РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2024

Справа № 522/13182/22

Провадження № 2/522/3696/24

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Ярема Х.С.,

при секретарі судового засідання Кніш Д.А.,

розглянув у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

04.10.2022 АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом ОСОБА_1 .

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 16.06.2020 в розмірі 326 013,47 грн.

Заочним рішенням суду від 08.12.2023 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 326 013,47 грн.

20.02.2024 задоволено заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення та скасовано заочне рішення від 08.12.2022.

Позивач просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач повідомлена належним чином.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, підписала заяву 16.06.2020 про приєднання до Умов та Правил надання послуг. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, для користування яким він отримав кредитну картку. Отримавши кредитні кошти, не виконував зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 07.09.2022 становить 326 013,47 грн.

Відповідач заперечує розмір заборгованості з тих підстав, що банк безпідставно після 24.02.2022 нараховує ОСОБА_1 борг, до якого включає заборгованість за відсоткам, оскільки на період дії воєнного стану споживач звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язань за споживчим кредитом.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

16.06.2020 ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у ПриватБанку, згідно з якою отримала кредитний ліміт на кредитну карту. В заяві зазначено, що ОСОБА_1 , яка діє на підставі власного волевиявлення, підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою.» Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms/, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

Відповідно до довідки АТ КБ "Приватбанк" про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 старт карткового рахунку від 26.12.2019.

22.06.2021 встановлено кредитний ліміт у розмірі 200 000 грн. Надалі розмір кредитного ліміту змінювався.

Згідно з довідкою АТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором відповідачеві було надано 3 кредитні картки, термін дії останньої до червня 2024 року.

У виписці АТ КБ «Приватбанк» за договором станом на 09.09.2022 відображено рух коштів по картковим рахункам, остання операція 01.09.2022, залишок після операції становив «-32910,95» грн.

З наданого банком розрахунку заборгованості відповідача, станом на 07.09.2022 існує заборгованість за тілом кредиту - 300 356,63 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 11 399,28 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 14 257,56 грн.

Висновки суду.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписаної ОСОБА_1 16.06.2020 вбачається, що між сторонами укладений договір приєднання (кредитний договір) в електронній формі.

Кредит відповідачеві надано шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Факт отримання кредитних коштів позичальником підтверджується.

Спору щодо укладення договору, отримання позичальником коштів немає, а суд погоджується, що зобов`язання, що виникли за таким договором підлягають виконанню.

Банк надав заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписану відповідачем, розрахунок заборгованості за кредитним договором та виписку з банківського рахунку відповідача.

Отже, банк підтвердив виконання зі своєї сторони зобов`язання щодо надання кредиту. Відповідач користувався кредитними коштами та частково погашав заборгованість за договором, що підтверджує факт користування грошовими коштами отриманих на умовах укладеного кредитного договору. Натомість відповідач допустив порушення умов договору щодо своєчасного повернення кредиту, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Таким чином, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг № б/н від 16.06.2020 станом на 07.09.2022 у розмірі 300 356,63 грн. (тіло кредиту) суд вважає обґрунтованими.

Відповідач також не заперечує заборгованість в розмірі тіла кредиту, проте не погоджується з нарахованими відсотками.

Щодо стягнення відсотків за кредитом.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Суд зауважу, що у заяві про приєднання, яка підписана позичальником, зазначено строк кредитування (12 місяців з пролонгацією), розмір процентної ставки річних (37,2 % - для преміальних карт Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature), суму загальних витрат за кредитом по усіх преміальних картках з переліком відповідних умов; реальні річні процентні ставки відсотків річних, та інші істотні умови Договору «Кредитні картки» та Договору «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», а також дана заява містить Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг на дату приєднання та підписання їх Клієнтом, які розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms/.

Таким чином, відповідач погодився з умовами кредитування, процентною ставкою та іншими істотними умовами кредитного договору та погодився з вимогами Умов та Правил надання банківських послуг позивачем, які діяли на момент підписання ним заяви про приєднання.

У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням цього та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Враховуючи гаведене, суд вважає, що під час укладення договору з відповідачем, АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Отже, доводи позивача про стягнення відсотків розрахованих Банком за передбаченою у заяві про приєднання процентною ставкою є обгрунтованими, оскільки в підписаній позичальником заяві про приєднання, процентна ставка зазначена як інші істотні умови кредитування.

Щодо посилання відповідача на порушення позивачем положень Закону України № 2120-ІХ, суд зазначає наступне.

15.03.2022 прийнято Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким зокрема, внесено зміни до розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", який доповнено пунктом 6-1 такого змісту:

"6-1. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем".

Аналогічна норма введена в Цивільний кодекс України Прикінцеві та Перехідні положення якого доповнено п.18 наступного змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, змінами до законодавства позичальників за споживчими кредитами звільнено з 24.02.2022 саме від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, та інших платежів, сплата яких передбачена відповідними договорами за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання).

В даному випадку позивач не заявляє вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 платежів, визначених статтею 625 ЦК України, а також стягнення неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язань, та інших платежів, сплата яких передбачена договором між сторонами за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) даного зобов`язання відповідачем. Нараховані ним відсотки в тілі кредиту не є мірою відповідальності за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) даного зобов`язання відповідачем, а є умовою договру кредиту.

Таким чином, вимоги банку про стягнення відсотків 25 656,84 грн. є обгрунтованими.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість в розмірі 326 013,47 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 4 890,20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 30.04.2024.

Суддя Ярема Х.С.