Справа № 342/1399/23
Провадження № 2/342/92/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Сьомкайло І-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Гвіздецької селищної ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Позовні вимоги мотивувала тим, що 30.10.2008 між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб. З відповідачем вони проживали сім`єю в с.Репужинці в хаті його бабусі ОСОБА_3 . Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З самого початку їхнього спільного життя відповідач зловживав алкогольними напоями, а потів дома в стані алкогольного сп`яніння затівав сварки та бив позивачку. Все це відбувалося на очах їхніх дітей. Десь у вересні 2012 року вже після народження сина, після чергового побиття, відповідач вигнав їх на вулицю. І позивачка зібрала речі та переїхала до хати своєї бабусі в с.Ганьківці Снятинського району Івано-Франківської області. Після того, як вони переїхали, відповідач не проявив ніякої цікавості як ми там проживаємо та за які гроші. 21.05.2013, Рішенням Городенківського районного суду їхній шлюб було розірвано. Позовну заяву про розірвання шлюбу подав саме відповідач, коли їхньому синові виповнилося тільки 1,5 роки. Суду відповідач зазначив, що збереження сім`ї, тобто спільне проживання відповідача з його дітьми, суперечить його інтересам, і йому навіть не потрібен час на примирення. Додатковим рішенням суду визначено місце проживання дітей з позивачкою. Все це вказує на те,що відповідач вже одразу після народження їхнього сина своїми вчинками та діями, чітко вказав, що не має ніякого бажання спілкуватись із дітьми, брати участь у їх вихованні та в їх утриманні. З моменту переїзду в с. Ганьківці відповідач дітей не бачив жодного разу, їхнім життям не цікавився, не проявив жодного разу навіть бажання їх побачити чи чимось їм допомогти. Хоча з боку позивачка не було жодних дій чи заперечень того, що відповідач спілкувався з дітьми. Навпаки, позивачка намагалася дзвінками по телефону залучити відповідача як до участі в утриманні дітей так і до їх виховання. Проте, відповідач всі її прохання просто ігнорував. З того часу будь-яке спілкування між дітьми та їхнім батьком припинилося саме по вині відповідача, і жодних стосунків він не підтримує з ними та не проявляє ніякого бажання з ними спілкуватись. Відповідач жодного разу не привітав дітей з їхнім днем народження. Відповідач не має ніякого бажання виховувати, утримувати та спілкуватись із дітьми, захищати права своїх дітей від третіх осіб. Також, знаючи що син попав в лікарню з тяжкими опіками ніжок і потребує його допомоги, відповідач нічим не допоміг та фактично залишив позивачку у біді, що на її переконання, вказує на його вкрай негативне відношення до дітей. З приводу сплати аліментів на дітей, це ще один на думку позивачки момент, який вказує на його цілковите небажання приймати участь в утриманні їхніх дітей. Те,я е відповідач платить присуджені аліменти та суми цих аліментів, яскраво вказують на його небажання взагалі знати про те, як живуть його діти. На переконання позивачки, така поведінка відповідача, а саме усунення від особистої участі при вирішенні будь-яких питань, що стосуються дітей, яскраво вказує на цілковиту відсутність у нього будь-якого інтересу до долі дітей, до того за які кошти вони мають жити та розвиватись, до виховання дітей. 22.02.2016 позивачка вийшла заміж за ОСОБА_6 та переїхала разом із дітьми до його дому, що в АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року при відкритті провадженні у справі залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, - орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області.

В судовому засіданні 24.04.2024 позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_7 позов підтримали та просили задовольнити з наведених у позові підстав. В судове засідання 09.05.2024 позивач та представник позивача не прибули, через канцелярію суду від представника позивача поступила заява про розгляд справи без участі позивача та її адвоката за наявними у справі матеріалами та прийняти рішення по суті. Позовні вимоги підтримують повністю та просять задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судові засідання по справі які призначались на 26.03.2024, 24.04.2024 та 09.05.2024 не прибули жодного разу, про час та місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог чинного законодавства.

24.04.2024 було допитано свідків, які прибули в судове засідання за участі позивачки та її адвоката. Ні відповідач ні його представник в судове засідання призначене по справі на 10-30 год. 24.04.2024 не прибули. До початку судового засідання будь-якої інформації про неможливість прибуття до суду від них не надходило. А тільки о 11-20 год. 24.04.2024 - після початку судового засідання, представник відповідача надіслав клопотання про відкладення судового засідання. Після допиту свідків розгляд справ було перенесено на 09.05.2024. В котре ні відповідач ні його представник втретє не прибули.

Від представника відповідача адвоката Потятинник Ю.Р. до суду в системі «Електронний суд» 15.12.2023 поступив відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задовленні позовних вимог та при прийнятті рішення, взяти до уваги вкиладені у відзиві доводи. Також просить поновити строк на подання відзиву на позов. (а.с.71-79)

Позивачем 28.12.2023 подано до суду відповіділь на відзив (в порядку ст.170 ЦПК України), в якій позивачка просила суд не приймати до уваги відзив відповідача на її позовну заяву, повністю задовольнити її позовні вимоги. Також просила визнати обовязкову участь відповідача в сдуових засіданнях та викликати його до суду для особистої дачі пояснень в справі. (а.с.95-99)

З приводу поновлення строку на подання відзиву на позов суд зазначає, що ухвалою суду від 14.11.2023 відповідачу надано строку 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше першого підготовчого засідання у справі для поданя до суду відзиву на позов.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 14.11.2023 відповідач отримав 07.12.2023, а відзив на позовну заяву поступив до суду 15.12.2023, тобто протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали. Таким чином відповідачем не пропущено строк на подання до суду відзиву на позовну заяву. (а.с.70)

З приводу визнання обовязкової участі відповідача, суд зазначає, що під час розгляду справи по суті про розгляд даного клопотання ні позивачка, ні представник позивачки не наполягали, а в поданій до суду заяві від 09.05.2024 представник позивача просив розгляд справи проводити за відстуності позивача та його адвоката.

Від представника третьої особи до суду поступила заява про розгляд справи без участі їх представника та ухвалити закооне і обгрунтоване судове рішення.

Із відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25.04.2024 за № 1579 вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (відповідач) на військову службу по мобілізації не призивався.

Передбачених ч.2 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання 09.05.2024 всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, допитавши в судовому засіданні 24.04.2024 свідків, дослідивши в судовому засіданні 09.05.2024 матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватись на припущеннях.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 - 30 жовтня 2008 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис за № 16. (а.с.16)

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 18.09.2009 Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_10 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_11 . (а.с.177)

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області вбачається, що батьками ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_11 .(а.с.176)

Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2013 року по справі № 342/313/13-ц розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 30.10.2008 року у Ганьківській сільській раді Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 16. Рішення набрало законної сили 04.06.2013.(а.с.19)

Додатковим рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2013 року по справі № 342/1682/13-ц неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати біля матері ОСОБА_11 . Рішення набрало законної сили 29.10.2013. (а.с.20)

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 виданого 22.02.2016 виконкомом Кулачківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області доводиться, що 22 лютого 2016 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , актовий запис № 1, після реєстрації шлюбу дружина ОСОБА_11 змінила прізвище на ОСОБА_14 . (а.с.178)

Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 316 виданої 02.06.2023 Заболотівською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області вбачається, що позивачка ОСОБА_1 та її неповнолітні діти: дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 12.11.2013 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 та зняті з реєстрації 14.06.2016. (а.с.25)

Відповідно до довідки № 488 виданої 01.06.2023 Гвіздецькою селищною радою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована в АДРЕСА_1 та до складу її сім`ї входять: дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та свекруха ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.26)

Копіями витягів з реєстру територіальних громад від 23.08.2023 підтверджується те, що позивачка та її неповнолітні діти: син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 з 14.06.2016. (а.с.28-30).

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає права і обов`язки батьків виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, здобуття освіти, готувати їх до самостійного життя.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Такий висновок зробив Верховний Суд у справі № 522/10703/18 від 29.04.2020 року.

Як вбачається із довідки № 81 виданою 06.06.2023 Кулачківською гімназією Гвіздецької селищної ради ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у 7 класі, дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 9 класі Кулачківської гімназії. Батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з дітьми перестав спілкуватися та не приймає участі у вихованні своїх дітей з 2013 року. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 знають батька по фотографіях. На даний час діти проживають з мамою та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , називають його батьком. ОСОБА_17 приділяє вихованню дітей та матеріально забезпечує сім`ю. Відвідує гімназію та відкликається на будь-яке прохання класного керівника. ОСОБА_18 та її діти проживають з 01.09.2016 за адресою в АДРЕСА_1 в будинку ОСОБА_6 . Сімя на обліку соціальної служби не перебуває. (а.с.32)

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Представником відповідача в поданому відзиві на позовну заяву зазначено, що доводи позивачки щодо доцільності позбавлення батьківських прав є явно надуманими і безпідставними, оскільки відповідач відчуває почуття глибокої любові до своїх дітей, цікавиться їх життям, намагається телефонувати, не зважаючи на зміну місця проживання і створення нової сім`ї в Київській області. Інших дітей у нього немає. Відповідач регулярно сплачує аліменти, не зважаючи на важкий матеріальний стан та відсутність стабільного заробітку. Відповідач офіційно не працює, працює по людях. В умовах воєнного стану та у зв`язку з територіальною віддаленістю не має можливості відвідувати дітей по місцю їх проживання, часто не має можливості зателефонувати. Часто зв`язок не доступний, телефони дітей не відповідають, що відповідач може пояснити, зокрема поведінкою позивачки, яка негативно впливає на дітей відвертаючи їх від рідного батька і називаючи батьком її теперішнього чоловіка. Відповідач ніколи не допускав будь-яких насильницьких дій по відношенню до позивачки чи дітей, не відмовлявся і ніколи не відмовиться від своїх дітей, відчуває з ними глибокий емоційний зв`язок, почуття спорідення і любові. Разом з тим, відповідач визнає, що потрібно більше уваги приділяти дітям, незважаючи ні на які обставини, оскільки вони дорогі йому і не винуваті в конфліктах між батьками. Вважає, що висновок органу опіки щодо позбавлення батьківських прав є недостатньо обгрунтованим і таким, що суперечить інтерсеам дітей.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.81 ЦПК України відповідачем під час розгляду справи не подано суду доказів на підтвердження обставин зазначених у відзиві .

Також, суд враховує, що під час розгляду справи відповідач не вчиняв дій, які б свідчили про наявність у нього інтересу до спілкування з дітьми, проведенні з ними часу та їх виховання. Обставини про перебування відповідача в Київській області у зв`язку з чим не має можливості відвідувати дітей по місцю їх проживання, не звільняє його від виконання батьківських обов`язків та, за наявності бажання, не є перешкодою для спілкування з дітьми за допомогою існуючих засобів комунікації. Посилання відповідача про наявність перешкод з боку позивача у спілкуванні з дітьми та із тим, що зв`язок не доступний, телефони дітей не відповідають не підтвердилися під час розгляду справи.

Допита в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 ствердила, що позивачку знає, вони куми, а відповідача ОСОБА_20 не знає. Діти батька ОСОБА_20 не знають, вони знають як батька теперішнього чоловіка ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та кличують його батьком. Дочка в 9 класі, а син в 7 класі. Вона до ОСОБА_23 приходить десь один раз в тиждень, ОСОБА_24 з дітьми приходить частіше. Вони разом святкують дін ОСОБА_25 дітей, на який їхнього батька ОСОБА_20 ніколи не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 ствердила, що вона є жителькою с. Кулачківці та працює психологом в Кулачківському ліцеї та класний керівник дочки ОСОБА_21 - ОСОБА_4 . Дітей позивачки знає від 1 класу обох. Діти про біологічного тата ніколи не розказували, і діти кажуть, що рідчного батька ніколи не бачили. Були раз в бабусі, але батька там не було. Батьком називають ОСОБА_22 , теперішній чоловік позивачки. Діти з батьком ОСОБА_20 по телефону не говорили. Дочка казала, що батько ОСОБА_20 колись бив маму.

Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав, що затверджений рішенням виконавчого комітету Гвіздецької селищної ради від 24 листопада 2023 року № 86, стверджено, що службою у справах дітей Гвіздецької селищної ради розглянуто та вивчено документи щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 вважають за доцільне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав по відношенню до дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.85-87)

Підстав не приймати до уваги згаданий висновок у суду немає, оскільки він ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей: він не спілкується з ними, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, без поважних причин не виявляє до них інтересу та щонайменшої батьківської турботи про дітей. Тому позов про позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК.

На підставі ст.ст. 150, 164-166, 171 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 211, 223, 258, 259, 264-265, 268, 273, 352-353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , та доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одну тисячу сімдесят три гривні 60 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Місце реєстрації проживання відповідача ОСОБА_2 АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Місцезнаходження третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області - вул. Українська,3 смт.Гвіздець Коломийського району Івано-Франківської області.

Суддя: Гайдич Р. М.