Єдиний унікальний номер справи 333/951/24
Номер провадження 2/333/2582/24
УХВАЛА

іменем України

08 травня 2024 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя
у складі: за участю: головуючого судді секретаря судового засідання представника позивача за зустрічною позовною заявою адвоката представника відповідача за зустрічною позовною заявою адвоката Стоматова Е.Г. ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Запоріжжя, цивільну справу за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення права власності на частину нежитлового приміщення, набутого під час шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2024 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права на спадщину за заповітом, в якій просить суд: визнати за ОСОБА_4 право власності на приміщення АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 01 лютого 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

29 березня 2024 року представник відповідача подав зустрічну позовну заяву.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача просила прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача не заперечувала, щодо прийняття зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з первісним позовом.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про прийняття зустрічного позову з таких підстав.

За приписами частин першої та другої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним. Тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. При винесенні ухвали про об`єднання позовів в одне провадження, суд повинен вирішити питання про відповідність зустрічної позовної заяви вимогам про взаємопов`язаність і доцільність спільного розгляду зустрічного та первісного позовів.

Таким чином, при вирішенні питання про прийняття зустрічного позову суд вирішує наступні питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Тлумачення частини другої статті 193 та частини першої статті 194 ЦПК України дає підстави вважати, що зустрічний позов - це самостійна матеріально-правова вимога відповідача до позивача, пред`явлена ним у порядку і в строки, встановлені законом, до позивача для її спільного розгляду з первісним позовом в одному і тому ж провадженні за наявності для цього відповідних умов та підстав.

Згідно положень статті 193 ЦПК України прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним не є обов`язком суду, що розглядає справу, а навпаки відноситься до його дискреційних повноважень при цьому сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції. Відповідно за відсутності свавільності суду першої інстанції у порядку розгляду цього питання чи встановлення відсутності порушень при цьому прав сторін чи інших осіб, суд вищої інстанції не вправі втручатися в згадану дискрецію суду першої інстанції.

Як свідчать матеріали справи, предметом первісного та зустрічного позовів є визнання права власності на приміщення АДРЕСА_3 .

Отже, первісний позов та зустрічний позов є взаємопов`язаними в розумінні ст. 193 ЦПК України, їх спільний розгляд є доцільним.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 22.01.2020 (справа № 931/643/19 провадження № 61-19556св19) вказав, що відповідно до частин першої, другої та третьої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Статтею 353 ЦПК України визначений вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, та не передбачено можливість такого оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у прийнятті зустрічного позову.

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Згідно з ч. 3 ст. 193 ЦПК України вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 353 ЦПК України передбачено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 53, 127, 193, 194, 247, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення права власності на частину нежитлового приміщення, набутого під час шлюбу.

Об`єднати в одне провадження вимоги за зустрічною позовною заявою з первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання права на спадщину за заповітом,.

Копію зустрічної позовної заяви із доданими матеріалами надіслати відповідачу за зустрічним позовом роз`яснивши право надати відзив на зустрічний позов відповідно до ст.178 ЦПК України, та додати до відзиву докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується заперечення відповідача.

Встановити відповідачу за зустрічним позовом п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для подання відзиву на зустрічну позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, всіх письмових та електронних доказів, висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти зустрічного позову. Зобов`язати відповідача за зустрічним позовом одночасно з наданням до суду відзиву надіслати його копію та додані до нього документи (належним чином засвідчені копії доказів) іншим учасникам справи.

Роз`яснити відповідачу за зустрічним позовом, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Встановити позивачеві за зустрічним позовом п`ятиденний строк з дня вручення відзиву на зустрічний позов для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.ч.3-5 ст.178, ст.179 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу за зустрічним позовом п`ятиденний строк з дня вручення відповіді на відзив на зустрічний позов для подання заперечення, яке має відповідати вимогам ч.ч.3-5 ст.178, ст.180 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Роз`яснити учасникам справи про наявність у них прав та обов`язків, визначених ст.ст.43, 44, 49 ЦПК України, зокрема, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), а відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Крім того, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання. Також роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (відзиву на позовну заяву; відповіді на відзив; заперечень; пояснень щодо позову або відзиву) є їхнім правом. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Суд не бере до уваги докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Учасники справи можуть отримати інформацію про стан розгляду справи в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі судової влади України: http://court.gov.ua/fair/sud0812/.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено та виготовлено 08 травня 2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г. Стоматов