Справа № 489/7984/23
Провадження № 2/489/493/24
21 травня 2024 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Костюченка Г.С.,
за участі секретаря судового засідання Савкової К.А.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди
В грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_4 . Після смерті останньої відкрилася спадщина, яка складається з 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Також, крім позивача був інший спадкоємець - ОСОБА_3 ОСОБА_2 звернувся до державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Токіой І.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , але позивачу було відмовлено, оскільки він не надав правовстановлюючого документу на спадковий будинок.
Правовстановлюючий документ знаходився у відповідача - ОСОБА_3 . Відповідачка навмисно не надавала нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу.
В зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з позовними вимогами, відповідно дот яких просив визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) право власності на обов`язкову 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2023 позовні вимоги задоволено частково. Судом вирішено: визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) право власності на 36/400 житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування обов`язкової частки (1/4) за законом після смерті матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).
Позивач наголошував, що незаконною бездіяльністю відповідача йому нанесено моральну шкоду, яка виразилася у необхідності звернення до суду, нести матеріальні збитки, також позивач вказував, що в результаті неправомірної бездіяльності погіршився стан його здоров`я. Моральну шкоду оцінює у 207000 грн.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.
Представник позивача вимоги підтримав.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Дослідивши докази у справі, вислухавши представника позивача, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
Згідно з копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.1991, посвідченого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2-657, вбачається, що ОСОБА_4 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 (спадкове майно - цілий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться на земельній ділянці 458 кв.м.).
Відповідно до копії договору дарування від 16.06.2009, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нікою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №1480, ОСОБА_4 передала 64/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд у власність ОСОБА_6 безоплатно, а останній прийняв цю частку житлового будинку.
Згідно з копією заповіту від 20.11.2017, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Коноваленко В.В., зареєстрованого в реєстрі за №741, 742, ОСОБА_4 заповіла усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право - ОСОБА_3 .
З копії повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №36/02-31 від 02.02.2023, винесеної державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) І. Токіой, Кузнецовим О.Т. не були надані документи на підставі яких право власності на спадкове майно належало спадкодавцю.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав та з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.06.2023 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_7 (64/100 часток) та ОСОБА_4 (36/100 часток).
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2023 позовні вимоги задоволено частково. Судом вирішено: визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) право власності на 36/400 житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування обов`язкової частки (1/4) за законом після смерті матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (ч.2 ст.1167 ЦК України).
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.ч. 1, 2 ст.23 ЦК України).
За приписами ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
В п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 (далі ППВСУ №4 від 31.03.1995) зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 ППВСУ №4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №464/3789/17 від 10.04.2019).
В якості доказів протиправної поведінки відповідача представник ОСОБА_2 зазначала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №36/02-31 від 02.02.2023, винесеної державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) І.Токіой, проте жодних відомостей про знаходження правовстановлюючого документу на будинок у відповідача зазначена постанова не містить.
Також, судом було досліджено копію спадкової справи № 157/2018, зведеної після смерті ОСОБА_4 . Відповідно до змісту зазначеної спадкової справи суд не вбачає будь яких відомостей про знаходження правовстановлюючого документу на будинок у відповідача, а також доказів навмисного порушення прав ОСОБА_2 .
В матеріалах справи відсутні будь які докази, що правовстановлюючий документ знаходився у відповідача, яка умисно заважала позивачу реалізувати його спадкові права. Також позивач не наводить правової норми, яка б зобов`язувала іншого спадкоємця надати необхідні документи нотаріусу для оформлення спадщини. Надання нотаріусу необхідних документів є правом спадкоємця а ні обов`язком.
За твердженням представника позивача, моральна шкода, яка завдана відповідачем позивачу полягає у душевних стражданнях, яких ОСОБА_2 зазнав у зв`язку з бездіяльністю відповідача, та змушений був витрачати час для захисту своїх прав у суді.
Суд враховує те, що позивачем надано докази звернення до лікарів, із зазначенням про погіршення самопочуття ОСОБА_2 , але доказів, що зазначені зміни у стані здоров`я перебували у причинному зв`язку з бездіяльністю відповідача суду не надано.
Крім того, позивач не заявляв клопотання про допит свідків (друзів, членів сім`ї, родичів та ін.), які могли б підтвердити серйозність душевних страждань позивача, що настали внаслідок протиправної бездіяльності відповідача.
Також суду не надано будь яких доказів протиправної бездіяльності відповідача, яки б надавали можливість встановлення підстав для стягнення моральної шкоди.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Представником позивача не надано належних та допустимих доказів протиправної поведінки або бездіяльності відповідача, тому суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди, яка може бути саме наслідком порушеного права позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди відмовити.
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з моменту складення повного тексту рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.05.2024.

Суддя Г. С. Костюченко