ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 673/674/23

Провадження № 22-ц/4820/712/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю позивачки ОСОБА_1 , її представника та представника позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Ходаківської І.Ю., відповідача ОСОБА_4 , представника відповідачки ОСОБА_5 адвоката Довгаля П.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №673/674/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що подана їх представницею ОСОБА_6 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16 січня 2024 року (суддя Дворнін О.С., повне судове рішення складено 12 лютого 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання особи такою, що не прийняла спадщину.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи та представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, позивачі зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер двоюрідний дядько ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - ОСОБА_8 . На день смерті померлий проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіту у ОСОБА_8 не було, діти, дружина, батьки, рідні брати, сестри, баби, діди, рідні дядько, тітка у спадкодавця відсутні. Позивачі вказують, що після смерті ОСОБА_8 залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 1,4019 га, яка знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, Деражнянська територіальна громада, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка для обслуговування відповідного житлового будинку.

05.08.2022 позивачі звернулися до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Янцаловської В.О. із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , проте отримали відмову через недоведеність факту родинних відносин з померлим.

Вподальшому позивачі дізналися, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також звернулися до приватного нотаріуса Янцаловської В.О. із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 та, що рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 01.08.2022 по справі №673/340/22 задоволено їх заяву про встановлення факту родинних відносин із ОСОБА_8 , а також, що спадкоємцем належного померлому ОСОБА_8 спадкового майна земельної ділянки є ОСОБА_5 , якій приватним нотаріусом 27.01.2023 видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Проте, на думку, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 і ОСОБА_2 . ОСОБА_5 пропустила встановлений ЦК України 6-місячний строк для прийняття спадщини, оскільки звернулася із заявою про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 , тоді як ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . А тому саме позивачі є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_8 .

Як на підставу для встановлення факту, що ОСОБА_8 був двоюрідним дядьком позивачів, останні посилалися на те, що із свідоцтв про їх народження та витягів з Державного реєстру актів цивільного стану вбачається, що батьками ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 записані ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і батько позивачів був двоюрідним братом померлого ОСОБА_8 .

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 просили суд встановити юридичний факт, що ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , являвся двоюрідним дядьком позивачів та визнати ОСОБА_5 такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16 січня 2024 року, з врахування описки цього ж суду від 16 лютого 2024 року, встановлено юридичні факти, що ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя доводився двоюрідним дядьком ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . В задоволенні решти позовних вимог щодо визнання ОСОБА_5 такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.

Додатковим рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 27 березня 2024 року стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 3712 грн 50 коп, витрати на сплату судового збору в розмірі 1073 грн 60 коп кожному.

Не погоджуючись з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16 січня 2024 року в частині відмови в задоволені позовних вимог, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Ходаківська І.Ю., оскаржили його в цій частині в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянти посилаються на те, що в лютому 2023 року їм стало відомо про те, що 07.09.2022 ОСОБА_5 звернулася до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Янцаловської В.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пропустивши встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 .

Також, позивачі посилаються на постанови Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №175/1404/19 та від 25.01.2023 у справі №676/47/21 і вважають, що, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення по справі, не повністю з`ясував обставини справи; висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, у зв`язку із чим просять рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16 січня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким визнати ОСОБА_5 такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , в інтересах якої діє адвокат Довгаль П.С., погоджується із висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог та просить в цій частині судове рішення залишити без змін. ОСОБА_5 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її двоюрідний брат ОСОБА_8 , на момент смерті якого відкрилась спадщина за законом на належне спадкодавцю спадкове майно: житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 та земельна ділянка (пай) площею 1,4019 га, що розташована на території Деражнянської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області.

ОСОБА_5 вказує, що після смерті ОСОБА_8 у встановлений діючим законодавством України строк прийняла спадщину: заяву про прийняття спадщини подала 07.09.2022 без порушення визначеного на той час діючим законодавством України строку для прийняття спадщини. І так як спадкоємцем належного померлому ОСОБА_8 спадкового майна є ОСОБА_5 , тому приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Янцаловською В.О. 27.01.2023 правомірно видано їй свідоцтво про право на спадщину за законом, що є чинним.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 також погоджується із висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог та просить в цій частині рішення залишити без змін. На думку відповідача, ОСОБА_5 звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_8 в межах визначеного цивільним законодавством строку, а тому нотаріусом правомірно видано цій відповідачці свідоцтво про право на спадщину.

Позивачка ОСОБА_1 , її представник та представник позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Ходаківська І.Ю. підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Відповідач ОСОБА_5 , представник відповідачки ОСОБА_5 адвокат Довгань П.С. проти задоволення апеляційної скарги заперечили.

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідачка ОСОБА_5 до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Оскільки ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 оскаржується судове рішення в частині відмови у задоволених позовних вимогах, тому апеляційним судом не переглядається судове рішення в частині задоволених позовних вимог позивачів про встановлення юридичних фактів. Адже відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №186/1743/15-ц «у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується».

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення в оскаржуваній частині в повній мірі не відповідає.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 05.08.2022 та ОСОБА_5 07.09.2022 звернулися із заявами до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Янцаловської В.О. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 33-35, 40).

Листом від 05.08.2022 за №317/02-14 приватний нотаріус повідомив ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про відсутність у останніх свідоцтв про підтвердження факту родинних стосунків із померлим, тому їм необхідно звернутися до суду щодо встановлення зазначених фактів (а.с. 36).

27.01.2023 приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Янцаловською В.О. видано ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 . І спадщина, на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 1,4019 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:068:0019, яка знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, Деражнянська ТГ (а.с. 41).

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги щодо визнання ОСОБА_5 такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 у встановлений строк прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_8 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволені цієї позовної вимоги, проте в повному обсязі не погоджується із мотивами такої відмови.

Згідно із статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1, 2 статті 1220 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами частини 5 статті 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який отримав спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, що передбачено частиною 1 статті 1296 ЦК України. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України).

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 4, 5, 19 ЦПК України і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право або право особи в інтересах якої вона звертається до суду порушено. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення.

За загальним правилом, визначеним у статях 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відтак, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

При цьому особа, права якої порушені, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно спосіб судового захисту прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16 (провадження №12-158гс18) та постанова Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №753/2187/17 (провадження №61-12899св18)).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 (провадження № 61-9916сво21) зроблено висновок, що «свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ. У ЦК України закріплено можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину».

Отже, з огляду на вищенаведене та враховуючи встановлені судом обставини справи, апеляційний суд вважає, що вирішення позовної вимоги про визнання ОСОБА_5 такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , при чинному свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2023, яке видане ОСОБА_5 щодо частини спадкового майна спадкодавця ОСОБА_8 , не відновить порушених, на думку позивачів, їх спадкових прав.

Відтак, правомірним та ефективним способом захисту прав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є оспорення свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 січня 2023 року, виданого відповідачці ОСОБА_5 .

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (провадження №12-80гс20), від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 (провадження №12-52гс20), від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18 (провадження №14-125цс20).

Отже, обрання позивачами неналежного способу захисту прав є самостійною підставою для відмови у позовній вимозі про визнання ОСОБА_5 такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 , тому колегія суддів не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам апеляційної скарги.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про зміну оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_5 такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 .

Підстави для вирішення питання про перерозподіл судового збору відсутні, оскільки судом апеляційної інстанції змінено лише мотиви відмови у задоволенні позовної вимоги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що подана їх представницею ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16 січня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_5 такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 травня 2024 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай