Справа № 275/432/24
20 травня 2024 року селище Брусилів
Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Миколайчука П.В,
із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу,-
Моторне (транспортне) страхове бюро України, в особі представника - адвоката Висоцької Х.О. 25.03.2024 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу, а саме просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 61 716, 97 грн., заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в розмірі 3 028 грн.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.10.2021 о 16:50 год. в м.Дніпро по пр.Богдана Хмельницького, 44, біля електроопори №90, №92, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Dadi», д.н.з. НОМЕР_1 , перед перестроюванням не переконався, що це буде безпечним і не створить шкоди або небезпеки іншим учасникам, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , піді керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29.11.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та вказаною постановою було встановлено, що вина ОСОБА_1 в порушенні вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України - підтверджена. Власник автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди і йому було виплачено страхове відшкодування в розмірі 60 196, 97 грн. На час дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тому відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. Просить суд позов задовольнити.
Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 26.03.2024 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належними чином в порядку ст.ст. 128-131 ЦПК України шляхом надсилання і отримання судових повісток на зареєстровану адресу проживання та за номером мобільного зв`язку. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, та не подано відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечив, суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по ній, на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.
Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.
Судом встановлено, що 06.10.2021 о 16:50 год. трапилась дорожньо-транспортна пригода, а саме: в АДРЕСА_1 , біля електроопори №90, №92, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Dadi», д.н.з. НОМЕР_1 , перед перестроюванням не переконався, що це буде безпечним і не створить шкоди або небезпеки іншим учасникам, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
Відповідно до постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29.11.2021 ОСОБА_1 визнано винними у вчиненні 06.10.2021 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Указана постанова набрала законної сили 10.12.2021 (а.с. 5).
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, суд вважає встановленими та доведеними ті обставини, що саме винними діями водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Dadi», д.н.з. НОМЕР_1 заподіянню шкоди транспортному засобу «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 .
З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була не застрахована, що підтверджується запитом про перевірку чинності полісу внутрішнього страхування та відповіддю від НПУ (а.с. 8, 9-10), доказів на спростування даної обставини відповідачем не надано.
Власник транспортного засобу «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 в особі представника, 06.10.2021 звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про ДТП та 07.10.2021 з заявою про відшкодування шкоди. (а.с. 11, 12).
Згідно висновку експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 387/21А від 29.11.2021 з додатками, внаслідок пошкодження транспортного засобу «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 у дорожньо-транспортній пригоді, вартість (розмір) збитків становить 60 196, 97 грн. (без ПДВ) (а.с. 15-21, 22-34).
Факт виплати вказаних коштів підтверджується платіжною інструкцією № 818781 від 12.04.2022 (а.с. 37).
24.01.2024 ОСОБА_1 був направлений лист-вимога про відшкодування Моторному (транспортному) страховому бюро України з проханням в добровільному порядку відшкодувати зазначені витрати в розмірі 61 716, 97 грн. (а.с. 38, 39).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Пунктом 2.1. статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно із абзацом 1 пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до частини шістнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).
В силу положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
За змістом частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи. відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоду, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
З аналізу змісту глави 82 Цивільного кодексу України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси.
Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.
У даній справі Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило відшкодування регламентної виплати потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_2 за страховика винної особи з посилання на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди06.10.2021 не була застрахованою.
Відповідно до частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до пункту 1.2. статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування».
Згідно п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених ст. 41 цього Закону.
Звертаючись із позовом до суду МТСБУ обґрунтував наявність у нього права на стягнення шкоди в порядку регресу із посиланням на приписи статі 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначивши про здійснення ним регламентної виплати потерпілому у ДТП особі регламентної за страховика винної особи, цивільно-правова відповідальність якої в ДТП не була застрахована відповідачем.
Правовий статус МТСБУ у свою чергу визначено в Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, за пунктом 39.1. статті 39 цього Закону МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.
Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, у спірних правовідносинах позивач не є страховиком потерпілої особи (власника пошкодженого транспортного засобу «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 ) за договором добровільного страхування, а регламентна виплата, яку здійснило МТСБУ цій особі, припинила деліктне зобов`язання між власниками транспортних засобів, що постраждали внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Виключний перелік регламентних виплат, що здійснюються МТСБУ передбачено статтями 41 та 42 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У вказаних нормах визначено, що МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, передбачених цим Законом.
Підставою заявлених вимог про відшкодування шкоди в порядку регресу позивачем визначено із посиланням на приписи пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обставини перерахування ним в порядку статті 41 зазначеного Закону потерпілій у ДТП особі регламентної виплати за страховика винної особи, цивільно-правова відповідальність якої в ДТП не була застрахована.
Згідно з пунктом 38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Отже, зазначена стаття передбачає наявність у МТСБУ права на пред`явлення регресного позову за наявності однієї з умов, що вказані у пункті 38.2 цієї статті.
Таким, чином, оскільки в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_1 , був пошкоджений автомобіль «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , а ОСОБА_1 на час скоєння вказаного ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в свою чергу МТСБУ з фонду захисту потерпілих виплачено ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 60 196, 97 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, яка сталася також з вини ОСОБА_1 та 1520 грн. за надані послуги експерта по визначенні вартості матеріального збитку, тому, позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, підлягають задоволенню.
Згідно вимог статті 141 ЦПК України стороні, в зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в повному обсязі.
Керуючись статтями 4, 5, 11-13, 43, 76-77, 81, 83, 141, 263-265, 268, 272-274, 279, 354 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану майнову шкоду у розмірі 61 716 (шістдесят одна тисяча сімсот шістнадцять) гривень 97 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте Брусилівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не будуть подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Брусилівський районний суд Житомирської області до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Повний текст рішення складено судом 21 травня 2024 року.
Сторони у справі:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Суддя П.В. Миколайчук