КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/2003/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5490/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою адвоката Сікорської Ірини Станіславівни в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 травня 2023 року у складі судді Слободянюк А.В.,

у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач підписав анкету-заяву № б/н від 21.03.2019, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який збільшився до 200 000 грн.

При укладенні договору сторони керуватися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, в свою чергу відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У зв`язку з чим позивач просив у відповідності до розрахунку заборгованості за кредитним договором стягнути з відповідачки заборгованість за невиконання умов договору станом на 19.01.2023, що становить 189 886 грн 27 коп, та складається із: заборгованість за кредитом - 158 104 грн 71 коп, заборгованість за нарахованими відсотками - 31 718 грн 56 коп, а також понесені витрати за сплату судового збору в сумі 2 848 грн 29 коп.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09 травня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором (заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг) від 21 березня 2019 року у розмірі 158 104 грн 71 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 2 371 грн 48 коп. В іншій частині позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Сікорська І.С. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Апеляційна скарга мотивована тим, що анкета-заява сторони не погодили основних умов договору, його предмет, сам факт укладення договору, суму (ліміт) кредитний строк на який надається позика.

Вказано, надаючи на підтвердження своїх вимог витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт та Умов та Правил надання банківських послуг, з якого не можливо встановити якою датою вони датовані. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими витягами з Умов та Правил надання банківських послуг відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядку нарахування.

Крім того, зазначено, що наданий позивачем паспорт споживчого кредиту від 05.07.2022 також не містить інформації про предмет договору, оскільки з нього вбачається що сторони не погоджували вид платіжної картки, ліміт кредиту та розмір процентів; у вказаній роздруківці зазначено інформацію щодо 7 видів платіжних карток та відповідно 7 можливих кредитних лімітів,3 варіанти процентних ставок та 7 варіантів реальної процентної ставки процентів. Також, підписана відповідачем анкета-заява не містить умов про те, що паспорт споживчого кредиту є складовою договору банківського обслуговування. Крім того, паспорт кредиту підписано через три роки після підписання анкети - заяви. Більш того, зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від Інформації, наведеної в ньому, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

У відзиві на апеляційну скаргу Дурдинець Р.Ю. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» вказує, що районним судом вірно встановлено обставини справи та надано оцінку долученим позивачем доказам, а тому просить рішення районного суду залишити в силі, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 189 886 грн 27 коп та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

На підтвердження вимог заявленого позову АТ КБ ПриватБанк надано розрахунок заборгованості відповідача, станом на 13.02.2023, за договором № б/н від 21.03.2019, укладеним між АТ «ПриватБанком» та ОСОБА_1 (а.с. 30).

В матеріалах даної справи наявний Витяг із тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Blac kEdition, World Elite, Infinite, Visa Signature (а.с. 36-40).

У паспорті споживчого кредиту визначено умови кредитування для декількох кредитних продуктів за програмами - карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, Visa Signature (а.с. 31-35).

Наявний у справі також витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 41 -78).

Крім того у суді першої інстанції позивач надав виписку за договором № б/н ОСОБА_1 за період з 08.06.2018-24.01.2023 (а.с. 12-27).

Також було долучено довідку про видачу кредитних карток, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 28-29).

Згідно розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «ПриватБанк», відповідачка має заборгованість за договором б/н від 21.03.2019, яка станом на станом на 30 серпня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 189 886 грн 27 коп, з яких: 158 104 грн 71 коп заборгованість за тілом кредиту; 31 781 грн 56 коп заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 6-11).

Ухвалюючи рішення в частині задоволення вимог про стягнення тіла кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, пославшись при цьому на постановку Верховного суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження №14-131цс19), а також те, що паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію та орієнтовну загальну вартість кредиту, а тому не можу бути взята судом до уваги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідач всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження сплати в повному обсязі коштів за умовами кредитного договору, не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, а також не надав свого.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.03.2019 в розмірі 158 104 грн 71 коп.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо недоведеності заборгованості, відсутності факту укладення кредитного договору, узгодження ліміту та строку видачі, не спростовують висновок суду про наявність у нього боргу перед банком, оскільки протягом всього часу користування кредитними коштами, сплачуючи частину заборгованості, яка у нього була, в подальшому знову використовувався кредитними коштами, збільшуючи тим самим розмір наявної заборгованості, що підтверджується випискою по його картковому рахунку.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що "пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи" (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" ("Pronina v. Ukraine") від 18 липня 2006 року, заява N 63566/00, § 23).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Сікорської Ірини Станіславівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: