Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/292/24
Провадження № 2/506/117/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2024 року с.м.т. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

секретаря судового засідання Смернової Д.Ю.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Окни в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю,

В С Т А Н О В И В:

21.03.2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 30 січня 2002 року Римарівською сільською радою Красноокнянського району Одеської області було прийняте рішення №164- ХХІІІ «Про згоду на передачу громадянам земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю», яким було вирішено клопотати перед райдержадміністрацією про затвердження проекту відведення та надання в натурі громадянам України, які проживають на території сільської ради, земельних ділянок загальною площею 251.18 га, в тому числі 251,18 га ріллі із земель резервного фонду Римарівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та клопотати перед Красноокнянським відділом земельних ресурсів видати працівникам СВК ім.Калініна, громадянам України, державні акти на право приватної власності на землю. На підставі зазначеного рішення 05 квітня 2002 року Римарівською сільською радою їй було видано Державний акт серія ІІ-ОД №015479 на право приватної власності на землю на земельну ділянку, площею 6.61 га на території Римарівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Протягом понад 22 роки вона безперешкодно розпоряджалася даною земельною ділянкою відповідно до зазначеного державного акту, передавала її у оренду і правомірність видачі вказаного державного акту ніким не оспорювалася. Однак у 2024 році, у зв`язку зі змінами в законодавстві, а саме необхідністю присвоєння усім земельним ділянкам кадастрових номерів до 01.01.2025 року, виникла необхідність подальшого оформлення землі та присвоєння кадастрового номеру. З цією метою, для розробки проекту технічної документації на землю вона зверталася до землевпорядної організації. Після вивчення наданих нею документів, їй повідомили, що це є неможливим, оскільки державний акт на землю виданий неповноважним органом та з порушенням діючого на момент видачі акту законодавства, так як на момент видачі, відповідно до п.12 розділу Х Перехідних положень Земельного Кодексу України сільська рада не мала повноважень на видачу Державних актів і тому наданий їй правовстановлюючий документ є недійсним. Допущені сільської радою порушення перешкоджають здійсненню її права власності на земельну ділянку. Тому, враховуючи, що рішенням Римарівської сільської ради взагалі не вирішувалося питання про передачу їй у власність земельної ділянки, державний акт виданий їй з порушенням норм чинного законодавства та з порушенням порядку його складання, то позивач просила визнати вказаний державний акт недійсним і скасувати його.

Ухвалою від 22.03.2024 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає /а.с.19/.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшли клопотання про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволенні позову не заперечує /а.с.18, 21/.

Тому підготовче судове засідання проведено у відсутність сторін, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом були встановлені факти і відповідні їм правовідносини.

30 січня 2002 року Римарівською сільською радою Красноокнянського району Одеської області було винесено рішення № 164 ХХІІІ «Про згоду на передачу громадянам земельних часток /паїв/ та видачу державних актів на право приватної власності на землю», яким було вирішено клопотати перед райдержадміністрацією про затвердження проекту відведення та надання в натурі земельних часток /паїв/ у приватну власність громадянам України, які проживають на території сільської ради загальною площею 251,18 га ,в тому числі 251,18 га ріллі із земель резервного фонду Римарівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та клопотати перед Красноокнянським відділом земельних ресурсів видати працівникам СВК ім..Калініна, громадянам України, державні акти на право приватної власності на землю /а.с.8-12/.

Відповідно до додатку №1 до вказаного рішення, позивач входить в список із 33 громадян України, працівників СВК ім.Калініна на видачу державних актів на право приватної власності на землю / а.с.10/.

05 квітня 2002 року Римарівською сільською радою на ім`я ОСОБА_1 було видано Державний акт серія ІІ-ОД №015479 на право приватної власності на землю, на земельну ділянку, площею 6.61 га на території Римарівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с.6/.

Підставою для видачі вказаного державного акту зазначено рішення Римарівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області №164ХХІІІ від 30 січня 2002 року.

Разом з тим, з 01 січня 2002 року відповідно до п.12 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України /в редакції, що діяла на час видачі державного акту на землю/ повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

При цьому суд звертає увагу, що Римарівською сільською радою рішенням №164 ХХІІІ від 30 січня 2002 року не ухвалювалося питання щодо видачі громадянам, в тому числі і позивачу, державних актів, а лише було вирішено клопотати перед райдержадміністрацією та відділом земельних ресурсів відповідно про затвердження проекту відведення та надання в натурі земельної частки / паю/ та про видачу державних актів.

Таким чином, Римарівська сільська рада Красноокнянського району Одеської області, видавши позивачу оспорюваний державний акт, не лише вийшла за межі своїх повноважень, а й фактично без будь-якої відповідної підстави видала позивачу правовстановлюючий документ.

Крім того, не дотримано порядку складання державного акту на право власності на землю відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року №43 /зі змінами/, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Лише 07.06.2023 року позивач звернулась до ФОП ОСОБА_2 з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, яка їй належить, однак їй було роз`яснено про неможливість виготовлення вказаної технічної документації, оскільки на земельну ділянку, яка зазначена в державному акті, який виданий на ім`я позивача, вже присвоєний кадастровий номер та оформлено право приватної власності на іншу особу /а.с.23/.

Статтями 116, 118 ЗК України /в редакції, що діяла на час видачі державного акту на землю/ визначено підстави й порядок набуття громадянами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Державний акт на право приватної власності на землю видавався на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема, статтями 116 , 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-93цс13 від 23 жовтня 2013 року, яка відповідно до ч. 1 ст.360-7 ЦПК України, є обов`язковою для всіх судів України.

Відповідно до ст.152 ЗК України, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та ін.

Відповідно до ст.202 ЦК України, передача у приватну власність земельних ділянок та видача державних актів на землю є правочином.

Статтею 126 Земельного кодексу України (чинною на момент видачі державного акту) та п.1.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 (яка була чинною на момент видачі державного акту) передбачалося, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видавався на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт.

Враховуючи, що рішенням Римарівської сільської ради взагалі не вирішувалося питання про передачу у власність позивачу земельної ділянки, державний акт виданий з порушенням норм чинного законодавства та з порушенням порядку його складання, а наявність вказаного державного акту перешкоджає позивачу у реалізації її права на отримання земельної частки (паю) у відповідності із встановленим законодавством порядком, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про визнання державного акту недійсним та його скасування підлягають задоволенню.

У своєму позові ОСОБА_1 не наполягає на стягненні судових витрат, а тому розподіл судових витрат у даній справі не здійснюється.

Керуючись ст.ст.10, 13, 76-81, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області (адреса місцезнаходження: вул.Незалежності, буд.2, селище Окни Подільського району Одеської області) про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю задовольнити повністю.

Визнати недійсним та скасувати виданий 05 квітня 2002 року Римарівською сільською радою Красноокнянського району Одеської області на ім`я ОСОБА_1 Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №015479 про право приватної власності на земельну ділянку, площею 6.61 га, яка розташована на території Римарівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяО. Л. Чеботаренко