Справа № 307/4336/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 травня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря Гусоньки З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2023 року (головуючий суддя Ніточко В.В.) у справі №307/4336/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Позовну заяву було подано та підписано представником позивача адвокатом Крушицькою А.А.

Позов мотивовано тим, що з 05.09.1998 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу дітей у сторін немає. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння, спільні інтереси, сторони мають різні погляди на сімейне життя, втратили почуття довіри та любові. Зазначав, що сторони не ведуть спільне господарство, а шлюб набув формальних ознак. Вказував, що відповідач відмовляється з`явитися до органів ДРАЦСу для розірвання шлюбу у позасудовому порядку. Посилаючись на дані обставини, позивач просив розірвати шлюб, укладений між сторонами.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 25.10.2023 позов ОСОБА_2 задоволено. Шлюб між сторонами розірвано.

На це рішення суду подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій просить прийняти відмову позивача ОСОБА_2 від позову, визнати нечинним рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позовна заява підписана адвокатом, а не позивачем, у зв`язку з перебуванням позивача за межами України. При цьому до моменту ухвалення оскаржуваного рішення сторони примирилися та наразі проживають разом. Посилалася на те, що у зв`язку з перебуванням позивача за межами України, він не мав технічної можливості завчасно повідомити суд про дану обставину, а місцевий суд вирішив справу за наявними у справі доказами.

Зазначала, що у зв`язку з примиренням сторін, позивач ОСОБА_2 відмовився від позову, що підтверджується доданою до апеляційної скарги заявою позивача, а відповідачем, вказана відмова прийнята.

Як зазначено у вказаному додатку до апеляційної скарги заяві про відмову від позову - така відмова є добровільною та відповідає волі позивача, а позивач усвідомлює наслідки такої процесуальної дії та свідомо бажає їх настання (а.с.58). Разом із тим, текст заяви містить у собі відомості про те, що заявнику при складанні цієї заяви вже відомо про факт подання апеляційної скарги ОСОБА_1 на судове рішення та те, що доводи такої скарги визнаються ініціатором заяви про відмову від позову, не зважаючи на ту обставину, що апеляційна скарга ще не була подана до апеляційного суду, а відповідна заява подана одночасно із апеляційною скаргою.

При цьому, текст заяви виготовлено та надруковано за допомогою комп`ютерної техніки, підпис виконано синьою кульковою ручкою, вказана заява не містить дату складання цього документу, а автором документу зазначено «В.Лиспух».

Апеляційним судом у даній справі призначались три судові засідання, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлялись належним чином (а.с.75-77, 82-85, 90-92).

Зважаючи на те, що від позивача ОСОБА_2 заява про відмову від позову безпосередньо до апеляційного суду не надходила, а була приєднана як додаток до апеляційної скарги відповідачем ОСОБА_1 , наявність протиріч у доводах апеляційної скарги щодо примирення сторін, їх спільного проживання та твердженнях щодо проживання позивача за кордоном, з урахуванням часу пред`явлення позову (у вересні 2023 року) та запроваджених на території України обмежень щодо заборони на період дії правового режиму воєнного стану виїзду за межі України, з метою перевірки дійсної позиції позивача, апеляційним судом було визнано явку сторін обов`язковою.

Проте в жодне із судових засідань сторони не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів розглянула справу за відсутності сторін. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач має право відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Частиною 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відмова від позову - це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу. Відмова позивача від позову це вияв принципу диспозитивності, тому ця дія здійснюється під контролем суду (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 180/2161/19, від 13.04.2023 у cправі № 904/1478/19).

Таке волевиявлення має вчинятися самостійно позивачем, яке подане чи надіслане ним (або через представника) безпосередньо до суду.

Суд повинен з`ясувати чи є таке волевиявлення позивача вільним та зобов`язаний роз`яснити йому наслідки таких дій.

Саме з метою здійснення під контролем суду процесуальної дії позивача, з`ясування його справжнього волевиявлення, спрямованого на відмову від позову, сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, недопущення судового процесу у безладний рух, задля перевірки дійсної позиції позивача, апеляційним судом було визнано явку сторін обов`язковою.

Для з`ясування дійсних обставин справи, повного та об`єктивного розгляду апеляційної скарги, була необхідною участь сторін у судовому засіданні, надання пояснень, для встановлення і перевірки фактів і обставин, які можуть бути відомі лише їм та можуть бути визнані сторонами, зокрема щодо їх примирення, спільного проживання та спростування суперечливих доводів апелянта щодо окремого проживання позивача за межами України, а також з`ясування дійсного самостійно волевиявлення позивача, спрямованого на відмову від позову.

Проте в жодне із судових засідань сторони не з`явились, про поважність неявки суд не повідомляли.

Відповідачка ОСОБА_1 отримувала судову кореспонденцію за вказаною нею в апеляційній скарзі адресою в АДРЕСА_1 , зокрема усувала недоліки апеляційної скарги на виконання ухвали Закарпатського апеляційного суду від 16.11.2023 про залишення апеляційної скарги без руху, вказуючи, що адресою проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 . Позивач у даній справі заявляв про отримання судових повісток в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлень (а.с. 10), отримання процесуальних документів в електронному суді (а.с. 8-9). Однак позивач ОСОБА_2 жодного повідомлення апеляційному суду ні в паперовій формі, ні на електронну адресу суду не надсилав, в судових засіданнях у суді апеляційної інстанції участі у справі через представника не брав, клопотань про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку не подавав.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням та не вчиненням нею процесуальних дій, відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України.

Оскільки вжиті апеляційним судом заходи не дали можливості встановити дійсну позицію позивача у справі, колегія вважає, що приєднана до апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 заява про відмову від позову не може бути взята до уваги та відповідно, відмова від позову не може бути прийнята судом. Тому апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що з 05.09.1998 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу дітей в них немає. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння, спільні інтереси, сторони мають різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття довіри та любові. На момент розгляду справи сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Разом із позовною заявою було подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача, у якій містилась позиція сторони не надавати строк для примирення сторін, проти примирення позивач заперечував, вказував, що зберегти сім`ю неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначала, що сторони примирилися та додала до скарги заяву, подану від імені позивача, про відмову від позову. Інших доводів щодо незаконності чи необґрунтованості рішення суду апеляційна скарга не містить.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначав, що заперечує проти примирення і сім`ю зберегти неможливо, а отже, вільна згода чоловіка на шлюб відсутня.

За відсутності належних, допустимих і достатніх доказів щодо примирення сторін, відсутності належним чином оформленої заяви позивача ОСОБА_2 про відмову від позову, відсутності факту подання чи надіслання заяви про відмову від позову самостійно позивачем ОСОБА_2 безпосередньо до апеляційного суду, беручи до уваги те, що позивач ОСОБА_2 не оскаржував судове рішення про розірвання шлюбу, визнання нечинним такого рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав позивача. Зважаючи на викладені вище обставини, апеляційний суд не може взяти до уваги надану відповідачем заяву як відмову позивача від позову.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права тому, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття. Касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 травня 2024 року.

Головуюча:

Судді: