Провадження №2/521/1311/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Бодрухіної К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, стягнення заборгованості по аліментам та додаткових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 23.05.2016 року по справі № 521/5396/16-ц, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 - 750 гривень (твердої суми) на частину від доходу, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

- стягнути з ОСОБА_2 , 64688.00 гривень на користь ОСОБА_1 , недоотриману при виплаті аліментів, як встановлена грошова сума коштів, направлена на утримання дитини відповідного віку, згідно до ЗУ від 17 травня 2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів";

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 9500 за проведене стаціонарне лікування, дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 20093 за оплату розвитку творчих здібностей, дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3660 щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтований такими обставинами. До 14 березня 2016 року сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 23 травня 2016 року, рішенням Малиновського районного суду міста Одеси по справі № 521/5396/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки в розмірі 750 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 з 17 березня 2016 року, про що судом видано виконавчий лист. В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що відповідач - ОСОБА_2 рішення суду не виконує в добровільному порядку, аліменти або взагалі не сплачує, або сплачує нерегулярно та не в повному обсязі, в зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 64688 грн., яку позивач вважає необхідним стягнути з відповідача в судовому порядку. Також позивач вказує про те, що аліментів в розмірі 750 грн. недостатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини з посиланням на розмір прожиткового мінімуму для дітей від 6 до 18 років, який є більшим, ніж розмір аліментів. Крім того, позивач вважає, що відповідач повинен приймати участь у додаткових витратах на дитину, які складаються із грошових коштів, які позивач витрачає на лікування дитини, яка страждає на хронічне захворювання, яке потребує постійного лікування; розвиток здібностей дитини у вивчанні іноземних мов та проживання дитини із позивачем в орендованій квартирі.

Позивач подала до суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи проводити у її відсутність.

22 грудня 2023 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов із частковим визнанням позову в частині зміни способу стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, в іншій частині позовних вимог просив відмовити.

Заперечення відповідача проти позову обґрунтовані тим, що відповідач в добровільному порядку сплачував аліменти на утримання дитини, та лише з 09.10.2023 року розпочалося примусове стягнення аліментів на підставі виконавчого листа, який не пред`являвся позивачем до виконання більш ніж сім років в зв`язку із добровільним виконанням з боку відповідача. Станом на 01.12.2023 року заборгованість зі сплати аліментів, встановлена державним виконавцем, становить 10 965,5 грн. При цьому державним виконавцем здійснювалося автоматичне збільшення розміру аліментів до встановленого мінімального гарантованого розміру аліментів. Вказана заборгованість погашена відповідачем.

Щодо зміни порядку стягнення аліментів відповідач зазначає що працює, має постійний дохід, отримує мінімальну заробітну плату, у зимовий період не забезпечений роботою. З 16 травня 2018 року перебуває у шлюбі із ОСОБА_4 , від якого у подружжя є дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дружина відповідача не працює та перебуває із дитиною на утриманні відповідача. У додаткових витратах відповідач не може приймати участь в зв`язку із матеріальною можливістю. Крім того, відповідач вказує на не доведеність з боку позивача додаткових витрат на лікування та розвиток, а витрати на проживання не є додатковими в розумінні статті 185 СК України.

Відповідач подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іванівського районного суду Одеської області розірвано 14 березня 2016 року.

В шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10 грудня 2014 року (а. с. 19).

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 23 травня 2016 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки у розмірі 750 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що на даний час, розмір аліментів, які стягуються з відповідача, не відповідають інтересам дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з частинами першою та другою статті 182 СК України, у редакції чинній на час стягнення аліментів, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 до 18 років в розмірі 2833 грн.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» у 2024 році установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 до 18 років в розмірі 3196 грн.

Суд погоджується, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 750,00 грн, що стягується за рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 23 травня 2016 року, станом на час розгляду справи, є недостатнім для задоволення потреб дитини.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 152/100/18.

Таким чином, при вирішенні даного спору підлягає застосуванню стаття 192 СК України, а відтак, змінюючи спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 , визначених за рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 23 травня 2016 року, судом перевіряється наявність підстав для зміни розміру аліментів, передбачених статтею 192 СК України, зокрема матеріального стану платника аліментів, зміни його сімейного стану (наявність дитини від іншого шлюбу), а також матеріального та сімейного стану позивача, наявність погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із сторін чи дитини.

Матеріали справи містять інформацію про те, що сімейний стан відповідача змінився, в нього є малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходиться на утриманні відповідача. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 від 13 вересня 2018 року (а. с. 86).

Відповідно до довідок про доходи ОСОБА_2 вбачається, що за 2021 рік його дохід складає 25 999,21 грн.; дохід за 2022 рік складає 53198,65 грн.; дохід за 2023 рік складає 39 280,17 грн. (а. с. 89-91).

