Провадження № 2/761/7411/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про направлення справи для розгляду до іншого суду

21 травня 2024 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Романишена І.П., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з вказаним позовом, відповідно до якого просить суд:

-визнати неправомірними дії Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» щодо нарахування в опалювальних сезонах 2021-2022; 2022-2023; 2023- 2024 років включно належних для сплати сум за централізоване опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов?язати Комунальне підприємство виконавчого органу Кивради (Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго») здійснити перерахунок в опалювальних сезонах 2021-2022; 2022-2023; 2023-2024 років включно належних до сплати сум за централізоване опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , з урахуванням показань вузла розподільного обліку тепла, що встановлений у квартирі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями позовна заява надійшла в провадження судді Романишеної І.П.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що справа не підсудна Шевченківському районному суду міста Києва, з огляду на наступне.

Так, в обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка за власні кошти була обладнана приладом обліку теплової енергії. Однак, з липня 2021 року та по день підписання позовної заяви утворилась заборгованість в розмірі 19 710,38 грн, яка обумовлена тим, що нарахування суми до сплати за централізоване опалення здійснювалось без урахування показників лічильника у квартирі. Відповідне нарахування заборгованості позивач вбачає безпідставним, а тому звернулася до суду з вищезазначеними позовними вимогами.

Статтею 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність, зокрема в частині 1 цієї статті зазначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від 09.09.2020 року у справі № 910/6644/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Велика Палата ВС у постанові від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18 визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи викладене, враховуючи, що фактично спір у даній справі виник щодо нарахування відповідачем заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 , вказаний позов повинен розглядатися за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна, а саме: Солом`янським районним судом міста Києва.

За правилами ч.9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього кодексу.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суддя передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 187, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, - направити за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА