КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 755/2355/24 Апеляційне провадження № 22-ц/824/9552/2024Головуючий у суді першої інстанції - Гончарук В.П. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна інфекційна лікарня» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29.02.2024 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу (а.с.44).

В апеляційній скарзі, яка подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції 19.03.2024, позивач просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, вказуючи, що суд безпідставно повернув позовну заяву з підстав не усунення недоліків, адже позовна заява, з урахуванням заяви про усунення недоліків, відповідала вимогам процесуального закону. При цьому, ухвала не містить жодних мотивів такого висновку, а також в ухвалі не зазначено, які саме недоліки не було усунуто позивачем (а.с.47,48).

21.03.2024 матеріали справи витребувано з Дніпровського районного суду м. Києва (а.с.52,53).

03.04.2024 справа надійшла до Київського апеляційного суду (а.с.37).

Ухвалами Київського апеляційного суду від 04.04.2024 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (а.с.55-57).

Копії ухвал суду направлено та доставлено відповідачу 05.04.2024 (а.с.59,61).

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не поданий.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Частиною 2 ст. 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 05.02.2024 до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до КНП «Київська міська клінічна інфекційна лікарня» виконавчого органу КМР (КМДА) про стягнення заборгованості по заробітній платі (а.с.1-12).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк, з дня отримання копії ухвали, для усунення виявлених судом недоліків. Зокрема судом зазначено, що позивачем, в порушення вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не конкретизовано зміст позовних вимог та спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні. Позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, а саме не надано доказів надсилання копії позову з додатками іншим учасникам справи (а.с.14).

15.02.2024 копія ухвали надіслана позивачу (а.с.15,16).

21.02.2024 позивачем подана до суду заява про усунення недоліків з додатками, в якій уточнено зміст позовних вимог та зазначено, що при поданні заяви він був звільнений від обов`язку надсилання копій документів відповідачу, оскільки останній не виконав свого обов`язку щодо реєстрації електронного кабінету, який був зареєстрований лише 12.02.2024, тобто після подання позову. При цьому, до заяви вже було подано квитанцію про надсилання відповідачу копії позову з доданими до нього документами (а.с.17-43).

Оскаржуваною ухвалою від 29.02.2024 позовну заяву повернуто позивачу, з підстав не виправлення недоліків викладених в ухвалі від 12.02.2024.

Інших мотивувань, а також зазначення, які саме недоліки не усунуто позивачем, оскаржувана ухвала не містить (а.с.44).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Стаття 4 ЦПК України закріплює, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України).

Згідно із частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Указані норми процесуального закону надають право кожному звернення до суду і встановлюють обов`язок позивача довести заявлені ним вимоги. Суд же зобов`язаний надати правову оцінку пред`явленим вимогам та встановити факт їх доведеності належними, достатніми і допустимими доказами.

Формальний підхід при вирішенні питання прийняття до розгляду позову та відкриття провадження у справі є неприпустимим.

Зміст позовної заяви не дає підстав для висновку про те, що позивачем не конкретизовано зміст позовних вимог та спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Так, позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, розірвання трудового договору та зобов`язання відповідача здійснити відповідні нарахування та виплату сум при звільненні.

Щодо не надання доказів надсилання копії позову з додатками іншим учасникам справи, то така вимога позивачем була усунута, про що свідчить заява про усунення недоліків і додані до неї документи.

Більш того, залишаючи позовну заяву без руху з підстав не надання позивачем доказів направлення копії позову з додатками іншим учасникам справи, суд, окрім іншого, також залишив поза увагою положення ч. 2 ст. 177 ЦПК України, відповідно до яких, правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Таким чином, судом першої інстанції безпідставно та не мотивовано залишено позов без руху та у подальшому повернуто позовну заяву позивачу у зв`язку з не усуненням виявлених судом недоліків.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст. 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна інфекційна лікарня» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення заборгованості по заробітній платі - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова