Провадження № 2/185/829/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 травня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., представника позивача адвоката Козаренко Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення та визнання права власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з даним позовом у якому, уточнивши позовні вимоги, просить суд:

- Визнати протиправним та скасувати Рішення від 03.11.2021 №1351 - 14/VІІІ Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (восьме скликання чотирнадцята сесія) про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 ;

- Визнати за ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Новомосковським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, 24.02.1999; РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на земельну ділянку площею 0,5200 гектарів, розташовану в АДРЕСА_1 , призначену для обслуговування житлового будинку за №14 - 0,2500 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,2700 га;

- Вирішити питання про повернення Позивачу - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору у розмірі 1073,60 грн. (із розрахунку 50% від 2 147,20 грн.), сплаченого при поданні цього позову у порядку ст. 142 ЦПК України;

- Звільнити Відповідача від будь - яких судових витрат, що понесені Позивачем під час подання та розгляду цього позову.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що після придбання житлового будинку він не має можливості оформити право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 , призначену для обслуговування житлового будинку за №14 - 0,2500 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,2700 га, тому змушений звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача звернувся до суду з заявою у якій зазначив, що Межиріцька сільська рада не заперечує задоволення позовних вимог Позивача в частині визнання за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,5200 га, розташовану в АДРЕСА_1 , призначену для обслуговування житлового будинку за АДРЕСА_1 - 0,2500 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,2700 га. В іншій частині позовних вимог Межиріцька сільська рада просить суд відмовити та всі наявні судові витрати покласти на Позивача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено. 17.10.2006 року між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), яка діяла від свого імені та від імені свого чоловіка ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ), на підставі довіреності, посвідченої 22.07.2006 державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної контори Хилько Л.А., зареєстрованої в реєстрі за №2-2133 та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) було укладено Договір купівлі - продажу житлового будинку, що посвідчений нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Іщиком М.В., зареєстрованого в реєстрі за №3390.

Відповідно до п.1 Договору Продавець продав, а Покупець купив належний продавцю на праві приватної власності житловий будинок за АДРЕСА_1 , та зазначений житловий будинок загальною площею 29,3 кв.м, житловою - 14,6 кв.м, позначений на плані земельної ділянки літерою. А - саман обл. цеглою, та споруди, позначені в технічній документації літерами: Б - погріб, цегла; В - літ. Кузня, сарай, цегла; Г - сарай, цегла; Д - сарай, цегла; Ж - вбиральня, цегла; 3 - душ, цегла. Цифрами: 1 - позначений тр. Колодязь, газ. Труби; 3-6 - огорожа, дер. (п.2 Договору).

Згідно п.12 Договору право власності на придбаний житловий будинок виникає у Покупця з моменту державної реєстрації цього договору у Колективному підприємстві «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації».

17.10.2006 зазначений Договір купівлі - продажу житлового будинку зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за №1644857, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів №3030488 від 17.10.2006, який сформований приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Іщик М.В.

17.10.2006 в КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» () здійснено реєстрацію права власності на нерухоме майно, відповідно до якої власником об`єкта (реєстраційний номер: 16323427, тип об`єкта: будинок, адреса будинку: АДРЕСА_1 , номер запису: 226 в книзі: 1) є ОСОБА_1 на підставі виникнення права власності: договір купівлі - продажу/ВЕС 630492 рн 3390/17.10.2006/Приватний нотаріус Павлоградського районного нотаріального округу Іщик М.В. Форма власності: приватна із часткою: 1/1, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №12309528 від 27.10.2006 серії ССВ №939290.

Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,5200 га, в тому числі, призначеній для обслуговування жилого будинку - 0,2500 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,2700 га, та право власності щодо вказаної земельної ділянки, розташованої на території с. Карабинівка зареєстроване за попереднім власником будинку - ОСОБА_4 , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ДП від 06.10.1997, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1671, та попередня власниця земельної ділянки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У серпні 2021 року, з метою отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (оформлення кадастрового номеру) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , та оформлення, у подальшому, кадастрового номеру на цю земельну ділянку, Позивач звернувся з відповідним клопотанням (реєстраційний номер: 58-635-29-2021 від 26.08.2021) до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

03.11.2021 Рішенням Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області №1351-14/VІІІ (восьме скликання чотирнадцята сесія), ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що на дану земельну ділянку вже було виготовлено Державний акт серії ДП від 06.10.1997 площею 0,52 га ОСОБА_4 .

Суд вважає, що зазначене рішення є протиправним, та таким, що порушує його право на оформлення права власності (оформлення кадастрового номера) на земельну ділянку з огляду на наступні обставини справи.

На дату подання клопотання до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , колишня власниця земельної ділянки та житлового будинку, який розташований на зазначеній спірній земельній ділянці, ОСОБА_5 померла «28» жовтня 2020 року, та як наслідок, у зв`язку із зазначеним, у Позивача, можливість укладення між відчужувачем і набувачем окремого договору щодо права набувача на земельну ділянку на час подання клопотання Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області та цього позову втрачена, що підтверджується повним Витягом №5 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 16.10.2023.

Після звернення до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області та отримання рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що на дану земельну ділянку вже було виготовлено державний акт серії ДП від 06.10.1997 площею 0,52 га ОСОБА_4 , у Позивача відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку під власним будинком, що належить останньому на праві приватної власності, та у ОСОБА_1 не має фактичної можливості це зробити, так як фактично позбавлений права на оформлення земельної ділянки у власність внаслідок наявного рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (з присвоєнням у подальшому кадастрового номера), та Відповідачем не прийнято до уваги і грубо порушені норми законодавства України, які діяли на момент укладання правочину щодо купівлі - продажу житлового будинку, який розташований на спірній земельній ділянці.

Спірним рішенням порушені норми законодавства, що діяли на момент придбання у власність житлового будинку (17.10.2006), який розташований на спірній земельній ділянки, та наявні всі підстави визнати ОСОБА_1 власником цієї земельної ділянки, площею 0,5200 гектарів, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та призначеної саме для обслуговування житлового будинку за № НОМЕР_5 (площею 0,2500 га) та ведення особистого підсобного господарства (площею 0,2700 га), з огляду на наступні норми законодавства, які діяли на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від «16» квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після «31» грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від «27» квітня 2007 року і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

При вирішенні вимог про визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, право власності на які при їх відчуженні перейшло до набувача без визначення в договорі права на земельну ділянку, суд має з`ясовувати, зокрема, чому це питання не було визначено в договорі, можливість укладення між відчужувачем і набувачем додатку до цього договору щодо права набувача на земельну ділянку та чи не свідчить реальна можливість використання всієї земельної ділянки за цільовим призначенням саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, який існував до їх відчуження (п.18-1 постанови Пленуму).

На час виникнення спірних відносин Цивільним кодексом України було передбачено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами від відчужувана до набувача автоматично переходило і право власності або право користування земельною ділянкою без укладення окремого договору відносно цього майна.

Можливість укладення між відчужувачем і набувачем окремого договору щодо права набувача на земельну ділянку на час подання цього позову втрачена. Реальна можливість використання всієї земельної ділянки за цільовим призначенням свідчить саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, який існував до їх відчуження.

Згідно ч.1 ст.120 ЗК України (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від «16» червня 2020 року у справі №689/26/17 зазначила наступне: «Стаття 120 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин («15» січня 2002 року), визначала особливий правовий механізм переходу прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будівлю і споруду, які розміщені на цій земельній ділянці.

Так, частина перша статті 120 ЗК України (у відповідній редакції) передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Разом з тим, при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, як і у справі, яка переглядається, слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди).

За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість.

Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з «01» січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці.

Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст.142 ЦПК України. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення та визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення від 03.11.2021 №1351 - 14/VІІІ Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (восьме скликання чотирнадцята сесія) про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Новомосковським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, 24.02.1999; РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на земельну ділянку площею 0,5200 гектарів, розташовану в АДРЕСА_1 , призначену для обслуговування житлового будинку за №14 - 0,2500 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,2700 га.

Повернути ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Новомосковським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, 24.02.1999; РНОКПП НОМЕР_2 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 536.80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. О. Головін