Провадження №: 2/336/573/2024
10 травня 2024 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.
про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -
17 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину за заповітом. В позовній заяві позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . На зазначене спадкове майно ОСОБА_3 склала заповіт на його користь.
Щодо іншої частини спадщини будинок за адресою: АДРЕСА_2 спадкодавець склала заповіт на користь її сина від першого шлюбу ОСОБА_2 . Йому відомо, що відповідач оформив свою частку спадщини та розпорядився нею.
Він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 . Постановою державного нотаріуса від 29 липня 2021 року відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю у спадковій справі всіх необхідних документів.
Перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 з 14 серпня 1992 року вони разом були зареєстровані і проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті дружини він продовжував проживав в будинку АДРЕСА_2 до лютого 2004 року, оскільки в подальшому в подальшому спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 запропонував йому звільнити належне йому за заповітом майно і 23 лютого 2004 року він був знятий з реєстраційного обліку за цією адресою.
Факт проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується довідкою голови квартального комітету Заводського району м. Запоріжжя від 01 грудня 2008 року, військовим квитком з позначкою, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 і прийнятий на військовий облік у Заводському РВК з 28 серпня 1992 року.
В шлюбі зі спадкодавцем вони збудували житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який в рівних частинах було зареєстровано за кожним із подружжя. З лютого 2004 року він проживає в зазначеному будинку, зареєстрований за цієї адресою.
Спадщина за заповітом ОСОБА_3 на його користь складається з 1/2 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Факт смерті ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом РАЦС Головного управління юстиції в Херсонській області.
Факт наявності заповіту ОСОБА_3 від 12 липня 2003 року підтверджується дублікатом заповіту, зо має силу оригіналу, посвідченого державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори 12.07.2003 року за реєстровим № 4-736.
Факт реєстрації шлюбу між ним та ОСОБА_3 підтверджується довідкою РАЦС та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб.
Відповідність чинному українському правопису та ідентичність написання прізвища ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_5 підтверджується довідкою Запорізького національного університету від 28.04.2021 року.
Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину порушує його право на спадкування за заповітом та набуття права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.
Оформити спадщину через нотаріальну контору та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не має можливості, а тому він змушений звернутися до суду із даною позовною заявою.
22 листопада 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину за законом залишено без руху та надано п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.
27 листопада 2023 року до суду від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 22 листопада 2023 року, недоліки позовної заяви не усунуто.
Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, який сформовано 06.12.2023 року відповідно до бази даних Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради надана інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи відповідача ОСОБА_2 інформація не знайдена.
Відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру від 06.12.2023 року за №349270, за вказаними параметрами особу відповідача ОСОБА_2 , не знайдено.
На виконання запиту суду та вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України надійшла відповідь Державної міграційної служби України, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи відповідача, відповідно до якої відсутня інформація щодо місця проживання ОСОБА_2 .
Крім того, на виконання запиту суду, 02.01.2024 року надійшла відповідь з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса), відповідно до якої за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не виявлено.
Витребувано з Першої Запорізької державної нотаріальної контори інформацію щодо відкриття спадкової справи (наявність або відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або усунення їх від права на спадкування, або не прийняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття) після померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
29 січня 2024 року державний нотаріус на виконання ухвали надав до суду копію спадкової справи № 105/2004.
Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2024 року закрито підготовче провадження на призначено справу до судового розгляду по суті. Встановлено порядок дослідження доказів: заслухати вступне слово учасників справи, дослідити письмові докази у даній справі.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Від представника позивача надійшла заява, в якій просить справу розглянути за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання 09 квітня 2024 року та 10 травня 2024 року не з`явився, про час та місце підготовчого судового засідання був повідомлений, відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відповідач зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідач клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не надав, відзиву на позовну заяву також не надав.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Умови проведення заочного розгляду справи визначені ст. 280 ЦПК України, де передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В даному випадку наявна вся сукупність умов для проведення заочного розгляду справи, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 2 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 46 років померла ОСОБА_3 , про що Щорсівською сільською радою Генічеського району Херсонської області 22 вересня 2003 року зроблено відповідний актовий запис № 16 та видано свідоцтво про смерть, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_3 належала 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок.
Інша 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та технічним паспортом на будинок.
14 серпня 1992 року у Щорсівській сільській раді Генічеського району Херсонської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , про що зроблено відповідний актовий запис № 07. Після реєстрації шлюбу прізвища чоловіка та дружини ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, довідкою від 09 жовтня 2008 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб.
Прізвища ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть, заповіт), ОСОБА_5 (заповіт) та ОСОБА_5 (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, є ідентичними, оскільки варіанти ОСОБА_5 та ОСОБА_5 є транслітераціями з російської мови варіанта прізвищі ОСОБА_4 . Написання відповідає чинному українському правопису (2019 року), що підтверджується довідкою Запорізького національного університету від 28.04.2021 року.
Позивач перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 з 14 серпня 1992 року, разом були зареєстровані і проживали за адресою: АДРЕСА_2 .
Факт проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується довідкою голови квартального комітету Заводського району м. Запоріжжя від 01 грудня 2008 року, військовим квитком з позначкою, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 і прийнятий на військовий облік у Заводському РВК з 28 серпня 1992 року.
За життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилася в с. Щорсівка Генічеського району Херсонської області, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , склала на випадок своєї смерті заповіт від 12 липня 2003 року, відповідно до якого, всю належну їй частину житлового будинку АДРЕСА_1 вона заповідала ОСОБА_1 , все інше її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповідала ОСОБА_2 .
Заповіт посвідчено державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори Китаєвою О.О. Заповіт підписано ОСОБА_3 в присутності нотаріуса. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірена. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 4-736.
В матеріалах спадкової справи міститься і дублікат заповіту, що має силу закону та відповідає оригіналу. Дублікат заповіту зареєстровано в спадковому реєстрі, що підтверджується відповідним витягом.
Заповіт є чинним, не скасований, не змінений, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), яка наявна в матеріалах спадкової справи та копія якої міститься в матеріалах даної справи.
25 лютого 2004 року ОСОБА_2 звернувся до Першої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_3 . Особу ОСОБА_2 , 1979 р.н., встановлено за паспортом серії НОМЕР_2 виданого Заводським РВ УМВС України в Запорізькій області 10 листопада 2001 року, РНОКПП НОМЕР_3 , що підтверджується матеріалами спадкової справи.
25 лютого 2004 року ОСОБА_7 звернувся до Першої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про відмову від видачі обов`язкової частки у спадковому майні. Особу ОСОБА_7 , 1939 р.н. встановлено за паспортом.
Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , належав ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу № 3-4121 від 21 серпня 1987 року, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно та довідкою державного нотаріуса.
23 березня 2004 року державний нотаріус видав ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який розташований на земельній ділянці площею 291 кв.м., яка належить спадкодавця на підставі договору купівлі-продажу № 3-4121 від 21 серпня 1987 року.
ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 за заповітом.
Постановою державного нотаріуса від 29 липня 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю у спадковій справі всіх необхідних документів.
Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину порушує право позивача на спадкування та набуття права власності на спірне нерухоме майно, за захистом якого ОСОБА_1 змушений звернутись до суду, оскільки в позасудовому порядку його захистити неможливо.
Відповідно до матеріалів спадкової справи вказаний заповіт є чинним, не скасований, не змінений, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), яка наявна в матеріалах спадкової справи та копія якої міститься в матеріалах даної справи.
Спадкоємець не може оформити належне право власності на частину будинку в порядку спадкування за заповітом відповідно до вимог закону.
Відповідно до ч. 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року.
Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Відповідно до ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
25 лютого 2004 року ОСОБА_2 звернувся до Першої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_3
23 березня 2004 року державний нотаріус видав ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно.
ОСОБА_2 є таким, що прийняв спадщину після смерті померлої матері ОСОБА_3 , а тому є належним відповідачем у справі.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.
У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.
В даному випадку підлягають застосуванню положення ЦК України від 16 січня 2003 року N 435-IV.
Відповідно до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Статтями 1216-1218 ЦК визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
14 серпня 1992 року у Щорсівській сільській раді Генічеського району Херсонської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , про що зроблено відповідний актовий запис № 07. Після реєстрації шлюбу прізвища чоловіка та дружини ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, довідкою від 09 жовтня 2008 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Позивач перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 з 14 серпня 1992 року, разом були зареєстровані і проживали за адресою: АДРЕСА_2 .
Факт проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується довідкою голови квартального комітету Заводського району м. Запоріжжя від 01 грудня 2008 року, військовим квитком з позначкою, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 і прийнятий на військовий облік у Заводському РВК з 28 серпня 1992 року.
Відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Позивач у встановленому законом порядку від спадщини не відмовлявся.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно зі статтею 392 ЦК України, особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).
Статтею 16 ЦК передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.
Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі, в разі відсутності правовстановлюючого документа юридичний факт набуття нерухомості у власність за зверненням зацікавлених осіб може бути визнаний, а невизнані державою права спадкоємців - захищені в судовому порядку.
Суд встановив, що спір виник в зв`язку з відсутністю умов для оформлення спадщини нотаріально.
Відповідно до положень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
ОСОБА_3 належала 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок.
За життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилася в с. Щорсівка Генічеського району Херсонської області, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , склала на випадок своєї смерті заповіт від 12 липня 2003 року, відповідно до якого, всю належну їй частину житлового будинку АДРЕСА_1 вона заповідала ОСОБА_1 , все інше її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповідала ОСОБА_2 .
Заповіт посвідчено державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори Китаєвою О.О. Заповіт підписано ОСОБА_3 в присутності нотаріуса. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірена. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 4-736.
В матеріалах спадкової справи міститься і дублікат заповіту, що має силу закону та відповідає оригіналу. Дублікат заповіту зареєстровано в спадковому реєстрі, що підтверджується відповідним витягом.
Заповіт є чинним, не скасований, не змінений, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), яка наявна в матеріалах спадкової справи та копія якої міститься в матеріалах даної справи.
Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом свідчить про те, що право власності не визнається іншою особою, а тому є підставою для визнання за позивачем права власності на частину спірного будинку, яке перейшло до нього в порядку спадкування за заповітом після смерті дружини ОСОБА_3 . Позовні вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину житлового будинку є законними, ґрунтуються на вищезазначених нормах матеріального права, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 12, 13, 76-81, 89, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 289, 353-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , 1979 р.н., паспорт серії НОМЕР_2 виданий Заводським РВ УМВС України в Запорізькій області 10 листопада 2001 року, РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Дата складання повного судового рішення 10 травня 2024 року.
Суддя: