КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 року

справа № 359/626/24

провадження № 22-ц/824/10260/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі: Бобко К.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2

третя особа: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2024 року, постановлену під головуванням судді Чирка С.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому просила встановити факт батьківства померлого ОСОБА_4 по відношенню до доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2024 року клопотання представника відповідача про призначення експертизи задоволено.

Призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту батьківства судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставити питання:

1) Чи наявна кровна спорідненість по лінії ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , між його рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та чи є вони родичами?

2) Якщо так, то який ступінь споріднення між ними?

3) Чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 тіткою по лінії батька, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 племінниця?

В апеляційній скарзі представник позивача просить ухвалу суду скасувати. Вимоги обґрунтовані тим, що питання поставлені на експертне дослідження не стосуються предмету спору та не можуть належним чином встановити факт біологічного походження позивача від ОСОБА_4 .

Позивач заперечує, що на підставі порівняння зразків відповідача та померлого можна встановити кровну спорідненість між позивачем та ОСОБА_4 .

Зазначає, що позивач народилась 1990 року, а тому застосуванню підлягають положення ч. 3 ст. 53 КпШС України, якою не передбачено необхідності встановлення біологічного походження дитини від її батька. Вказує, що позивач не заперечує проти проведення експертизи у разі безпосереднього дослідження її зразків та зразків батька.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Посилається на те, що з часу прийняття КпШС і до часу звернення до суду із позовом на національній судовій практиці були запроваджені та діють підвищені стандарти захисту прав і свобод людини. Вважає доводи апеляційної скарги безпідставними.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання про проведення експертизи, суд першої інстанції виходив із ч.1 ст.103 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказами, що відповідають критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 7 травня 2009 року у справі «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34).

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи, що предметом позову, зокрема, є встановлення факту батьківства, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доцільність призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи, оскільки для з`ясування обставин, які мають суттєве значення для справи, необхідні спеціальні знання.

Апелянт посилається на, що позивач народилась 1990 року, а тому застосуванню підлягають положення ч. 3 ст. 53 КпШС України, якою не передбачено необхідності встановлення біологічного походження дитини від її батька

Відповідно до частини другої статті 53 КпШС України у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 53 КпШС України передбачала чотири юридично значимі обставини, які суд бере до уваги при встановленні батьківства: а) спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; б) спільне виховання батьками дитини; в) спільне утримання батьками дитини; г) визнання батьківства відповідачем.

Разом із тим, не можна ігнорувати той факт, що частина третя статті 53 КпШС України із 1970 по 2003 рік фактично діяла в редакції Кодексу прийнятій у 1969 році.

Очевидно, що розвиток суспільних відносин, наукових досліджень і технологій, які були актуальними у 1969 році кардинально відрізняється від сучасних.

Крім того, у період з моменту прийняття КпШС (1969 рік) і до часу звернення із розглядуваним позовом до суду, в національній судовій практиці були запроваджені та діють підвищені стандарти захисту прав і свобод людини.

Висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відмова суду у призначенні експертизи лише із посиланням на те, що положеннями частини третьої статті 53 КпШС України не було передбачено такої підстави встановлення батьківства, як висновок генетичної експертизи є формальною та такою, що не в повній мірі враховує розвиток суспільних відносин, сучасні стандарти захисту прав і свобод людини, а також практику ЄСПЛ.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 363/3349/19.

Доводи скаржника на те, що поставлені на експертне дослідження питання не можуть належним чином встановити факт біологічного походження позивачки від померлого ОСОБА_4 є необґрунтованими та безпідставними.

Необхідність у проведенні експертизи з іншими особами, які перебували вкровному спорідненні з померлим, для встановлення спорідненості з померлим, у разі відсутності генетичного матеріалу померлого, але є живими близькі родичі, знаходить своє підтвердження у практиці Верховного Суду, зокрема у постанові від 17 лютого 2021 року у справі 3 373/2257/18.

Посилання апелянта на те, що їй не було надано змоги запропонувати власний перелік запитань та взяти участь у виборі експертної установи судом оцінюється критично. З протоколу судового засідання від 14.03.2024 року вбачається, що суд ставив на обговорення заявлене клопотання про призначення експертизи.

Колегія суддів не вбачає, що при постановленні ухвали судом було порушено норми процесуального чи матеріального права.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 17 травня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді