Провадження № 2/679/325/2024
Справа № 679/180/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., розглянувши в м. Нетішин за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

До Нетішинського міського суду Хмельницької області 05.02.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він та відповідачка є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина до 09.04.2023 проживала з відповідачкою, а позивач сплачував аліменти на її утримання. Проте, 09.04.2023 дочка з власної волі переїхала на постійне проживання до свого батька позивача та перебуває на його утриманні. Оскільки всі витрати щодо утримання дитини позивач несе самостійно, а відповідачка, маючи можливість для надання матеріальної допомоги, таку не оказує, він просить стягнути аліменти з відповідачки у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.04.2023, оскільки існувало рішення суду про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дочки і до моменту судового рішення про припинення обов*язку сплати аліментів він не звертався з вимогами про стягнення аліментів, і до досягнення дитиною повноліття. При цьому позивач вказує, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідачки, яка здорова та працездатна, дозволяє їй утримувати доньку.

06.02.2024 та 14.02.2024 повторно судом на адресу відділу адміністративних послуг виконкому міської ради направлено запит щодо місця реєстрації відповідачки.

19.02.2024 до суду надійшла відповідь, згідно з якою відповідачка зареєстрована за адресою, вказаною у позові.

19.02.2024 ухвалою суду прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26.03.2024 судом було ухвалено заочне рішення у справі, яким позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою суду від 09.04.2024 вищевказане заочне рішення скасоване. Роз`яснено відповідачці право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін повідомлені належним чином.

З відзиву на позов вбачається, що відповідачка позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення з неї аліментів на утримання доньки в розмірі 1/8 частки від її доходів, починаючи з 05.02.2024 і до досягнення донькою повноліття. Відповідачка стверджує, що не ухилялася від сплати аліментів, а позивач не вживав заходів щодо одержання аліментів, тому заперечувала стягнення аліментів за минулий час. З приводу аргументації розміру аліментів відповідачка вказала, що позивач більш матеріально забезпечений, а вона має також на утриманні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стан здоров*я якого погіршився, та батька похилого віку, який має ряд серйозних захворювань, крім того, вона несе додаткові витрати з утримання житла та доїзду в іншу місцевість.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалися сторони, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 08.12.2007, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є сторони у справі (а.с. 4).

Як встановлено судовим рішенням від 05.12.2023, 09.04.2023 ОСОБА_3 з власної волі переїхала на постійне проживання до батька, у зв*язку з чим зі вказаної дати припинено стягнення аліментів на її утримання з позивача на користь відповідачки (а.с.9-10).

Згідно з довідкою від 01.11.2023 ОСОБА_3 навчається у Нетішинському академічному ліцеї Нетішинської МР (а.с.8).

Сторони не заперечували, що на утриманні відповідачка перебуває також син ОСОБА_5 , 11.11.2007, який має захворювання та потребує лікування, у тому числі і санаторно-курортного (а.с.27-29).

Батько відповідачки є особою похилого віку, має ряд захворювань, також потребує нагляду та лікування (а.с.30-31).

Як вбачається з довідки ВП «ХАЕС» від 18.01.2024, розмір сплачених позивачем на користь відповідачки аліментів за період з квітня 2023 по грудень 2023 в розмірі 33,33 % склав 201287,67 грн. (а.с.47 зв.). Таким чином встановлено, що позивач має стабільну та достойну заробітну плату.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки судом встановлено, що позивач та відповідачка є особами працездатного віку, відомостей про стан свого здоров*я не надали, повинні обидва приймати участь в утриманні дитини, проте яка на даний час проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні, а тому в даному випадку доцільним буде стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , 2007 р.н.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачка також має на утриманні іншу дитину, батька похилого віку, який потребує лікування та догляду. У той же час позивач має стабільний та достойний дохід.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів на дитини суд має прийняти до уваги вказані обставини.

З урахуванням принципу рівної відповідальності обох батьків за утримання дитини, розміру аліментів, що має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і обставин, які підлягають з`ясуванню при визначенні розміру аліментів, зокрема матеріального становища сторін, принципів справедливості, добросовісності та розумності цивільного судочинства необхідно дійти висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку відповідачки щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з 09.04.2023 суд зазначає наступне.

Так, статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальними правилами Сімейного кодексу України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Матеріали справи не містять жодних доказів, що позивач вживав до подачі вказаного позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача та доказів ухилення відповідачки від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст.191 СК України. Саме по собі судове рішення про припинення стягнення аліментів на утримання дочки з позивача на користь відповідачки за відсутності інших доказів, на переконання суду, не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог в цій частині.

Таким чином, суд вважає, що підстави для стягнення аліментів з відповідачки за попередній період відсутні, а тому така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до положень ч. 9 ст. 10, ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки у дохід держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за один місяць згідно із положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 191 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 141, 200, 206, 263-265, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його підписання.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) .

Представник позивача: адвокат Волков Сергій Вікторович (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса для листування: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Нетішин, а/с 206).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Суддя О.М.Томілін