Справа № 606/868/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Іванченко А.М.,

при секретарі Порчик Р.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Теребовля у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до Теребовлянської міської ради, про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування вимог зазначила, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, головою якого був її батько ОСОБА_2 та членом двору була її матір ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер та після його смерті ОСОБА_3 , яка проживала з ним вступила в оперативне управління спадковим майном, але не оформила за собою спадкових прав. 19.05.2005 року ОСОБА_3 склала заповіт та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 заповіла позивачці. Після її смерті позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Тому позивач вимушена звернутись до суду.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, в позовній заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи без участі представника Теребовлянської міської ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Від третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Також надано копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 .

На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Відповідно до довідки виданої Теребовлянською міською радою від 12.04.2024 року №16/13-08/118 житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року відносився до колгоспного двору, голова колгоспного двору ОСОБА_2 , члени: ОСОБА_3 (а.с.12)

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .(а.с.10)

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 02.10.1982 року уклали шлюб, прізвище дружини змінено на ОСОБА_6 . (а.с.11)

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14)

З довідки № 16/13-08/119 від 12.04.2024 року виданої старостою Могильницького старостинського округу вбачається, що ОСОБА_2 на день смерті проживав з дружиною ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 (а.с.15)

Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Романівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області 19.04.2005 року ОСОБА_3 заповіла житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та все належне їй майно дочці ОСОБА_1 (а.с. 16)

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .(а.с.17)

З довідки № 09-04/19/25 від 17.03.2023 року виданої Теребовлянською міською радою, вбачається, що ОСОБА_3 на день смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . (а.с.18)

Згідно довідки № 213 від 11.08.2022 року виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належав на праві приватної власності ОСОБА_3 , право власності не зареєстровано.(а.с.26)

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 673/02-31 від 27.03.2024 року ОСОБА_1 біло відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Також в постанові зазначено, що даний житловий будинок належав до типу «колгоспний двір», в ньому були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_2 було заведено спадкову справу за заявою дружини ОСОБА_3 та видані їй свідоцтва про право на спадщину за законом.(а.с. 41).

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , був колгоспним двором, та належав його голові та членам, які проживали в ньому на праві спільної сумісної власності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ч. 1 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на вказане, суд вважає, що оскільки позивач, не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідач визнав позов і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, то слід захистити права позивачки та в судовому порядку визнати за нею право власності на житловий будинок.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 328, 392 Цивільного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя А.М.Іванченко