КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/9150/23 Головуючий у І інстанції Бабко В.В.
Провадження №22-ц/824/6657/24 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Петришака Андрія Ярославовича на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням майна,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив, на відшкодування шкоди, завданої належному позивачу транспортному засобу марки «Peugeot 301» д.н.з. НОМЕР_1 , стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 178 551,28 грн, а також на відшкодування завданої моральної шкоди - 100 000 грн.

13 грудня 2023 року в судовому засіданні від представника ОСОБА_1 - адвоката Петришака А.Я. надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах суми боргу, на квартиру, загальною площею 96,8 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що вирішення справи про відшкодування шкоди може тривати довго, при цьому відповідач створює умовим, які ускладнять або унеможливлять в подальшому виконання судового рішення у справі. Звертає увагу суду на ту обставину, що як стало відомо позивачу, 08 листопада 2023 року відповідач вже здійснив перереєстрацію належного йому на праві власності транспортного засобу на іншу особу, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит Головного сервісного центру МВС України.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Петришко А.Я. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосуванням норм матеріального права і порушення норм процесуального права, та просить постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем надано докази на підтвердження вчинення відповідачем дій спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову до суду.

В апеляційній скарзі звернуто увагу на те, що судом першої інстанції повністю проігноровано відчуження відповідачем належного йому транспортного засобу.

Також звертає увагу, що вирішення справи про відшкодування матеріальної шкоди може тривати досить довго, а відповідач при цьому вже створює умови, які ускладнять або унеможливлять виконання рішення справи.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Петришако А.Я. підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на викладені у ній доводи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації місця проживання. Однак, судова повістка - повідомлення разом із іншими матеріалами повернулась до суду апеляційної інстанції без вручення, із довідкою Укрпошти про відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з пунктом 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Керуючись положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України, апеляційний суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, щодо якого судом вжито заходів для його повідомлення згідно вимог процесуального законодавства.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції, надаючи оцінку доводам заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, співмірності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, дійшов висновку про необґрунтованість заяви.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є стягнення коштів на відшкодування завданої позивачу шкоди, моральної та матеріальної. До відповідача ОСОБА_2 заявлено вимоги про відшкодування матеріальної шкоди завдану пошкодженням майна у сумі 178 551,28 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн, а також судові витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 38 585,52 грн.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач просив накласти арешт на належну відповідачу ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Як на доказ реальної загрози утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, представник позивача посилався на те, що відповідачем вживаються заходи щодо відчуження належного останньому майна, що в подальшому може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції таким доводам заявника належної оцінки не дав, вказавши про недостатнє обґрунтування своїх доводів позивачем та не надання доказів, підтверджуючих вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення суду.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що Деснянський районний суд м. Києва 31 липня 2023 року відкрив провадження у даній справі.

У судовому засіданні 06 листопада 2023 року позивачем ОСОБА_1 та представником позивача - адвокатом Петришаком А.Я. було заявлено клопотання про забезпечення позову у даній справі, шляхом накладення арешту на належне відповідачу майно, а саме: транспортний засіб марки «NissanQashqai», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , а також квартиру АДРЕСА_2 , в межах суми боргу.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року в задоволенні заяви про забезпечення відмовлено.

Як вбачається із відповіді Головного сервісного центру МВС України від 11.12.2023 року, направленої на адвокатський запит А. Петришака, відповідачем 08 листопада 2023 року здійснено перереєстрацію транспортного засобу «Nissan Qashqai», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 на нового власника - ОСОБА_3 на підставі укладеного в ТСЦ №8044 договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Зазначеним підтверджується, що станом на час розгляду даної справи судом першої інстанції відповідачем ОСОБА_2 вчинено дії, які свідчать про намагання відповідача уникнути відповідальності за зобов`язанням про відшкодування шкоди, щодо якого ОСОБА_1 пред`явлено позовні вимоги.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви представника позивача адвоката Петришака А.Я. про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про співмірність заявлених позовних вимог заходам забезпечення позову, про які просить позивач, колегія суддів враховує, що згідно матеріалів справи інше рухоме чи нерухоме майно, крім квартиру АДРЕСА_2 , за відповідачем ОСОБА_2 не зареєстроване. Оціночна вартість вказаної квартири становить 2 712 871,01 грн, що підтверджується Довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 24.11.2023 року, наданою позивачем.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Верховний Суд у складі об'єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21 дійшов висновку про необхідність відступити від висновків щодо застосування, зокрема, статті 137 ГПК України про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів, викладених у низці постанов Верховного Суду.

Крім того, подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає за можливе скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Петришака Андрія Ярославовичазадовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 рокускасувати.

Задовольнити заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Петришака Андрія Ярославовича про забезпечення позову.

Накласти арешт на належне відповідачу ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на праві власності нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), в межах ціни позову 278 551 (двісті сімдесят вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят одна) гривень 28 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06 травня 2024 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар