Справа № 144/1809/23
Провадження № 2/144/77/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2024 р. смт Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Довгалюк Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Дудник С.Р.,

представника позивача АТ «Сенс Банк» адвоката Рудницького Ю.І.,

представників відповідача ОСОБА_1 адвокатів Касьяненка Д.Л., Ванжули Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 05.12.2013 між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк», найменування якого в подальшому змінено на АТ «Сенс Банк» (далі Банк), укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630063672, відповідно до умов якої Банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник у порядку та на умовах визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за його користування, сплачувати комісію та інші передбачені платежі у сумі, у строки та на умовах, визначених договором, у якому передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання протягом тридцяти календарних днів із дня отримання від Банку інформації. Позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредитних коштів, натомість відповідач своїх зобов`язань не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 327 413,76 гривень.

Ухвалою судді від 28.12.2023 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження (т. І а.с. 49-51).

30.01.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що позовні вимоги він вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивачем не доведено факту надання ОСОБА_1 грошових коштів, а отже, неможливо стверджувати, що у останнього виник обов`язок їх повернути Банку. Адвокат Касьяненко Д.Л. просив застосувати наслідки спливу строків позовної давності, передбачені ч. 4 ст. 267 ЦК України, та відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідачем підписано та подано позивачу Анкету заяву про акцепт публічної пропозиції Банку на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб 05.12.2013, тоді як із позовом про стягнення боргу, існування якого не підтверджено належними та достовірними доказами, позивач звернувся лише 18.12.2023 (т. І а.с. 70-78).

Ухвалою суду від 08.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т. І а.с.142).

03.04.2024 та 23.04.2024 від представника відповідача надійшли клопотання про витребування доказів у порядку ст. ст. 84, 95 ЦПК України, про призначення експертизи документів фінансово кредитних операцій, а також про повернення до стадії підготовчого провадження, у задоволенні яких ухвалами суду від 16.04.2024 та 30.04.2024 відмовлено, з огляду на те, що такі клопотання не були підтримані під час підготовчого судового засідання адвокатом Касьяненком Д.Л., який не був обмежений у реалізації своїх процесуальних прав та не заперечував проти закриття підготовчого провадження, тоді як обставини справи не змінилися, про зміну предмету та підстав позову в порядку ст. 49 ЦПК України позивачем заявлено не було, об`єктивних та поважних причин для повернення до попередньої стадії судового розгляду представником не наведено.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, який просив задовольнити, заперечував щодо задоволення заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строків позовної давності.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, заперечуючи проти його задоволення із підстав, зазначених у відзиві, зокрема, у зв`язку з пропуском строку позовної давності та недоведеність позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи та правовідносини, які врегульовані нормами права, що їм відповідають, та дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом установлено, що 05.12.2023 ОСОБА_1 підписав Анкету - заяву про акцепт публічної пропозиції Банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Альфа - Максі», про акцепт публічної пропозиції на укладення договору про участь у програмі лояльності «Максі»/Програми Максі (т. І а.с. 4-5).

Підписанням Анкети - заяви ОСОБА_1 у пункті 2.1 підтвердив, що Анкета - заява про акцепт публічної пропозиції Банку є акцептуванням публічної пропозиції Банку у розумінні статті ст. 642 ЦК України, він надає банку свою письмову згоду на обробку його персональних даних у порядку та на умовах, визначених умовами публічної пропозиції Банку. Відповідач беззаперечно підтверджує те, що приймає пропозицію банку на оформлення «Альфа Максі» і йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення всі умови договору, в тому числі умови отримання та обслуговування картки. Крім того, керуючись нормами ст. 207 ЦК України, він приймає пропозицію Банку на використання в майбутньому аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та/або відтиску печатки банку, що відтворені засобами копіювання, зразки яких наведені в цьому пункті для підписання додатку до договору, а також будь-яких інших додатків до договору в рамках продукту «Альфа Максі», що можуть бути укладені протягом строку дії договору.

Із п. 2.2 Анкети - заяви вбачається, що відповідач виявив бажання відкрити в банку рахунок СПЗ та отримати картку, отримати від банку кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії з лімітом в межах 75 000 грн по його рахунку СПЗ (надалі Кредит) на умовах, що вказуються в договорі та додатку до договору, що підписується в рамках обслуговування продукту «Альфа Максі» з урахуванням умов публічної пропозиції.

Відповідно до п. 2.6 Анкети - заяви відповідач підтвердив, що зі змістом публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк» на укладання договору, яка оприлюднена на інтернет-сторінці банку, правилами користування банківською платіжною карткою, порядком участі та обслуговування у системі електронних грошей «Максі», тарифами Банку, які є невід`ємною частиною договору, ознайомлений та цілком згодний та беззаперечно підтверджує те, що свій примірник договору разом із усіма додатками, що підписуються в рамках обслуговування продукту «Альфа - Максі», він отримав у день укладання договору. Також він отримав банківську платіжну картку та ПІН-конверт до неї в неушкодженому стані. Крім того до укладання договору відповідач ознайомлений у письмовій формі з основними умовами надання кредиту.

Також відповідачем 05.12.2013 підписано додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі Додаток), у пункті 1 якого визначено, що на підставі Анкети - заяви, банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 у валюті - гривня та випустив міжнародну платіжну картку Visa Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску.

У пункті 2 Додатку зазначено, що банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку, що вказаний у п. 1 додатку. Ліміт відновлювальної кредитної лінії становить 75 000 грн. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 36 % річних на торгові операції та операції на зняття коштів (п. 2.2).

