Справа №359/3403/24
Провадження №2/359/1949/2024
УХВАЛА

21 травня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Шандар М.М.,

здійснюючи в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ квартир, що є спільною сумісною власністю сторін,

встановив:

Представники сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з заявою про затвердження мирової угоди, за умовами якої квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю сторін; в порядку поділу цих об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_1 визнається право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2 ; після здійснення поділу право власності на квартири виникає у сторін з моменту набрання ухвалою суду законної сили; з цього ж моменту ОСОБА_2 втрачає право на проживання та реєстрацію місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язується передати відповідачу особисті речі: зелений велосипед, жорсткий внутрішній диск, вбудований сейф, картонний ящик з різними паперовими документами, верхній жіночий одяг, диван світло-бежевого кольору на металевих ніжках, холодильник торгової марки «Indesit», плиту газову та дрібну побутову техніку (чайник з синім підсвітленням, блендер, фен електричний та мульти-варку); все інше майно, яке не є предметом мирової угоди, залишається власністю тієї сторони, за якою зареєстровано речове право, або яка фактично володіє ним.

Процесуальні правовідносини регулюються главою 5 «Відмова позивача від позову. Мирова угода» розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Згідно з ч.5 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права та охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними; одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Встановлено, що за своєю правовою природою мирова угода є цивільно-правовим договором, чинність якого обумовлена набранням ухвалою суду законної сили. Однак це зовсім не означає, що право власності на нерухоме майно, яке є предметом мирової угоди, також виникає у сторін з моменту набрання судовим рішенням законної сили. Навпаки, за правилами ч.1 ст.182 та ч.4 ст.334 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у набувача з моменту державної реєстрації речового права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому умова мирової угоди про те, що право власності на спірні квартири виникне у сторін з дня набрання ухвалою суду законної сили суперечить цивільному законодавству України. Право ОСОБА_2 на користування квартирою АДРЕСА_1 та реєстрація її місця проживання в цьому об`єкті нерухомого майна також будуть припинені виключно на підставах та в порядку, передбаченому чинним житловим та міграційним законодавством України, а не на підставі цього судового рішення.

Крім того, зелений велосипед, жорсткий внутрішній диск, вбудований сейф, картон-ний ящик з різними паперовими документами, верхній жіночий одяг, диван світло-бежевого кольору на металевих ніжках, холодильник торгової марки «Indesit», плита газова та дрібна побутова техніка (чайник з синім підсвітленням, блендер, фен електричний та мультиварка), що підлягають поверненню ОСОБА_2 , не мають жодних ідентифікуючих ознак. Ця обставина свідчить про те, що мирова угода в частині цієї умови є невиконуваною в розумінні ч.5 ст.207 ЦПК України. Особливу увагу звертає на себе умова про поділ невизначеного майна сторін, яке не є предметом мирової угоди. Така умова є абсолютно алогічною, не ґрунтується на чинному цивільному законодавстві України та також має ознаку невиконуваності.

З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для затвердження мирової угоди. Тому у задоволенні заяви, поданої представниками сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , належить відмовити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.258, ч.4, ч.5 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви представників сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про затвердження мирової угоди відмовити.

Продовжити підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ квартир, що є спільною сумісною власністю сторін.

Ухвала суду не підлягає апеляційному оскарженню, набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець