ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 688/4556/23

Провадження № 22-ц/4820/829/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних за невиконання зобов`язання, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2024 року (суддя Козачук С.В.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних за невиконання зобов`язання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 15 січня 2008 року укладено кредитний договір №132008/3В, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 40000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,9 % річних. Також, цього ж дня між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки №132008/3В, відповідно до якого останній несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за невиконання зобов`язання по кредитному договору в повному об`ємі, в тому числі неустойки, штрафи, пені.

Позивач вказує, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 38331,38 доларів США боргу за неповернутим кредитом, 4451,56 доларів США відсотків за користування кредитом, 5525,11 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту, 8888,08 грн пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, а всього 42782,94 долари США та 14413,19 грн, в решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 21.03.2011 змінено рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.11.2010 в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» за кредитним договором та викладено його в наступній редакції.

Позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість по кредиту, яка складається із простроченої заборгованості по кредиту - 3644, 82 доларів США, строкової заборгованості по кредиту - 34666,56 доларів США, поточної заборгованості по процентах - 313,84 доларів США, простроченої заборгованості по процентах - 4601,86 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту - 9640,99 грн, пені за несвоєчасну сплату процентів - 14608,31 грн, а всього 43247,08 доларів США та 24249,30 грн.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.11.2010 в частині відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення судових витрат скасовано та постановлено в цій частині нове рішення.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №132008/3В від 15.01.2008 в сумі 40000 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 15.01.2008 житловий будинок з належними до нього надвірними побудовами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.01.2008, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Петровською Л.О., шляхом продажу вказаного предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 90% від вартості предмета іпотеки, визначеної суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України та наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» по 910 грн судових витрат з кожного. В решті рішення суду залишено без змін.

Однак, дане рішення станом на момент подачі позову не виконане.

Судове рішення ОСОБА_1 було виконане лише в жовтні 2023 року, а тому банк вважає, що за несвоєчасне погашення кредиту та процентів з урахуванням строків позовної давності за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачі мають нести відповідальність у виді сплати 3 % річних.

Банк посилається на те, що на даний час відповідачі ухиляються від виконання зобов`язання, на направлені вимоги не реагують і заборгованість не погашають, що є порушенням законних прав позивача.

Станом на 23 лютого 2022 року відповідачі мають невиконані зобов`язання за кредитним договором №132008/3В від 15 січня 2008 року по кредиту та відсоткам перед АБ «Укргазбанк», а тому Банком відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України нараховано 5477,36 доларів США 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів з 12.03.2017 по 23.02.2022 (включно).

Зважаючи на викладене, ПАТ АБ «Укргазбанк» просив суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на його користь 3 % річних в розмірі 5477,36 доларів США.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2024 року позов Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних за невиконання зобов`язання задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» три проценти річних від простроченої заборгованості за кредитним договором №132008/3В від 15 січня 2008 року в сумі 1537 доларів США 27 центів та судовий збір в розмірі 890 гривень 37 копійок. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ АБ «Укргазбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Зазначає, що з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2011 році зобов`язання ОСОБА_1 сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання 12.09.2023.

Заперечуючи відносно клопотання про застосування позовної давності зазначав, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30.03.2020 (Набрав чинності з 02.04.2020) Перехідні та прикінцеві положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 наступного змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.». Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 карантин встановлено з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на всій території України. В подальшому, карантин неодноразово продовжувався на всій території України.

Також, Законом України №2120-IX від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» Перехідні та прикінцеві положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.».

Таким чином, з врахуванням наведених правових норм, скаржник вказує, що право Банку на стягнення заборгованості настає не пізніше 11.03.2017, а тому вважає за можливе стягнути з відповідачів 3 % річних з 12.03.2017. Враховуючи наведене, апелянт вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні частини позовних вимог у зв`язку з пропуском позивачем позовної давності.

Вважає помилковим посилання суду першої інстанції на припинення дії договору поруки №132008/3В від 15.01.2008, який було укладено з ОСОБА_2 з урахуванням правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду із відзивом на апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк», просила оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказувала, що доводи апелянта є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так як вона як відповідачка остаточно виконала рішення суду 12 вересня 2023 року, тому трирічний строк позовної давності має обмежуватись періодом з 19.09.2020 по 23.02.2022.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції застосовуючи строк позовної давності, стягнув з ОСОБА_1 на користь Банку 3% річних за період з 12.09.2020 по 23.02.2022 в розмірі 1537,27 доларів США та відмовляючи в солідарному стягненні з поручителя ОСОБА_2 3% річних, суд виходив із того, що правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, а тому вважав, що порука припинилася.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що 15.01.2008 між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №132008/3В.

Згідно п. 1.1. даного Договору Банк надав позичальнику кредит в сумі 40000 доларів США на строк з 15.01.2008 по 14.01.2028 або по день визначений в п.3.3.11 цього Договору із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,9 % річних.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що згідно з договором іпотеки від 15.01.2008 в забезпечення виконання зобов`язань за дійсним договором Банком прийнято в іпотеку нерухомість, яку зазначено у п. 1.3. цього договору.

На забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором, 15.01.2008 між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №132008/3В, за умовами якого останній зобов`язався перед кредитором відповідати солідарно з ОСОБА_1 за виконання зобов`язань по кредитному договору №132008/3В від 15.01.2008.

Згідно п. 5.1 кредитного договору №132008/3В від 15.01.2008 у випадку порушення позичальником зобов`язань, банк має право відмовитись від виконання своїх зобов`язань та/або розірвати цей договір, при цьому позичальник зобов`язаний відшкодувати банку збитки в розмірі неповернутої суми кредиту, процентів за користування кредитом та витрат, понесених банком за цим договором, а також повернути банку заборгованість по кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку та інші видатки понесені банком за цим договором.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 умов кредитного договору №132008/3В у 2010 році позивач звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором з відповідачів.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.11.2010 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 38331,38 доларів США боргу за неповернутим кредитом, 4451,56 доларів США процентів за користування кредитом, 5525 грн 11 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 8888 грн 08 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, а всього 42782,94 доларів США та 14413 грн 19 коп.; в решті позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 1820 грн судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 21.03.2011 змінено рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.11.2010 в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» за кредитним договором та викладено його в наступній редакції.

Позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість по кредиту, яка складається із простроченої заборгованості по кредиту - 3644, 82 доларів США, строкової заборгованості по кредиту - 34666,56 доларів США, поточної заборгованості по процентах - 313,84 доларів США, простроченої заборгованості по процентах - 4601,86 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту - 9640,99 грн, пені за несвоєчасну сплату процентів - 14608,31 грн, а всього 43247,08 доларів США та 24249,30 грн.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.11.2010 в частині відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення судових витрат скасовано та постановлено в цій частині нове рішення.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №132008/3В від 15.01.2008 в сумі 40000 доларів США звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 15.01.2008 житловий будинок з належними до нього надвірними побудовами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.01.2008, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Петровською Л.О., шляхом продажу вказаного предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 90% від вартості предмета іпотеки, визначеної суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України та наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» по 910 грн судових витрат з кожного. В решті рішення суду залишено без змін.

На виконання даного рішення судом було видано виконавчий лист за №2-1182 від 05.10.2016, який пред`явлено позивачем для примусового виконання та на підставі якого 15.02.2019 відкрито виконавче провадження за №58397384.

Згідно постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мігдальським П.П. від 23.11.2023 заборгованість за кредитним договором сплачена в повному обсязі, виконавче провадження №58397384 закінчено.

Остаточно рішення суду виконане 12.09.2023.

Оскільки відповідачі не виконали зобов`язання у зазначений строк, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04.06.2019 у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18).

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за весь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим.

Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду у справі №127/15672/16-ц погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.04.2018 у справі №908/1394/17, від 16.11.2018 у справі №918/117/18, від 30.01.2019 у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції, частково відмовляючи в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 за період з 12.03.2017 по 11.09.2020, застосовуючи позовну давність, не врахував наступного.

Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 установлено карантин.

Відмінено на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651.

Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Ураховуючи установлення на всій території України карантину, на період дії якого строки позовної давності продовжувалися, та зупинення перебігу строку позовної давності на період дії воєнного стану, введеного в Україні, при зверненні з позовом до суду ПАТ АБ «Укргазбанк» не пропустило строк позовної давності.

Як вбачається із позовних вимог, Банк, звертаючись до суду, просив стягнути 3% річних за невиконання грошового зобов`язання за період з 12.03.2017 по 23.02.2022, надавши відповідний розрахунок.

Тому, з огляду на наведене, доводи апеляційної скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» про незаконність судового рішення в частині відмови у стягненні 3% річних за невиконання зобов`язань за період з 12.03.2017 по 11.09.2020 є обґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» про незаконність судового рішення в частині відмови у солідарному стягненні 3% річних з ОСОБА_2 , судова колегія зазначає наступне.

Посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на постанову Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, як на підставу відмови у стягненні з поручителя ОСОБА_2 3% річних на несвоєчасне погашення кредиту та процентів, є помилковим.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1525/15-ц визначено, що закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою.

Тому Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку, сформульованого в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318ц18), згідно з яким наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору; на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки. Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість.

Рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту у відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати.

Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення.

Тому, посилання суду першої інстанції на відсутність відповідальності ОСОБА_2 , як поручителя, є помилковими, а зазначені вище доводи апеляційної скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» є такими, що ґрунтуються на законі.

Крім того, слід зазначити, що сторонами не оспорюється сума 3% річних, що нарахована Банком.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк».

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи частину 1 статті 141 ЦПК України, а також, що позовні вимоги та апеляційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволені в повному обсязі, тому підлягає до стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір з кожного по 3355 грн (6710 грн (2684 грн (судовий збір, що сплачений позивачем за подання позовної заяви) + 4026 грн (судовий збір, що сплачений ПАТ АБ «Укргазбанк» за подання апеляційної скарги) / 2 відповідачів).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» задовольнити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2024 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» (; вул. Єреванська, 1, м. Київ) 3% річних в розмірі 5477,36 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» (; вул. Єреванська, 1, м. Київ) по 3355 грн судового збору з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 16 травня 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай