Єдиний унікальний номер 142/682/23
Номер провадження 2/142/108/24
РІШЕННЯ

іменем України

30 квітня 2024 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Нестерука В.В.,

при секретарі судового засідання Яворській О.В.,

за участю представника позивача адвоката Близнюка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися,-

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2023 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, в якій позивач просить суд постановити рішення, за яким призначити до стягнення з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись, ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дати досягнення повноліття до досягнення ним 23-річного віку або припинення навчання на денній формі, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) на місяць та покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано 25 березня 2013 року, у неї є повнолітній син ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . До досягнення дитиною повноліття відповідач сплачував аліменти на його утримання згідно рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 25 березня 2013 року в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивач ваказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 їхня спільна дитина досягає повноліття. На даний час їхній син навчається на третьому курсі ВСП «Одеський автомобільно-дорожній фаховий коледж» НУ «Одеська політехніка» на денній формі навчання за державним замовленням та потребує матеріальної підтримки для повноцінного забезпечення одягом, навчальним приладдям, предметами гігієни та повноцінним харчуванням. Вказує, що дитина проживає на орендованій квартирі, що потребує додаткових коштів. Позивач зазначає, що зі своєї сторони надає посильну допомогу, про те є потреба і в матеріальній допомозі з боку батька, оскільки вона працює начальником групи бухгалтерського обліку та звітності військової частини НОМЕР_2 , отримує заробітну плату, яка дещо перевищує мінімальну, що недостатньо для забезпечення потреб двох людей. Оскільки добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини на час навчання відповідач відмовляється, позивач просить суд про примусове стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини до досягнення нею 23-річного віку або до припинення навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку). Вважає, що даного розміру аліментів буде достатньо для матеріальної підтримки дитини з боку батька, з огляду на те, що вона також надає допомогу в розмірі близько 8 тис. грн. в місяць, не враховуючи продуктів харчування. Сума близько 8 тис. грн. на місяць на даний час достатньо для забезпечення дитини, з огляду на те, що прожитковий мінімум на працездатну особу на 2023 рік, згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», складає 2684 грн., а рівень цін постійно збільшується. Відповідач є працездатною особою, має постійний заробіток, тому має можливість направити частину свого доходу на матеріальне забезпечення дитини.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 грудня 2023 року, зазначену справу було передано на розгляд судді Нестеруку В.В.

Відповідно до вимог ч. 6-8 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 12 грудня 2023 року було здійснено запити до Єдиного державного демографічного реєстру для отримання інформації про зареєстроване місце проживання перебування позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_2 , з метою визначення підсудності.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 360732 від 12.12.2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ухвали суду від 12 грудня 2023 року в даній цивільній справі було відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась.

Представник позивача - адвокат Близнюк В.В. в судовому засіданні 30 квітня 2024 року вважаючи позовні вимоги повністю доведеними, позов підтримав, наполягав на розгляді справи в даному судовому засідання на підставі наявних у справі матеріалів, вважаючи їх достатніми для ухвалення рішення, буль-яких додаткових доказів, клопотань чи заяв на адресу суду не подав. Вважав за можливе розгляд справи здійснювати у відсутності відповідача, який не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 30 квітня 2024 року не з`явився, проте 24 квітня 2024 року на адресу суду від відповідача, надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі через неможливість прибути до суду у зв`язку з проходженням військової служби, просить рішення прийняти на підставі наявних у справі матеріалів.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у даному судовому засіданні за відсутності учасників справи, які не з`явилися, та ухвалення судового рішення немає.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Під час судового розгляду на підставі наданих доказів судом встановлено, що сторони по справі являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 22 грудня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області (а.с.7)

З копії рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 25 березня 2013 року слідує, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було розірвано, та після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_5 відновлено дошлюбне прізвище " ОСОБА_6 " (а.с.11)

З копії паспорта ОСОБА_4 (а.с.4) та копії довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_3 № 738 від 19 липня 2020 року (а.с.10) слідує, що місце проживання позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2

12 грудня 2023 року сину сторін по справі ОСОБА_3 виповнилося вісімнадцять років, тобто він досяг повноліття.

Відповідно до копії довідки Відокремленого структурного підрозділу "Одеський автомобільно-дорожній фаховий коледж" Національного університету "Одеська політехніка" від 05 грудня 2023 року № 346, ОСОБА_3 , є студентом Відокремленого структурного підрозділу "Одеський автомобільно-дорожній фаховий коледж" Національного університету "Одеська політехніка" денної форми здобуття освіти і на даний час навчається на третьому курсі в групі 212 ВТС, строк закінчення навчання 30 червня 2025 року (а.с.12).

З копії довідки про грошове забезпечення та інші доходи № 71/1-500, виданої Військовою частиною НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_4 являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , та загальна сума отриманого нею грошового забезпечення за період з червня 2023 року по листопада 2023 року становить 179254,39 гривень (а.с. 25)

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, шляхом сплати аліментів (стаття 198 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Аналіз норм чинного законодавства вказує, що виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковими умовами можливості відповідача надавати таку допомогу та потребою у матеріальній домозі у зв`язку з навчанням, і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснено в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зазначена правова позиція висловлена також у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності з ч. 1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже при розгляді справ даної категорії позивач повинен довести факт продовження повнолітньою дитиною навчання, її потребу в матеріальній допомозі та обгрунтувати її розмір, а відповідач неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач.

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Тож, вирішуючи питання про стягнення аліментів суд має встановити матеріальне становище платника та отримувача аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів тощо.

Досліджуючи такий критерій як матеріальне становище платника аліментів, суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів про розмір заробітної плати (доходу) відповідача, як однієї із підстав для встановлення факту спроможності відповідача сплачувати аліменти на сина у вказаному позивачем розмірі.

В той же час, на самого платника аліментів покладається обов`язок доведення того факту, що особа в силу тих чи інших обставин не може здійснювати сплату аліментів, або може тільки в меншому розмірі.

Під час судового розгляду на підставі наданих суду та досліджених судом доказів встановлено, що сторони по справі являються батьками ОСОБА_2 , який досяг повноліття та продовжує навчання.

Однак, позивачем в позовній заяві не обгрунтовано належним чином та не надано доказів того, які витрати він несе у зв`язку з навчанням сина, на що саме необхідні кошти, та у чому саме полягає потреба у матеріальній допомозі сину, який навчається.

Разом з тим, доведення тієї обставини, що дитина, яка досягла повноліття та продовжує навчанняя потребує грошового утримання покладається саме на позивача.

Доказами, що підтверджують необхідність отримання такого утримання, можуть бути, наприклад: довідка про вартість навчання, в разі якщо дитина навчається на контрактній формі навчання, докази, що підтверджують вартість проживання в гуртожитку чи договір оренди іншого житла, виписка з банківського рахунку дитини, чи будь-які інші докази на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у нього потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо).

Проте, ні позовна заява, ні долучені до неї документи таких відомостіей та доказів на їх підтвердження не містять, а на підтвердження обгрунтованості позовних вимог позивачем надано фактично лише довідку про навчання сина.

Зокрема, в позовній заяві, позивач вказує, що їхній з відповідачем син навчається за державним замовленням, проживає в орендованій квартирі, потребує в забезпеченні одягом, навчальним приладдям, предметами гігієни та повноцінним харчування, проте жодних доказів на підтвердження вказних обставин, понесення позивачем витрат на вказані потреби, пов`язані з навчання сина, не було долучено як до позовної заяви, ак і не надано в розпорядження суду під час судового розгляду справи. Доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням сина (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу, тощо) позивач також не надав.

Разом з тим, доведення відповідних обставин, а відтак і підстав позову, є обов`язком позивача, а перекладання такого обов`язку на суд не відповідає нормам процесуального права. Такі висновки відображені у практиці Верховного суду, зокрема Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17 прийшов до наступних висновків: «Однак, встановивши, що повнолітні діти відповідача перебувають на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України, ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не врахували, що позивачі не довели існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставістатті 199 СК України, що є їх процесуальним обов`язком, не надали будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у них потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо).»

Не представив позивач і належних доказів, що його витрати на навчання сина є настільки великими, що потребують стягнення аліментів з батька саме у визначеному нею розмірі, - в розмірі 1/4 частини всіх виді його доходу, враховуючи, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а обов`язок щодо її утримання встановлений щодо обох батьків. В той же час, позовна заява містить лише вимогу про стягнення аліментів, перелік норм права, але не містить жодного обгрунтування розміру стягуваних аліментів.

Окрім того, позивач не надав доказів проживання повнолітнього сина разом із нею, з урахуванням того, що останній зареєстрований за адресою її місця проживання. Разом з тим, будь-яких доказів фактичного проживання дитини із позивачем за адресою їхньої спільної реєстрації, які б дійсно підтверджували їхнє спільне проживання та перебування дитини на утриманні матері, щоб надавало їй право на звернення до суду з відповідним позовом, суду надано не було, а довідка про реєстрацію місця проживання особи та копія паспорта такі обставини не підтверджує.

Таким чинном, на відмінну від стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання не є безумовним та потребує доказуваннятаких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Разом з тим, під час судового розгляду позивач не довів існування потреби сина у зв`язку знавчанням у матеріальній допомозі, не обгрунтував розмірі стягуваних аліментів, та не довів наявність у батька можливості надавати таку допомогу, у визначеному позивачем розмірі.

Так, відповідно до вимог ст. 12, 13 ЦПК України саме сторони несуть тягар по доведенню обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги та заперечення. Доведення обставин є обов`язком сторони, а не суду.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи та надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку, що недоведення позивачем вищевказаних обставин є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 11, 12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, ЦПК України,ст.ст.182, 198-200 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, відмовити.

Судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 , , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

відповідач: ОСОБА_2 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомо.

Суддя: