Справа № 229/2464/24
Провадження № 2-о/229/58/2024
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

20 травня 2024 р. м. Дружківка Донецької області

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Яковенко Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління обслуговування громадян Відділ обслуговування громадян № 9 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про встановлення факту належності документу,

В С Т А Н О В И В:

03 квітня 2024 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління обслуговування громадян Відділ обслуговування громадян № 9 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що трудові книжки заповнені від 07 квітня 1967 року та 03 лютого 1972 року на російській мові на « ОСОБА_1 », 1943 року народження, з виправленням ім`я, належить заявнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт з електронним носієм НОМЕР_2 , дата видачі 03 серпня 2021 року, орган видачи 1420, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що вона, досягнувши пенсійного віку, вирішила скористатись своїм правом на отримання пенсії, для чого 26 жовтня 2023 року звернулась із заявою № 2195 про призначення пенсії до Відділу обслуговування громадян № 9 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, але їй було відмовлено та надана відповідь, з якої вбачається, що за даними документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно записів трудових книжок від 07 квітня 1967 року та 03 лютого 1972 року, оскільки в них наявне виправлення ім`я заявниці, яке не завірено згідно Інструкції ведення трудових книжок, рішення про відмову у призначенні пенсії № 85 від 01 листопада 2023 року. За наданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України № 1058 відсутнє у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За умови надання додаткових документів право на пенсію буде переглянуто. У разі незгоди з рішенням, має право на оскарження до Пенсійного фонду України чи в судовому порядку. У зв`язку з вищевикладеним, для встановлення факту, що трудові книжки заповнені від 07 квітня 1967 року та 03 лютого 1972 року на російській мові на « ОСОБА_1 », 1943 року народження, з виправленням ім`я, належить заявнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вимушена була звернутися до суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 квітня 2024 року справу розподілено у провадження судді Дружківського міського суду Донецької області Конопленко О.С.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 03 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 19 квітня 2024 року. У зв`язку з неявкою учасників справи до судового засідання, розгляд справи перенесено на 20 травня 2024 року.

В судове засідання представник заявника та заявник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, звернулась до суду з заявою, в якій зазначили, що просять розглядати справу без їх участі, доводи заяви про встановлення факту належності документа підтримують, просять заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представником Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області Мирошниченко Л.В. подано заяву, в якій вона просить розглядати справу без участі представника заінтересованої особи, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області заперечує щодо задоволення заяви та просить суд відмовити заявнику у задоволенні заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа повністю. Підстави відмови викладені у запереченні Головного управління, яке наявне в матеріалах судової справ.

Також представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, ОСОБА_3 , надала письмові пояснення по справі, зазначивши, що ознайомившись із вищевказаною заявою, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Заявник звернулася 26 жовтня 2023 року до Головного управління із заявою про призначення пенсії. Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1) передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера. Відповідно до пункту 4.2. Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Таким чином, заяву Заявника від 26 жовтня 2023 року про призначення пенсії розглянуто Головним управління Пенсійного фонду України у Сумській області за принципом екстериторіальності та винесено рішення від 01 листопада 2023 року № 85 про відмову у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки в наданих трудових книжках наявне виправленні у імені заявника, яке оформлене не належним чином. Про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Сумській області рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило Заявника листом від 02 листопада 2023 року № 2300-0212-8/72817. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки надає можливість для реалізації її пенсійних прав, а саме: призначення пенсії. Обставини справи свідчать про наявність спору щодо зарахування до страхового стажу Заявника періоду роботи, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження відповідно до вимог адміністративного судочинства, а тому в силу дії статті 294 ЦПК України, є підстави для залишення заяви без розгляду.

Заявник, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), у віці 80 років 07 місяців 05 днів, звернулася 26 жовтня 2023 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком, яку було розглянуто Головним управління Пенсійного фонду України у Сумській області за принципом екстериторіальності та винесено рішення від 01 листопада 2023 року № 85 про відмову у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки в наданих трудових книжках наявне виправленні у імені заявника, яке оформлене не належним чином. Страховий стаж позивача становить 04 роки 07 місяців 21 день, що недостатньо для призначення пенсії за віком.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV) є спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV пенсія призначається за умови досягнення пенсійного віку та наявності страхового стажу. Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж за періоди з 01 січня 2004 року обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01 січня 2004 року на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до 01 січня 2004 року. До 01 січня 2004 року стаж обчислюється відповідно до статей 56, 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 (далі Порядок № 637). Статтею 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII та пункту першого Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58). Станом на час ведення трудової книжки позивача за спірний період, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20 червня 1974 року № 162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі Інструкція № 162), пункти 2.2, 2.3 та 4.1 якої містять положення, подібні положенням Інструкції № 58. Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" та цією Інструкцією. Пунктом 2.2 Інструкції № 162 передбачено, що заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. В трудову книжку вносяться:

- відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

- відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пунктів 2.11.-2.13. Інструкції № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Подібні вимоги передбачені і пунктами 2.10-2.12 Інструкції № 162. Водночас, у трудових книжках від 07 квітня 1967 року та 03 лютого 1972 року на російській мові наявне виправлення імені Заявника із « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». Вказані виправленні здійсненні з порушенням вимог Інструкції № 58 та Інструкції № 162. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 статті 19 ЦПК України). Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. З врахуванням наведеного до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (аналогічні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17, від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16.

