Справа № 127/7225/24
Провадження № 2/127/894/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Дернової В.В., секретаря Бабкіної К.В., розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права власності на частину земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права власності на частину земельної ділянки. Позивач ОСОБА_1 просила визнати житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на частку житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), площею 0,1200 га, кадастровий номер :01:069:0026, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути судові витрати, мотивуючи позовні вимоги тим, що житловий будинок було набуто у шлюбі з відповідачем, а земельна ділянка перебуває під будівлею та є необхідною для його обслуговування.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.03.2024 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2024 року було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження з первісним позовом зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя шляхом припинення частки у спільному майні та виплати грошової компенсації.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.05.2024 року провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя шляхом припинення частки у спільному майні та виплати грошової компенсаціїбуло закрито у зв`язку з відмовою від позову; позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності на частину земельної ділянки у частині позовних вимог до ОСОБА_3 було залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Лавренчук А.С. у підготовчому засіданні первісні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Чернілевська Р.В. у підготовчому засіданні первісний позов визнала.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи визнання ОСОБА_2 позову, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

30 липня 1994 року між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб за актовим записом № 1653, що підтверджується повторним Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 29 лютого 2024 року (а.с. 17).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2024 року у справі № 127/2807/24 шлюб між сторонами було розірвано (рішення набуло законної сили 23.04.2024 року) (а.с. 67-68).

Отже, з 30.07.1994 року до 23.04.2024 року сторони перебували у шлюбі (згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу).

На підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 27.12.2012 року, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18-20).

На підставі Договору дарування від 06.09.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Ю.Д. за реєстровим № 2667, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), площею 0,1200 га, кадастровий номер :01:069:0026, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 70-71).

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав самостійного заробітку; вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, вважається їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення.

Крім того, відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

При цьому, та обставина, що спірне нерухоме майно підлягає поділу між подружжям, була визнана відповідачем ОСОБА_2 (чоловіком), а тому в силу вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч.1 ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Таким чином, позов підлягає задоволенню , а саме слід визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), площею 0,1200 га, кадастровий номер :01:069:0026, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України, необхідно стягнути зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 570 грн. судового збору та повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 7 570 грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 13, 81, 82, 141, 142, 200, 206, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 57, 60, 70, 71, 114 СК України, ст. 368, 372, 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), площею 0,1200 га, кадастровий номер :01:069:0026, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 570 грн. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 7 570 грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 )

Повний текст судового рішення складено 16.05.2024 року.

Суддя