Із досудової вимоги від 02.12.2022 вбачається, що ПАТ «Сенс Банк» вимагав від ОСОБА_1 протягом 30 календарних днів із моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів із моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість у розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані та несплачені проценти за користування кредитом, комісії, що станом на 20.06.2023 становило 284 962,28 грн. Дана вимога залишена відповідачем без виконання та належного реагування.

12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування банку на АТ «Сенс Банк».

Згідно з витягом із державного реєстру банків, сформованого 02.12.2022, 01.12.2022 Національний банк України вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування Акціонерного товариства «Альфа Банк» (скорочене найменування - АТ «АЛЬФА БАНК») на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (скорочене найменування - АТ «СЕНС БАНК») (т. І а.с 41).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статтей 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до статтей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615, ч. 1 ст. 625 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як установлено судом, позивач на підтвердження позовних вимог надав розрахунок заборгованості та виписку, в яких відображено всі операції щодо отриманого позичальником кредиту, вичерпну інформацію про рух коштів та наявність існуючої заборгованості.

Розрахунок, наданий АТ «Сенс Банк», та виписка по рахунку свідчать про те, що загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 630063672 станом на 17.07.2023 становить 327 413,76 грн та складається з наступного: тіло кредиту 109 425, 84 грн; прострочене тіло кредиту 174 064, 76 грн; відсотки за користування кредитом 38 638, 79 грн; відсотки за користування простроченим тілом кредиту 5 284, 37 грн (т. І а.с. 9-35).

Факт користування відповідачем кредитними коштами та їх несвоєчасне повернення знайшов своє підтвердження, зокрема, у виписці по рахунку за період із 05.12.2013 по 17.07.2023, у ході розгляду справи встановлено, що відповідач не заявляв про втрату картки, із заявами щодо несанкціонованого використання коштів до банку та правоохоронних органів не звертався, активно користувався кредитними коштами та частково погашав наявну заборгованість за кредитним договором, що призвело до утворення боргу.

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 09.11.2018 у справі № 910/1580/18, від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18.

Документи, надані позивачем, суд вважає достовірними і достатніми, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, у своїй сукупності беззаперечно підтверджують суму боргу та свідчать про те, що рахунок неодноразово поповнювався ОСОБА_1 до 27.07.2022 включно, здійснювалися списання кредитних коштів та відсотків, збільшувався кредитний ліміт, що свідчить про активне користування кредитом.

Натомість стороною відповідача не надано суду жодних доказів на спростування боргу та розрахунку, поданого позивачем, та на підтвердження належного виконання ним зобов`язань за договором, не наведено власного контр розрахунку, не надано висновків експертів тощо.

Також суд критично оцінює твердження представника відповідача про відсутність факту укладення між сторонами договору № 630067279 від 05.12.2013, оскільки вони не доведені відповідними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Водночас суд зазначає, що при зверненні представника відповідача з клопотаннями про витребування документів в порядку статтей 84, 95 ЦПК України, не було конкретизовано у зв`язку із чим вони ставляться під сумнів, як і не вказано якими саме доказами спростовується певний доказ позивача, тому суд, не маючи сумнівів щодо їх невідповідності оригіналам, вважає допустимими подані Банком додатки до позову у належним чином засвідчених копіях.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідач, який є стороною кредитного договору, не був позбавлений можливості самостійно отримати у Банку витребувані банківські документи, що його стосуються, відтак саме лише заперечення цих доказів, без наведення ґрунтовного аналізу, в чому саме полягають сумніви та яким обставинам вони не відповідають, такі доводи представника відповідача суд відкидає.

Виходячи зі встановлених судом обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли між сторонами укладеного кредитного договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання та його неналежного виконання відповідачем, обов`язком якого є повернення кредитних коштів, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 327 413,76 грн є обґрунтованими та доведеними.

У свою чергу, представником відповідача заявлено про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності, з посиланням на те, що кредитний договір укладено 05.12.2013, а позовну заяву подано до суду лише у грудні 2023 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності, який сплив 05.12.2016, що як наслідок тягне відмову у задоволенні позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду.

Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (Постанова від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, пункти 138-140 Постанови від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).

Відтак, оскільки позов є обґрунтованим, то саме від з`ясування питання щодо пропущеного строку позовної давності залежить правильне вирішення даного спору.

Відповідно до статтей 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки.

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зроблено правовий висновок про те, що перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу (п. 59 Постанови).

Судом встановлено, зокрема, з виписки по рахунку, що ОСОБА_1 до 27.07.2022 включно неодноразово продовжував вносити платежі на виконання умов договору, поповнював рахунок через банкомат тощо (т. І а.с. 11-36), що відповідно до ст. 264 ЦК України перериває перебіг позовної давності, адже вчинення особою таких дій свідчить про визнання відповідачем свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущено, тому клопотання відповідача про застосування наслідків спливу такого строку до задоволення не підлягає.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010).

З огляду на наведене, інші доводи сторін, не впливають на вирішення спору, а лише ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи та норм права, а тому не вимагають детальної відповіді, оскільки судом перевірені та проаналізовані всі конкретні, доречні та важливі твердження сторін, яким надано належну правову оцінку.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати у вигляді судового збору, що підтверджено документально, у розмірі 4 911 (чотири тисячі дев`ятсот одинадцять) гривень 21 копійки.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 2, 4, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 610, 615, 625, 626, 628, 629, 634, 638, 640, 641, 643, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» () заборгованість за кредитним договором № 630063672 у розмірі 327 413 (триста двадцять сім тисяч чотириста тринадцять) гривень 76 копійок та судовий збір у розмірі 4 911 (чотири тисячі дев`ятсот одинадцять) гривень 21 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», адреса: вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено та підписано 06.05.2024.

Суддя