Справа № 234/576/22
Провадження № 2/202/1906/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про стягнення вихідної допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2022 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про стягнення вихідної допомоги. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що Наказом Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» від 13.10.2021 №90-К, позивача ОСОБА_2 , звільнено з посади Голови правління ПАТ «Донецькоблгаз» 12 жовтня 2021 року на підставі п.5 ст.41 КЗпП України у зв`язку з припиненням повноважень посадових осіб.Позивачу мала бути виплачена вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Проте, сума вихідної допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку, позивачу нарахована і виплачена при звільненні не була, чим порушено його право на отримання зазначеної вихідної допомоги, передбаченої нормами КЗпП України. Просив суд стягнути із відповідача на його користь вихідну допомогу у розмірі 924 429,48 грн.

Ухвалою судді Краматорськогоміського суду Донецької області від 21 січня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням голови Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 25 липня 2023 року № 747/0/15-23 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Краматорського міського суду Донецької області» змінено з 07 серпня 2023 року територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Водночас згідно з цим рішенням Вищої ради правосуддя Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська належить продовжити розгляд справ, які надійшли до 06 серпня 2023 року включно на розгляд цього суду у порядку, визначеному частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 15 березня 2022 року № 8/0/9-22.

Отже, судові справи, які станом на день видання Верховним Судом розпорядження від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» перебували в провадженні Краматорського міського суду Донецької області, підсудні Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська, що узгоджується з позицією Ради суддів України, викладеною у рішенні від 17.08.2023 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 листопада 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 24 листопада 2023 року прийнято цивільну справу за позовною заявою до провадження з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

12.01.2024 року від представника відповідача Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», документ сформований в системі «Електронний суд», надійшло клопотання про розстрочення виконання рішення суду. Просили суд розстрочити виконання рішення у справі №234/576/22 на один рік з дня його прийняття судом шляхом списання рівними частинами по 77035,79 грн. щомісячно до 25 числа відповідного календарного місяця.

14.01.2024 року від позивача, документ сформований в системі «Електронний суд», надійшло заперечення на клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

29.03.2024 року від представника відповідача Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», документ сформований в системі «Електронний суд», надійшли додаткові пояснення по справі. Вказали, що відповідач позов не визнає та вважає, що позивач не довів належними, достатніми доказами та аргументами підстав для задоволення такого позову. Щодо недоведеності наявності права на вихідну допомогу вказали, що згідно Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року №514- VI (діяв станом на дату припинення повноважень позивача), до виключної компетенції наглядової ради належить затвердження умов контрактів, які укладатимуться з членами виконавчого органу, встановлення розміру їх винагороди та посадовим особам органів акціонерного товариства виплачується винагорода лише на умовах , передбачених цивільно-правовими або трудовими договорами (контрактами) , укладеними з ними.

Зазначив, що із вказаних положень, чітко видно, що питання всіх можливих виплат члена виконавчого органу (позивач як раз таким і був) та відповідно і права на будь які-які виплати унормовується виключно в укладеному з ним контрактом.

Однак, позивач свої позовні вимоги не ґрунтує на умовах укладеного з ним контракту, хоча за положеннями ст.81 ЦПК України, саме працівник має належними та допустимими доказами довести наявність у нього відповідних прав на виплати і довести факт порушення роботодавцем його трудових прав, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Також позивачем не доведено правильність визначення розміру вихідної допомоги. Звернули увагу суду на хибність наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку, оскільки позивачем для розрахунку використано показники нарахованого доходу за серпень та вересень 2021 року, замість показників сум виплаченого заробітку, що призвело до суттєвого завищення кінцевого розрахункового показника. Вважають, що підстави для задоволення позову відсутні.

Позивач в судове засідання не з`явився. Відповідно до заяви, документ сформований в системі «Електронний суд» 22.04.2024 року, позивач просив суд розглядати справу за відсутності позивача та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що, згідно з Контрактом № 1 від 13 липня 2017 року ОСОБА_2 , призначено на посаду Голови правління ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» , строком на 3 роки.

У відповідності до протоколу №1/21 засідання Наглядової Ради Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» від 11 жовтня 2021 року, згідно якого, окрім іншого, було вирішено припинити повноваження Голови Правління АТ «Донецькоблгаз» - Федорченка Віталія Михайловича.

Наказом (розпорядженням) №90-К від 12 жовтня 2021 року «про припинення трудового договору (контракту)» ОСОБА_2 звільнено у зв`язку з припиненням повноважень посадових осіб п.5 ст.41 КЗпП України. Додатково вказано про необхідність компенсації за невикористані дні щорічних відпусток в кількості 59 календарних днів, суму вихідної допомоги не зазначено.