Із копії виписки амбулаторного хворого № 5061 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається, що за період стаціонарного лікування з 07.07.2023 по 13.07.2023 року дочці сторін діагностовано низку гострих захворювань, в тому числі, гострий пієлонефрит. На час ухвалення рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 23 травня 2016 року обставин щодо незадовільного стану здоров`я дитини встановлено не було.

Доказів інших обставин, які б могли бути підставою для зміни порядку стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача, позивачем під час розгляду справи не надано.

Тому суд, враховуючи викладені обставини, зокрема обов`язок відповідача утримувати двох малолітніх дітей та визнання відповідачем позову в частині зміни порядку стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача, яке прийняте судом, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині частково, а саме в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача.

Щодо вимог в частині стягнення з відповідача недоотриманої при виплаті аліментів грошової суми в розмірі 64688 грн., які по своїй правовій природі зводяться до стягнення заборгованості за аліментами, суд зазначає наступне.

Встановлено, що на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 травня 2016 року, Малиновським районним судом м. Одеси 09 жовтня 2023 року було видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання до Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 13 жовтня 2023 року, складеного державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Сологубом В.Д., заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 24 лютого 2022 року складає 63092,19 грн.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається ст. ст. 79-91, 194-197 СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника.

Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець, у разі надходження виконавчого документа, повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ у перше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.

Спір щодо розміру заборгованості (не спір про стягнення заборгованості) із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК).

Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувались у зв`язку з розшуком платника аліментів, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. (ч. ч. 2, 4 ст. 194 СК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч. 4 ст. 195 СК України).

Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.

Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч. 3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України).

У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувається за судовим рішенням (рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 травня 2016 року).

Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за судовим рішенням, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за судовим рішенням про стягнення аліментів.

В межах даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов`язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку, в рамках даної справи не оскаржені.

Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам за вказаний період, обчисленої згідно з розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем, ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим судовим рішенням. Адже права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист, який виданий на підставі рішення про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на дитину, суд вважає, що вони також не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У постанові Верховного від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правовий висновок про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини, які обумовлені її хворобою та розвитком здібностей дитини, зокрема, відшкодування половини вартості за проведене стаціонарне лікування в розмірі 9500 грн.; відшкодування половини вартості за оплату розвитку творчих здібностей в розмірі 20093 грн.; стягнення щомісячно додаткових витрат на дитину, які складається із оплати за оренду квартири із комунальними платежами та розвитком творчих здібностей дитини в розмірі 3660 грн.

Суд зауважує, що відшкодування ОСОБА_1 1/3 частини витрат на проживання дитини за договором оренди квартири та сплати комунальних послуг не є додатковими витратами у розумінні вимог СК України та охоплюються розміром аліментів, що стягуються з батька на утримання дитини на користь матері. При цьому доводи позивача про те, що оренда квартири була пов`язана із станом здоров`я дитини та наявністю в орендованій квартирі індивідуального опалення висновків суду не спростовують.

Позовна вимога про відшкодування половини вартості відвідування дитиною уроків французької мови не підлягає задоволенню, оскільки надана ОСОБА_1 розписка на підтвердження сплати та отримання цих послуг не містять інформації, яка б свідчила, що їх надає особа, яка має право надавати такі послуги згідно із законом (відсутні ІПН особи, фіскальні документи щодо оплати послуг тощо).

Щодо стягнення додаткових витрат на лікування дитини в зв`язку із її хворобою, суд не вбачає підстав для задоволення цих позовних вимог.

В матеріалах справи містяться копії медичної документації із встановленими дитині діагнозами, відповідними медичними обстеженнями та призначеннями лікарських препаратів (а. с. 55- 65). При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що вартість лікування дитини складає 19000 грн., а також доказів того, що ОСОБА_1 було сплачено відповідні грошові кошти на лікування дитини.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами позов в частині стягнення з відповідача половини додаткових витрат на лікування дитини в розмірі 9500 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на її користь 20093 грн. за оплату розвитку творчих здібностей дитини також не підлягають задоволенню.

На підтвердження наявності вказаних витрат позивачем надано довідки Одеського приватного закладу «Центр розвитку дитини «АЗБУКА», із яких вбачається, що дитина сторін з 10.09.2020 року по листопад 2022 року відвідувала заняття з курсу «Підготовка до школи +англійська мова», за що було сплачено 26764 грн. (а. с. 51), та довідку від 06.10.2023 року, із якої вбачається, що ОСОБА_3 відвідує заняття з курсу «Англійська мова», за що було сплачено 13422 грн. (а. с. 52).

Схильність дитини до поглибленого вивчення іноземних мов та підготовка до вступу у школу не може вважатися розвитком особливих здібностей дитини та відповідно бути особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України. Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких додаткових занять.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.04.2022 року у справі № 761/27222/20.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судовий збір по справі складає 1073,60 гривень, який підлягає стягненню, з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 192, 194-197 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 267, 268, ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, стягнення заборгованості по аліментам та додаткових витрат задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 23 травня 2016 року на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят ) гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02 травня 2024 року.

Суддя: Ю.В. Тополева