Оскільки, наявний спір про зарахування періодів роботи до страхового стажу, тому спірні правовідносини підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства. Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 750/1668/17 та від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц. З огляду на вищевказане, провадження в даній цивільній справі підлягає до закриття на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися у порядку адміністративного судочинства. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Верховний Суд України у ряді судових рішень неодноразово вказував на те, що суди не вправі підміняти собою органи державної влади з питань їх компетенції. Правова позиція щодо неправомірності встановлення судом фактів, що мають юридичне значення в разі законодавчо визначеного іншого порядку підтвердження таких фактів висловлена і в постанові Великої Палати Верховного суду від 10 квітня 2019 по справі № 320/948/18.

Отже, встановлення судом факту належності трудової книжки з метою підтвердження стажу для призначення пенсії, суперечить вимогам чинного законодавства України. Спір про призначення пенсії підлягає розгляду адміністративним судом за умовами адміністративного судочинства Просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про встановлення належності правовстановлюючого документу, а провадження у справі № 229/2464/24 закрити (а.с. 47-50).

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши заяву та додані до неї докази, суд вважає, що заява підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Суд виходить з того, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме трудових книжок зумовлено наміром заявника реалізувати право на призначення пенсії за віком, тобто у даній справі вбачається спір про право, тому заява ОСОБА_1 не може бути розглянута в порядку окремого провадження та вирішення заявлених вимог не належать до цивільної юрисдикції, а підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Заявник, ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що трудові книжки заповнені від 07 квітня 1967 року та 03 лютого 1972 року на російській мові на « ОСОБА_1 », 1943 року народження, з виправленням ім`я, належить заявнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт з електронним носієм НОМЕР_2 , дата видачі 03 серпня 2021 року, орган видачи 1420, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . Зазначила, що встановлення даного факту необхідно їй для призначення пенсії за віком та 26 жовтня 2023 року звернулась із заявою № 2195 про призначення пенсії до Відділу обслуговування громадян № 9 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, але їй було відмовлено та надана відповідь, з якої вбачається, що за даними документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно записів трудових книжок від 07 квітня 1967 року та 03 лютого 1972 року, оскільки в них наявне виправлення ім`я заявниці, яке не завірено згідно Інструкції ведення трудових книжок, рішення про відмову у призначенні пенсії № 85 від 01 листопада 2023 року. За наданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України № 1058 відсутнє у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За умови надання додаткових документів право на пенсію буде переглянуто. У разі незгоди з рішенням, має право на оскарження до Пенсійного фонду України чи в судовому порядку(а.с. 12-13).

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), визначено порядок встановлення факту належності трудової книжки та внесення до неї змін.

Пунктом 2.13. Інструкції визначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відтак законодавством передбачено встановлення факту належності особі трудової книжки, як основного документа, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку, а не інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 290/412/17.

Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Разом з тим, законом чітко передбачено порядок заповнення трудової книжки, внесення до неї відповідних записів та змін, а саме всі необхідні дії щодо трудової книжки вчиняє роботодавець, тому лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку щодо ведення трудової книжки працівника належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, то у такому випадку у суду виникнуть підстави для захисту порушеного права в судовому порядку.

Такий висновок ґрунтується на тому принципі урядування, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов роботодавець зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє (або вчиняє їх неправомірно), це може стати предметом судової перевірки.

Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п.1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок) у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.

Цим Порядком також визначено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, серед іншого, надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу ІІ - п.4.2.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати п.4.7 Порядку.

Заявником отримано відмову в зарахуванні трудового стажу та роз`яснено право оскаржити рішення територіального органу Пенсійного фонду (а.с.13).

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як зазначалось раніше, підставою звернення із заявою про встановлення факту, належності правовстановлюючого документу є те, що ОСОБА_1 відмовлено в зарахуванні до трудового стажу певний період роботи через незавірені належним чиним виправлення імені заявника із « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » на титульному листі у трудових книжках від 07 квітня 1967 року та 03 лютого 1972 року на російській мові, хоча самі трудові книжки в оригіналі наявні у заявника.

Відповідно до пункту 1 частини першої статі 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, належності правовстановлючого документу юридичне значення, суддя, крім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, а також виходити зі змісту права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 23.01.2023 року у справі №214/1309/21 приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання справи про встановлення факту) не повинен використовуватися учасниками для оцінки обставин, які становлять предмет доказування у адміністративному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим. За таких обставин спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Із огляду на викладені норми права та враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме трудових книжок зумовлено наміром заявниці реалізувати право на призначення пенсії за віком, суд приходить до висновку, що в даній справі вбачається спір про право, а тому заява ОСОБА_1 не може бути розглянута в порядку окремого провадження та вирішення заявлених вимог не належать до цивільної юрисдикції, а підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Керуючись статтями 260, 261, 293, 294, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління обслуговування громадян Відділ обслуговування громадян № 9 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про встановлення факту належності документу залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя О.С. Конопленко