Справа № 570/1568/24
Номер провадження 2/570/741/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2024 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.

за участю секретаря судового засідання Ганцева В.В.,

учасники справи:

представник позивача - не з`явився,

відповідач - не з`явився,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Олександрійської сільської ради Рівненського району в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

02 квітня 2024 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернувся орган опіки та піклування Олександрійської сільської ради Рівненського району (далі - позивач) в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Короткий зміст заяв по суті справи.

У позовній заяві позивач просить позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також стягнути із ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1598 грн. на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви до суду і до повноліття дітей.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у 2022 році було розірвано шлюб відповідача з матір`ю неповнолітніх дітей ОСОБА_6 . До служби у справах дітей Олександрійської сільської ради 20 березня 2024 року звернулася бабуся неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з повідомленням, що мати ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , а батько не виконує свої батьківські обов`язки, тому діти залишилися без батьківського піклування. Службою у справах дітей Олександрійської сільської ради проведено бесіду з відповідачем, в ході якої останній повідомив, що не має змоги виховувати та утримувати своїх дітей, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав та запропонував, щоб опікуном його дітей була бабуся ОСОБА_7 . На думку позивача, відповідач не має бажання займатися вихованням та утриманням дітей, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, формальне батьківство відповідача в подальшому зашкодить дітям, а зазначені ним обставини у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Крім цього, відповідач не сплачує аліменти станом на 22 березня 2024 року заборгованість становить 120 506 грн. 81 коп.

При цьому, 14 травня 2024 року сільським головою Олександрійської сільської ради подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він відмовився від однієї з позовних вимог і просив вважати їх наступними - позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що після подання позовної заяви встановлено, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області (справа №570/3048/22) стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від 19.08.2022 року до досягнення дітьми повноліття.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 08 квітня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження у даній справі, розпочато підготовче провадження у справі, призначено підготовче засідання з участю сторін на 11:00 год. 02 травня 2024 року.

02 травня 2024 року підготовче засідання відкладено на 09:20 год. 17 травня 2024 року.

У підготовче засідання 17 травня 2024 року учасники справи не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, представник органу опіки та піклування ОСОБА_8 подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та виступаючи в інтересах малолітніх дітей, просила задоволити позов. Відповідач подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч.3 ст.200 ЦПК України).

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 виданим 23 липня 2008 року, серії НОМЕР_3 виданим 25 лютого 2014 року, серії НОМЕР_4 виданим 14 серпня 2012 року та серії НОМЕР_5 виданим 03 грудня 2015 року.

Згідно свідоцтва про смерть за підписом лікаря-спеціаліста Кетола Санна Департаменту охорони здоров`я та соціального забезпечення Центральної ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

20 березня 2024 року до служби у справах дітей Олександрійської сільської ради Рівненського району звернулася бабуся неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з повідомленням, що діти залишилися без батьківського піклування, оскільки мати дітей померла, а батько не виконує свої батьківські обов`язки.

Згідно наказу начальника служби у справах дітей Олександрійської сільської ради №8 від 20 березня 2024 року неповнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, до з`ясування обставин, що призвели до втрати піклування батьків.

Згідно наказу начальника служби у справах дітей Олександрійської сільської ради №9 від 20 березня 2024 року неповнолітніх дітей тимчасово влаштовано у сім`ю ОСОБА_7 1960 р.н.

З акту обстеження умов проживання служби у справах дітей Олександрійської сільської ради від 20.03.2024 року виявлено, що для виховання та розвитку дітей створені належні умови для проживання, для дітей є окреме місце для сну та відпочинку. Діти проживають з дідусем і бабусею та повністю забезпечені усім необхідним по АДРЕСА_1 .

20 березня 2024 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчук В. К. було засвідчено заяву ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , про те що він не заперечує проти позбавлення батьківських прав щодо його дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішенням виконавчого комітету Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області №66 від 28.03.2024 року «Про затвердження висновку органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав» затверджено висновок органу опіки та піклування Олександрійської сільської ради про доцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 28 березня 2024 року під час бесіди з працівниками служби у справах дітей ОСОБА_5 повідомив, що не має змоги виховувати та утримувати своїх дітей, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав та запропонував, щоб опікуном його дітей була бабуся ОСОБА_7 . Також було проведено бесіду з дітьми ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які повідомили, що з батьком проживати та спілкуватися не хочуть, не заперечують щодо позбавлення його батьківських прав.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської сільської ради у своєму висновку вважає за доцільне позбавити ОСОБА_5 батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків та захисту прав та інтересів дітей.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимогами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до пункту 1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Законодавцем передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).

Статтею 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 за №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У п.п.16, 18 вищезазначеної постанови роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 11 серпня 2021 року у справі № 621/492/20 та від 12 травня 2021 року у справі № 689/551/20-ц.

Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і, в будь-якому випадку, в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5, 6 статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.

При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17).

В межах розгляду даної справи про позбавлення відповідача батьківських прав, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Олександрійської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_5 , оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання ним батьківських обов`язків, відсутність прояву інтересу до здоров`я, виховання дітей, їхньої долі, що свідчить про ухилення батька від виконання батьківських обов`язків.

Також суд приймає до уваги заяву батька - відповідача про згоду на позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітніх дітей, що також свідчить про не бажання останнього брати участь у вихованні дітей та прикласти свої зусилля і змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків.

Для суду вагомими також є позиції дітей відповідача, зокрема ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які під час бесіди з представником органу опіки та піклування повідомили, що з батьком проживати та спілкуватися не хочуть, не заперечують щодо позбавлення його батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись принципом найкращого забезпечення інтересів дитини, закріпленим у Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, суд приходить до висновку про доведеність невиконання відповідачем батьківських обов`язків, умисність таких дій та свідоме нехтування ними, безвідповідальне ставлення до їх виконання. Провівши ретельний аналіз можливих наслідків позбавлення відповідача батьківських прав в аспекті встановлених обставини, суд приходить до висновку, що саме застосування до нього крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей забезпечить захист інтересів останніх, а наявні мотиви для позбавлення батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п.48 рішення від 18.12.2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України» .

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які свідчать про не бажання виконувати свої батьківські обов`язки та незацікавленість ОСОБА_5 у відстоюванні збереження своїх батьківських прав, суд дійшов висновку що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 стосовно його неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.76-81, 141, 200, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ,430 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов органу опіки та піклування Олександрійської сільської ради Рівненського району в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав - задоволити повністю.

Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який проживає по АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути із ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Орган опіки та піклування Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області, , місце знаходження: вул.Свято-Преображенська, 66 с.Олександрія Рівненського району Рівненської області;

відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 21 травня 2024 року.

Суддя Гладишева Х.В.