ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м.Суми

Справа №592/15556/23

Номер провадження 22-ц/816/658/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Четвертак Ларисою Віталіївною

на рішенняКовпаківського районного суду м. Суми від 13 грудня 2023 року, ухвалене у складі судді Алфьорова А.М. у м. Суми,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, уточнивши позовні вимоги, просила розірвати шлюб із відповідачем; визначити місце проживання дітей разом з матір`ю; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з 21 листопада 2023 року і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 22 лютого 2013 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у період якого народилися дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні.

Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю спільних інтересів з чоловіком, наявних різних поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння, поваги один до одного, спільне господарство не ведуть. Вважала, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе.

Для дітей за її місцем проживання створені всі необхідні умови для нормального проживання, розвитку та навчання, а тому проживання дітей з матір`ю буде доречним та відповідатиме їхнім інтересам.

Вказувала, що діти повиннім бути забезпечені належним рівнем життя, необхідного для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Відповідач є працездатним та має задовільний стан здоров`я, на даний час проходить службу в ЗСУ, а тому вважала, що може сплачувати аліменти на рівні 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 22 лютого 2013 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 142.

Визначено місце проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн, щомісячно, на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду 16 жовтня 2023 року до досягнення дітьми повноліття, аліменти сплачувати їх матері ОСОБА_1 .

В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 березня 2024 року заяву адвоката Четвертак Л.В., яка дії в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за надання правничої допомоги у сумі 2500 грн.

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині стягнення аліментів, представник ОСОБА_1 адвокат Четвертак Л.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з 16 жовтня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не враховано той факт, що відповідач офіційно працевлаштований, проходить службу в ЗСУ, має регулярний дохід. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочок у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), а не у твердій грошовій сумі.

Вказує, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу дочкам у визначеному позивачем розмірі, що є достатнім та таким, що відповідає потребам дітей, спрямованих на забезпечення їх гармонійного розвитку.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 грудня 2023 року в частині розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей сторонами не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що з 22 лютого 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 142 (а.с. 4).

Сторони мають дітей дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 32-33).

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому вважав за необхідне стягнути з нього на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі 10000 грн, щомісячно, на утримання дітей до досягнення дочками повноліття, починаючи стягнення з 21 листопада 2023 року.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановивши, що оскільки діти сторін проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей.

Разом з тим як убачається з матеріалів справи, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 21 листопада 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Натомість суд першої інстанції змінив спосіб стягнення аліментів, визначивши стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн, а не у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) ОСОБА_5 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як просила ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що від ОСОБА_1 надходила заява про визначення розміру аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, змінивши спосіб стягнення аліментів, вийшов за межі позовних вимог та не врахував положень ч. 3 ст. 181 СК України, оскільки спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Також помилковим є висновок суду першої інстанції про присудження стягнення аліментів на дітей з 16 жовтня 2023 року, оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про збільшення позовних вимог стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей разом з матір`ю 21 листопада 2023 року.

За таких обставин, рішення суду на підставі пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України в частині стягнення аліментів підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у цій частині, стягнувши з відповідача на користь позивача у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 21 листопада 2023 року до досягнення дітьми повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій (а.с.41),

а тому відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

За змістом ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, сторони у спорах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, тому такі витрати вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Четвертак Ларисою Віталіївною, задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 грудня 2023 року в частині стягнення аліментів скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 21 листопада 2023 року до досягнення дітьми повноліття, аліменти сплачувати їх матері ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов