Справа № 462/1594/24 Головуючий у 1 інстанції: Мруць І.С.
Провадження № 22-ц/811/702/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 01 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення її позову до ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на користь позивачки 12 325 доларів США заборгованості за Договором позики, який було укладено між згаданими сторонами 01 червня 2022 року, шляхом накладення арешту в межах суми позову «на майно Відповідача …, в тому числі грошові кошти, які розміщені на рахунках в банках України, рухоме майно та все нерухоме майно, в тому числі: 1/2 квартири за адресою АДРЕСА_1 » (а.с. 63-65).

Дану ухвалу оскаржив представник позивачки.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити заяву позивачки про забезпечення позову, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального права (а.с. 42-48).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові N 6-605цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином забезпечення позову покликане забезпечити належне виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто вплинути на можливе утруднення його виконання чи сприяти уникненню можливості його невиконання. Вказані заходи не стосуються інших можливих подальших наслідків, що можуть виникнути внаслідок задоволення позовних вимог.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що ухвала про забезпечення позову повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Як вбачається з доводів позовної заяви та заяви про забезпечення позову, предметом позовних вимог є стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованостей, які виникли у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договорами позики, які були укладеними між позивачкою (як позикодавцем) та відповідачем (як позичальником) 01 червня 2022 року (а.с. 67) та 01 жовтня 2022 року (а.с. 68).

В обґрунтування заявлених позовних вимог та заяви про забезпечення позову від 27.02.2024 року представником позивачки до матеріалів справи долучено Інформаційні довідки з (зокрема) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.02.2024 року, яка містить інформацію про те, що ще 20.12.2019 року на все майно ОСОБА_3 (позивача) постановою державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області накладено арешт (а.с. 13).

Крім цього, ця ж Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.02.2024 року також містить інформацію про те, що постановою державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 14.05.2021 року ще раз на все нерухоме майно ОСОБА_3 накладено арешт (а.с. 14).

Тобто, як вбачається з вищенаведеного, станом ще на час укладення між сторонами даного спору вищезгаданих Договорів позики від 01 червня 2022 року та від 01 жовтня 2022 року (та, відповідно, передачі позивачкою відповідачу коштів, які були предметом позик за цими договорами) все майно відповідача вже було обтяжене накладенням на нього арешту і інформація про це була доступною (про що свідчить те, що цю інформацію представником позивачки було долучено до позовної заяви), однак наведені обставини не стали перешкодою для позивачки в укладенні згаданих Договорів позики.

Вищезгадана Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.02.2024 року не містить інформації про те, що згадані у ній арешти, накладені на все майно відповідача, у подальшому були скасовані.

Ні заява про забезпечення позову, ні апеляційна скарга не містять доводів стосовно того, як саме за вищенаведених обставин відповідач може відчужити належну йому власність до набрання рішенням суду по даній справі законної сили.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 01 березня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 20 травня 2024 року.

Головуючий : Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.