Відповідно до Довідки Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» від 06.12.2021 року за №07/1-2966 за період з жовтня 2020 року по вересень 2021 року де середньоденна заробітна плата за 1 день складає 5188 грн. 60 коп.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Чинне національне законодавство закріплює правові гарантії дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему установлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, спрямованих на захист їхніх трудових прав. Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги.

Вихідна допомога - це державна гарантія, яка полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадкаху разі припинення трудового договору з не залежних від працівника обставин.

Вихідна допомога не ототожнюється із заробітною платою, що виплачуються працівникові при звільненні, оскільки її розмір не пов`язаний з кількістю і якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав. Тобто основним завданням вихідної допомоги є матеріальне забезпечення звільненого працівника в період пошуку ним нової роботи.

Схожі за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 08 лютого 2024 року у справі № 640/22254/21, від 28 вересня 2023 року у справі№ 640/14858/21, від 29 листопада 2022 року у справі № 200/4481/21.

Отже, пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України, який регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини, передбачає таку додаткову підставу розірвання трудового договору з окремими категоріями працівників за певних умов, як припинення повноважень посадових осіб. Водночас норми статті 44 КЗпП України визначають, що в разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

На підтвердження отримання заробітної плати та розрахунку вихідної допомоги позивачем було надано Довідку Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» від 06.12.2021 року за №07/1-2966 за період з жовтня 2020 року по вересень 2021 року, яка є у відповідній категорії справ, доказом виплаченої заробітної плати.

Суд звертає увагу, що виплата вихідної допомоги має обчислюватись згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 1995 року № 100 (далі - Постанова).

Так, у відповідності до п.8 вказаної вище Постанови - нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Оскільки відповідачем не було надано інформації щодо фактично відпрацьованих позивачем протягом двох місяців робочих (календарних) днів, а відповідно до наданої відповідачем довідки середньоденної заробітної плати взято календарні дні та зазначено середньоденний заробіток 5188 грн. 60 коп. .

Відповідно до довідки заробітна плата за серпень 2021 року становить 156672,96 грн. а за вересень 2021 року 151470,22 грн. Розрахунок середньоденної заробітної плати проведено позивачем, виходячи із п`ятиденного робочого тижня, який складає 7166,12 грн. (156672,96+151470,22): 43 робочих дні (число відпрацьованих робочих днів за серпень і вересень 2021 року при п`ятиденному робочому тижні). 6 місяців складають 129 робочих днів, виходячи із п`ятиденного робочого тижня. Сума вихідної допомоги в розмірі шестимісячного середнього заробітку складає 924429,48 грн.(7166,12 грн х 129 днів).

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача оспорював правильність наданого позивачем розрахунку однак свого розрахунку не надав.

Суд вважає наданий позивачем розрахунок правильним та підтверджений належними доказами.

За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів.

Відповідно до правил статті 78 ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 81, 82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України.

Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про недоведеність позивачем наявності права на вихідну допомог, оскільки питання всіх можливих виплат члена виконавчого органу (позивач як раз таким і був) та відповідно і права на будь які-які виплати унормовується виключно в укладеному з ним контрактом, оскільки судом встановлено, що мало місце звільнення позивача з роботи 12 жовтня 2021 року за пунктом 5 статті 41 КЗпП України, що відповідно до положень статті 44 КЗпП України надавало йому право на отримання вихідної допомоги у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток, що є державною гарантією.

З огляду на досліджені судом докази, суд дійшов до переконання про доведеність заявлених ОСОБА_2 позовних вимог про стягнення вихідної допомоги в сумі 924429,48 грн.

Щодо клопотання представника відповідача про розстрочку виконання рішення суду, яке було продано під час розгляду справи задоволенню не підлягає.

Відстрочка виконання рішення означає перенесення виконання на інший час, а розстрочка - надання можливості виконання рішення по визначених частинах у встановлені строки.

Статтею 435 ЦПК України, передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Отже, порушене стороною відповідача питання розглядається під час виконання рішення суду, тобто після відкриття виконавчого провадження.

У зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у виді судового збору в розмірі 9244 грн. 29 коп. відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Керуючись: ст. ст. 41, 44, КЗпП України, ст.ст. 4, 12, 13, 77,78, 81,82, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Південна,1, ) про стягнення вихідної допомоги -задовольнити .

Стягнути з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Південна,1, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) вихідну допомогу в розмірі 924429 (Дев`ятсот двадцять чотири тисячі чотириста двадцять дев`ять) грн. 48 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Південна,1, ) на користь держави судові витрати по справі в розмірі 9244 грн. 29 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.05.2024 року.

Суддя Л.П. Слюсар