ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2662/24
провадження № 2/753/3899/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гусак О.С., розглянувши за правилами спрощеного провадження справу за позовомкомунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

у лютому 2024 року комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просило стягнути з відповідача, який є власником квартири АДРЕСА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 60 828,81 грн.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що внаслідок несумлінного ставлення відповідача до своїх обов`язків по сплаті коштів за спожиті житлово-комунальні послуги, а саме послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, позивач зазнає збитків стосовно утримання будинку. Також позивач просив стягнути з відповідача збитки від інфляції, три проценти річних та судові витрати.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 лютого 2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до довідки з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/ КМДА» відповідач значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачам направлялись ухвали про відкриття провадження та позовні заяви з додатками, які повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18.

Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмових відзивів на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини

Як встановлено судом, позивач є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 та здійснює господарську діяльність із утримання, обслуговування, експлуатації житлового та нежитлового фонду комунальної власності району, а також здійснює контроль за додержанням встановленого порядку використання жилих і інших приміщень житлового фонду та виконання громадянами Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями.

Відповідно до ст. 175 ЖК України державні і громадські органи, підприємства, установи, організації, службові особи зобов`язані дбати про схоронність житлового фонду та підвищення його благоустрою.

Відповідно до довідки з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/ КМДА» відповідач значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 30).

Крім того, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с. 11), а також є споживачем житлово-комунальних послуг за даною адресою.

8 листопада 2014 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договори № 172 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 9-10).

За змістом ст. ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в ред. чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов`язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не здійснює оплату вартості житлово-комунальних послуг, та на підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок, відповідно до якого станом на жовтень 2023 року за відповідачем наявний борг за житлово-комунальні послуги в розмірі 54 972,03 грн. (а.с. 12-13).

Визначаючи розмір заборгованості відповідача за оплату житлово-комунальних послуг, суд покладає в обґрунтування свого рішення наданий позивачем розрахунок, як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих сум, здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм та пропорційно до загальної площі належної відповідачу квартири.

Відповідач не виконав грошове зобов`язання, а отже він, відповідно до положень ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із наданим позивачем розрахунком, судом встановлено, що за період з 1 грудня 2018 року по 31 січня 2022 року втрати позивача від інфляції склали суму в розмірі 4 187,43 грн., три відсотки річних за вказаний період прострочення становить суму в розмірі 1 669,35 грн. (а.с. 14).

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 60 828,81 грн. є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у сумі 3 028 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім того, позивачем понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2 500 грн.

Позивачем надано документи (платіжні квитанції) про понесені ним витрати у такій сумі.

Так, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України).

Водночас, розмір понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази.

У матеріалах справи міститься договір про надання правничої допомоги № 118-23Т від 3 квітня 2023 року та додаток до договору № 1, договір № 48 про залучення адвоката для надання послуг за договором про надання правничої допомоги № 118-23Т від 3 квітня 2023 року, попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, детальний опис робіт, акт виконаних робіт, платіжне доручення про сплату витрат на правову допомогу, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Ключник А.В., довіреність від 10 січня 2024 року № 056/04-58 (а.с. 15-26).

За таких підстав, зважаючи на співмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, з відповідача на корить позивача необхідно стягнути 2 500 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 322, 526, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд,

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 25-Б) заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 60 828,81 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С. Гусак