Справа №569/2587/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 (надалі відповідач), в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримана неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати набрання рішенням законної сили, припинити з моменту набрання рішенням законної сили стягнення щомісячних аліментів на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2015 року у справі №569/14286/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовну заяву мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 16 липня 2005 року по 04 травня 2016 року. Вона та відповідач є батьками спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня 2016 року дітей залишено проживати з матір`ю. Відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2015 року по справі № 569/14286/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 200 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 50691001 від 04 квітня 2016 року розпочалось примусове стягнення аліментів.

Однак, розмір аліментів, присуджених до стягнення рішенням суду, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Рівень витрат на дітей постійно зростає, вони потребують значних витрат, які вона не має можливості забезпечити за власні кошти та за присуджені аліменти. В той же час відповідач є працездатним, є фізичною особою-підприємцем з 2012 року по даний час, має постійний дохід, має у своїй власності ряд майна.

Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, отримує офіційний дохід, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, враховуючи, що її вимоги відповідають інтересам дитини, її рівню життя необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і призначення зміни способу стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону, просить позов задовольнити.

19 квітня 2024 року представник відповідача ОСОБА_5 подала відзив на позовну заяву, в якому повідомила про заперечення обставин, наведених в обґрунтування позову, визнала вимоги про зміну способу стягнення аліментів, однак просила зменшити розмір судових витрат, що підлягають стягненню на користь позивача до 1 000 грн. 00 коп.

У відзиві вказала, що позивачем не доведено до відому суду той факт, що аліменти які вона отримує та отримувала на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягали індексації відповідно до вимог закону і складали суму в розмірі 3 196 грн. 00 коп. Крім того, станом на 31 березня 2024 року наявна переплата з боку платника аліментів в розмірі 82 333 грн. 00 коп.

В своєму позові позивач вказує, що відповідач має у власності ряд нерухомого майна, в тому числі житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 . Проте зазначений будинок належить позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності. Поряд із цим, у власності позивача також перебуває ряд нерухомого майна.

При цьому, матеріальний стан платника аліментів не покращився порівняно із попередніми роками, проте, станом на дату пред`явлення позову, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Таким чином, у відповідача відсутні законні підстави заперечувати вимогу про зміну способу стягнення аліментів.

Доходи відповідача є мінливими і мають несистематичний характер (сезонний). Відповідач є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, що передбачає обов`язок незалежно від повної відсутності доходу сплачувати аліменти виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Така ситуація ставить відповідача у вкрай невигідне матеріальне становище, однак, з урахуванням того, що станом на час розгляду справи, старша дочка ОСОБА_6 , досягла повноліття і, відповідно, виконавче провадження в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_6 закінчене, відповідач вважає за можливе, за збереження обставин у вищеописаному стані, прийняти відповідальність у вигляді сплати аліментів у визначеній позивачем частці з урахуванням приписів закону.

Однак, відповідач заперечує проти стягнення з нього судових витрат у розмірі 8 000 грн. 00 коп. Судові витрати є завищеними, необґрунтованими та не співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, необхідним адвокату на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Підготовка позову у даній справі не є складним та затратним з точки зору часу процесом для фахівця адвоката, судова практика у даній категорії справ є зрозумілою і усталеною. Виходячи із вищевикладеного та відсутності належного обґрунтування, а також відсутності обов`язку суду присуджувати стороні, всі її витрати на правничу допомогу адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, суд встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, просить застосувати принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зі значення справи для сторони та зменшити розмір судових витрат на користь позивача до 1 000 грн. 00 коп.

Позивач та її представник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 17 травня 2024 року представник позивача ОСОБА_7 подала заяву, в якій просила розглянути справу без участі позивача та її представника, за наявними матеріалами, позов підтримує.

Відповідач та його представник ОСОБА_5 в судове засідання також не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення. 17 травня 2024 року представник відповідача ОСОБА_5 подала заяву, в якій просила розглянути справу без участі відповідача та його представника, за наявними матеріалами, зменшити розмір судових витрат.

Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та задоволення позову у зв`язку з цим, суд враховує наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі з 16 липня 2005 року. Під час перебування у шлюбі у сторін народилися дочки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 23 лютого 2006 року; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 02 липня 2008 року.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня 2016 року в справі №569/14131/15-ц, яке набрало законної сили 04 червня 2016 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з матір`ю.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2015 року в справі №569/14286/15-ц, яке набрало законної сили 05 січня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їхніх малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 200 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову 12 жовтня 2015 року.

04 квітня 2016 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Миронюк А.Ю. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №569/14286/15-ц, виданого 17 березня 2016 року Рівненським міським судом Рівненської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їхніх малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 200 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову 12 жовтня 2015 року, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження у ВП №50691001.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 досягнула повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16 квітня 2024 року №114466, який проведено державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Приступою І.В., по виконавчому провадженні №50691001 заборгованість зі сплати аліментів за період з 12 жовтня 2015 року по 31 березня 2024 року відсутня, переплата становить 82 333 грн. 00 коп.

Згідно Відомостей (витягу) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06 грудня 2023 року ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем.

Як слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11 вересня 2023 року, від 06 грудня 2023 року та з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 18 квітня 2024 року ОСОБА_2 на праві власності належать: квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/2 частки домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; 60/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_3 ; земельна ділянка, площею 0,0532, кадастровий номер :01:029:0743 (на праві спільної сумісної власності) та як слідує з Договору купівлі-продажу 5641/2023/4089254 транспортного засобу від 05 жовтня 2023 року - транспортний засіб марки «FIAT», моделі «DOBLO», номерний знак НОМЕР_3 .

За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.

При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, представник відповідача позов визнає, відповідно суд доходить висновку про необхідність зміни аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої спільної дитини у частці від доходу відповідача.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача захворювань, враховує, що відповідач працездатного віку, є фізичною собою-підприємцем, інших утриманців немає.

Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд доходить висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки представник відповідача визнала позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, а позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», 50 відсотків судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 8 000 грн. 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем надано Договір №2 про надання правової (професійної правничої) допомоги від 10 січня 2024 року, Рахунок №2 від 10 січня 2024 року, у якому здійснено детальний опис робіт, виконаних для надання правничої допомоги, та платіжну інструкції №ІВ57940649 від 12 січня 2024 року.

Таким чином, позивачем підтверджено понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. 00 коп.

Разом з цим, суд погоджується з клопотанням представника відповідача ОСОБА_5 щодо не співмірності розміру правничої допомоги і вважає завищеною оплату наданих послуг, тому враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зі значення справи для сторони, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, у стягненні інших витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Керуючись ст.ст. 180-184, 192 СК України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 206, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2015 року в справі №569/14286/15-ц в твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 гривень 00 копійок щомісячно та стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено 17 травня 2024 року.

Суддя О.О. Першко