печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" травня 2024 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань Романенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору недійсним, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2024 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

07 травня 2024 року визначено суддю для розгляду справи та передано для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила визнати недійсним кредитний договір № О-8 від 05 березня 2024 року, укладений від імені ОСОБА_1 , з АТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою від 09 травня 2024 року у справі відкрито провадження, для розгляду справи у спрощеному порядку.

Одночасно із позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 здійснювати платежі за кредитним договором О-8, оформленим 05.03.2024 та відкритою кредитною лінією до дня набрання рішенням суду у цій справі законної сили. Заборонити Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» нараховувати та стягувати з ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами, пеню, штрафні санкції, інші платежі до дня набрання рішенням суду законної сили.

Обґрунтовуючи доводи заяви про забезпечення позову, представник позивача вказала, що предметом спору у справі є визнання кредитного договору недійсним у зв`язку з тим, що даний кредитний договір позивачем не укладався та не підписувався, згода на обробку персональних даних нею не надавалась, договір було укладено шляхом вчинення шахрайських дій від імені позивача. Умовами оспорюваного договору передбачено - сума кредиту 104500 грн., строк кредиту 36 міс., процентна ставка, відсотків річних, 1,5% сплачується щомісячно від загальної суми кредиту (18% річних), реальна річна процентна ставка 35,19% річних. Таким чином, протягом усього часу розгляду справи у суді, набрання рішенням законної сили або його перегляду в апеляційному порядку, позивачка змушена сплачувати на користь відповідача відсотки за користування кредитом, якого не отримувала.

Такі щомісячні платежі будуть збільшувати матеріальні збитки позивачки та вимагати від неї подання відповідних заяв про збільшення позовних вимог. Ціна позову на дату звернення до суду складає 32394,41 грн., яка складається із 12394,41 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди. Невжиття заходів із забезпечення позову будуть щомісячно збільшувати суму 12394,41 грн. на розмір відсотків за користування кредитом, пені, штрафних санкцій, оплату банківських послуг з перерахування грошей.

За змістом частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до положень статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єктів користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Предметом розгляду у цьому спорі позивач визначив недійсність правочину, оскільки кредитний договір був укладений шахрайським шляхом, про факт чого заявлено до правоохоронних органів і розпочато кримінальне провадження № 0000300, кредитних коштів вона не отримувала, але відповідач нараховує проценти за користування ними.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» суд зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Також, у рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у вищевказаному рішенні ЄСПЛ ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогами позову, суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» нараховувати та стягувати з ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами, пеню, штрафні санкції, інші платежі до дня набрання рішенням суду законної сили.

Як передбачено положеннями частини сьомої статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною третьою статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» нараховувати та стягувати з ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами, пеню, штрафні санкції, інші платежі за договором О-8 від 05.03.2024, до дня набрання рішенням суду законної сили.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, її оскарження не зупиняє її виконання.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (, вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, 01001)

Суддя О.Л. Бусик