Справа № 473/2585/24
УХВАЛА

іменем України

"21" травня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Ротар М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову про справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська енергопостачальна компанія», Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії

встановив

в травні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська енергопостачальна компанія», Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про зобов`язання АТ «Миколаївобленерго» відновити електропостачання житла за адресою: АДРЕСА_1 , заборону ТОВ «Миколаївська енергопостачальна компанія» на весь період дій, починаючи із 01.12.2019 року, Типового договору постачання електроенергії побутовим споживачам (затверджено постановою НКРЄКП) здійснювати за даними АТ «Миколаївобленерго» нарахування позивачу ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 заборгованостей та нарахування будь-яких оплат за постачання електричної енергії, зобов`язання ТОВ «Миколаївська енергопостачальна компанія» внести зміни до Типового договору постачання електроенергії побутовим споживачам, в яких буде врегульоване питання оплати електроенергії з бюджетного рахунку органа місцевого самоврядування за місцем проживання ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 .

20 травня 2024 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову по вказаній справі шляхом зобов`язання Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» відновити електропостачання житла за адресою: АДРЕСА_1 на час розгляду справи.

Розглянувши дану заяву про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Так, відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачені ст.150 ЦПК України.

Зазначені заходи є тимчасовим обмеженням та їх значення полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Тобто, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені в зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду та повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п.10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 травня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ТОВ «Миколаївська енергопостачальна компанія», АТ «Миколаївобленерго» про зобов`язання АТ «Миколаївобленерго» відновити електропостачання житла за адресою: АДРЕСА_1 , заборону ТОВ «Миколаївська енергопостачальна компанія» на весь період дій, починаючи із 01.12.2019 року, Типового договору постачання електроенергії побутовим споживачам (затверджено постановою НКРЄКП) здійснювати за даними АТ «Миколаївобленерго» нарахування позивачу ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 заборгованостей та нарахування будь-яких оплат за постачання електричної енергії, зобов`язання ТОВ «Миколаївська енергопостачальна компанія» внести зміни до Типового договору постачання електроенергії побутовим споживачам, в яких буде врегульоване питання оплати електроенергії з бюджетного рахунку органа місцевого самоврядування за місцем проживання ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 .

Згідно поданої 20 травня 2024 року заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 просив забезпечити позов шляхом зобов`язання Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» відновити електропостачання житла за адресою: АДРЕСА_1 на час розгляду справи.

Тобто заявлені ОСОБА_1 як забезпечення позову вимоги становлять собою самостійний спір з приводу правомірності відключення житла від електропостачання та підключення будинку до відповідної мережі. Вимога останнього про відновлення електропостачання, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, є окремим способом захисту порушених прав.

При цьому, заходи забезпечення позову не повинні порушувати принципи змагальності та процесуальної рівноправності сторін.

Отже, задоволення заяви про забезпечення позову фактично призведе до передчасного вирішення питання щодо задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, що є недопустимим та суперечить ч.10 ст. 150 ЦПК України.

Крім того, заявником не доведено необхідність забезпечення позову та існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.149-150, 153, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову про справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська енергопостачальна компанія», Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М.М. Ротар