У Х В А Л А

09 травня 2024 року

м. Київ

справа 638/20259/23

провадження № 61-117вп24

Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2024 року про визначення підсудності у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

13 лютого 2024 року від ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Воронов О. В., надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позивач та відповідач проживають за межами України, а саме, у Федеративній Республіці Німеччина.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу направлено до Верховного Суду для визначення підсудності у порядку, визначеному статтею 29 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Частиною першою статті 29 ЦПК України передбачено, що підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Отже, суддя Верховного Суду визначає підсудність справ за участю громадян України або громадянина України та іноземця, якщо обидві сторони проживають за межами України.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 є громадянкою України.

ОСОБА_1 є громадянином Єгипту, однак має посвідку на постійне проживання в Україні.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 вказує, що на даний час, вона та чоловік проживають за межами України, а саме, у Федеративній Республіці Німеччина.

Дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність належних доказів на підтвердження того, що на даний час сторони проживають за кордоном.

Докази, що ОСОБА_2 проживає не в Україні викладені іноземною мовою та не містять належно посвідченого перекладу, що позбавляє суд можливості перевірити місце її проживання за межами України.

Інформація Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про перетин ОСОБА_1 кордону, не є доказом того, що він проживає за межами України.

Виходячи з наведеного, правові підстави, передбачені національним процесуальним законом, для визначення підсудності суддею Верховного Суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відповідно до статті 29 ЦПК України відсутні.

Керуючись статтею 29 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у визначенні підсудності цивільної справи № 638/20259/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Цивільну справу № 638/20259/23 повернути до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко