиція, викладена в постанові Верховного Суду у справі №909/685/18 від 28.04.2020.

Колегія суддів погодилася з доводами касаційної скарги, про те, що суди попередніх інстанцій безпідставно прийняли в якості допустимого доказу матеріали кримінального провадження, оскільки відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому, Верховний Суд зазначив, що у частині 6 статті 75 ГПК України зазначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В переглянутій касаційним судом справі судами попередніх інстанцій не досліджувалося питання та не встановлювалися обставини наявності або відсутності вироку суду у кримінальному провадженні, ухвали про закриття кримінального провадження.

З огляду на наведене, за висновком Верховного Суду суди попередніх інстанцій припустилися порушення приписів частини 6 статті 75 та частини 1 статті 77 ГПК України.

Отже, на переконання сторони відповідача, якщо кримінальне провадження не завершене і не було винесено вироку, то матеріали кримінального провадження, зокрема протоколи допиту свідків не можуть бути використані як належні та допустимі докази у цивільному процесі.

Разом з тим, згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Протоколи допиту, складені слідчим, які просить оглянути позивач в матеріалах кримінального провадження, не є ані письмовими, ані речовими доказами, не є висновком експерта чи показаннями свідка в розумінні ЦПК України.

Враховуючи викладене, просить відмовити в задоволенні клопотання про витребування матеріалів кримінального провадження №0002455 від 21.11.2017.

Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши зміст клопотання, не знаходить підстав для задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У клопотанні про витребування доказів не зазначені обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати, відсутні відомості про вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цих доказів самостійно, доказів вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання таких доказів.

Також, відповідно до Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.04.2016 № 296 встановлено, що витребувати кримінальне провадження з метою ознайомлення з матеріалами досудового розслідування мають право заступник Голови Національної поліції України - начальник ГСУ, його перший заступник та заступники, начальник слідчих управлінь ГУНП (особи, які виконують їх обов`язки) та встановлені підстави для такого витребування.

Положення Інструкції не надають право суду витребувати кримінальне провадження, досудове розслідування по якому не закінчено, шляхом винесення ухвали про витребування доказів.

Слід звернути увагу, що наразі відомості про закінчення досудового розслідування вказаного кримінального провадження позивачем не надані.

Відповідно до ст. 222 КПК України про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування визначено, що відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Так, витребування в межах розгляду цивільної справи матеріалів досудового розслідування, яке незакінчене, без дозволу слідчого чи прокурора призведе до порушення таємниці досудового розслідування.

Крім того, матеріали кримінального провадження, в якому не ухвалено вироку суду, не можуть бути використані в поточній справі в якості належних та допустимих доказів.

Також суд звертає увагу на те, що згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Протоколи допиту, складені слідчим, які просить оглянути позивач в матеріалах кримінального провадження, не є ані письмовими, ані речовими доказами, не є висновком експерта чи показаннями свідка в розумінні ЦПК України.

Окрім цього, згідно з ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. В той же час, висновок експерта, який міститься в матеріалах кримінального провадження №0002455 від 21.11.2017, виготовлений ані на замовлення учасника поточної справи, ані на підставі ухвали суду про призначення експертизи, а тому такий висновок не може мати статусу висновку експерта в розумінні ЦПК України і, відповідно, мати статус належного та допустимого доказу по справі.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду 29.11.2023 року розглянув справу №589/4601/21, в якій постало питання, чи можливо за допомогою поліграфа спростувати укладення договору позики.

КЦС дійшов висновку про те, що наданий стороною висновок за результатами проведення психологічної експертизи із застосуванням поліграфа від 10 серпня 2022 року суди попередніх інстанцій правильно вважали недостатнім доказом на спростування факту відсутності між сторонами позикових зобов`язань за розпискою від 19 лютого 2019 року.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 559/2218/17, від 24 травня 2023 року у справі № 759/17745/18.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання про витребування доказів представника позивача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.76,77,81,84,197,258,260,261 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання представника позивача приватного підприємства «Світлана 2000» - Демінова О.І. представнику третій особі ПП "Феміда" по цивільній справі за позовом приватного підприємства «Світлана 2000» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватне підприємство «Феміда» про визнання договору позики та договору поруки недійсними, про витребування у відділення поліції № 3 Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області матеріали кримінального провадження № 0002455 від 21 листопада 2017 року, внесене в ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 364-1 КК України, для огляду в судовому засіданні, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.М.Юрченко