ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3977/24 Справа № 177/47/24 Суддя у 1-й інстанції - Суботіна С.А. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Бондар Я.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 177/47/24 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року,

встановив:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду заявою, в якій просила видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в обґрунтування підсудності заяви про видачу судового наказу ОСОБА_1 посилалася на ч. 1 ст. 28 ЦПК України, якою визначено, що позови про стягнення аліментів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача (альтернативна підсудність). Суд першої інстанції необґрунтовано та неповно з`ясував всі обставини справи, не запросив її як заявника для надання доказів про дійсність проживання ОСОБА_2 за вказаною нею в заяві адресою.

Відповідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції врахувавши інформацію, отриману з Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області, згідно якої за даними Реєстру територіальної громади та картотеки реєстрації осіб, відомості щодо місця проживання ОСОБА_2 відсутні, іншої адреси проживання та реєстрації боржника не надано, дійшов висновку, про наявність підстав для застосування загальної норми для визначення підсудності розгляду цієї заяви за вимогами ст. 27 ЦПК України та відмови у видачі судового наказу на підставі ч.9 ст. 165 ЦПК України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 звернулась до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини.

Звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_1 зазначила місце реєстрації і проживання ОСОБА_2 АДРЕСА_1 .

Згідно повідомлення Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 09 січня 2024 року № С-2/02.03-10 згідно з даними Реєстру територіальної громади та картотеки реєстрації осіб, відомості щодо місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , про те, що суд першої інстанції при вирішенні питання про видачу судового наказу порушив норми процесуального права та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, є безпідставними за наступних підстав.

Згідно ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (пункт 4 ч.1 ст. 161 ЦПК).

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч.2 ст. 161 ЦПК).

Статтею 162 ЦПК передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ст. 27 ЦПК).

Поряд з цим частиною 1 статті 28 ЦПК України визначено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника ( ч.5 ст. 165 ЦПК).

Частиною 6 статті 165 ЦПК України визначено, що інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч. 7 ст. 165 ЦПК).

Положення частини 9 статті 165 ЦПК України вказують, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

З огляду на зазначене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, враховуючи, що за результатами триманої судом інформації ОСОБА_2 зареєстрованим за вказаною заявником адресою не значиться, отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, необхідно відмовити у видачі судового наказу.

Крім того, апеляційний суд роз`яснює заявнику, що, відповідно частини 2 статті 166 ЦПК України, заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді:

Повний текст постанови складено 15 травня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста