ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2833/24 Справа № 215/2325/23 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Лідовської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу 215/2325/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2023 року, ухвалене у складі судді Демиденка Ю.Ю., -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка є бабою ОСОБА_1 , та малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно.

ОСОБА_6 , який є батьком позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його рідний брат - відповідач ОСОБА_3 , є спадкоємцями першої черги за законом після смерті їх матері ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_3 у встановлений законом строк подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_6 у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , до нотаріальної контори не подав, оскільки з 02.03.2020 по 02.09.2020 проходив військову службу у Збройних силах України та весь цей час приймав участь у бойових діях на сході України, а також, у зв`язку з тим, що його брат - відповідач ОСОБА_3 про смерть матері не сповістив, а при поданні заяви до нотаріальної контори ввів нотаріуса в оману вказавши, що він є єдиним спадкоємцем і інших спадкоємців, передбачених законом,- немає.

Таким чином, позивачі вважають, що ОСОБА_6 не мав об`єктивної можливості у встановлений законом строк подати заяву про прийняття спадщини після матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11.01.2023, виконуючи свій військовий обов`язок з захисту України ОСОБА_6 загинув.

Наприкінці березня 2023 року, під час телефонної розмови позивача ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_3 , останній повідомив, що він прийняв спадщину після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та є власником квартири в якій фактично мешкає позивач ОСОБА_1 , а тому, якщо він і далі хоче там жити, йому буде необхідно сплачувати відповідачу ОСОБА_3 за оренду цього житла.

Посилаючись на ст.1266 ЦК України, позивачі вважають, що вони є спадкоємцями за правом представлення після їх бабусі ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після баби ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановою нотаріуса від 03.04.2023 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вони не є належним спадкоємцем після смерті баби, а їх батько в установлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з чим запропоновано звернутись до суду для вирішення цього питання.

Після уточнення позовних вимог, позивачі просили суд визначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після баби ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено. Визначено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 додатковий двохмісячний строк з часу набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кривому Розі бабусі ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просив рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд вийшов за межі позовних вимог та визначив позивачам додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не взято до уваги, що на день смерті матері як позивач так і його померлий батько (брат відповідача) ОСОБА_6 постійно мешкали в м.Кривому Розі: при цьому ОСОБА_6 зі своєю співмешканкою представником позивача ОСОБА_2 не жив, а проживав в належній матері спадковій квартирі в Тернівському районі, при тому, що сама мати проживала в селищі Божедарівка Тернівського району м.Кривого Рогу. Про смерть матері він (відповідач) дізнався від ОСОБА_6 , в подальшому брат сам запропонував йому переоформити спадщину на своє ім`я, у зв`язку з тим, що мав сплачувати аліменти та побоювався, що у разі отримання спадщини, на неї буде накладено стягнення. Тому вважає, що твердження позивачів про приховування ним від брата факту смерті матері є надуманими.

Також скаржник зазначає, що з долученої до матеріалів справи довідки №4/6762 від 18.10.2023р. ТЦКіСП Покровського району м.Кривого Рогу вбачається, що ОСОБА_6 проходив військову службу з 02.03.2020 по 02.09.2020, зокрема у складі діючої армії в період бойових дій ООС з 25.05.2020 р. по 02.08.2020 р., тобто фактично мав можливість подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте судом першої інстанції не взято до уваги, що після звільнення в вересні 2020 року з лав ЗСУ і аж до дня своєї смерті, брат ОСОБА_6 (батько позивачів) перебував в м. Кривому Розі, мав можливість особисто звернутися до нотаріату з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Даний факт свідчить, що ОСОБА_6 свідомо не хотів приймати спадщину.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.5), яка була бабцею позивачів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6, 8).

Рідний брат відповідача та син померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4).

ОСОБА_1 та малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ст.1265 ЦК України, є спадкоємцями п`ятої черги за законом після бабусі ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 , у визначений законом шестимісячний строк, з заявою про прийняття спадщини звернувся лише відповідач ОСОБА_3 (син) (а.с.15), інший син ОСОБА_6 з відповідною заявою до нотаріальної контори не звертався.

Відповідно до довідки №4/6762 від 18.10.2023 ОСОБА_6 проходив військову службу з 02.03.2020 по 02.09.2020, зокрема у складі діючої армії в період бойових дій ООС з 25.05.2020 по 02.08.2020 та з 18.08.2020 по 01.09.2020 (а.с.64).

Постановою державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області Деркач Я.В. від 03.04.2023 року відмовлено законному представнику ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки спадкоємці ОСОБА_5 , та ОСОБА_1 не є належними спадкоємцями після смерті спадкодавця, а їх батько і син померлої - ОСОБА_6 , в установлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини, а докази постійного проживання останнього зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент відкриття спадщини після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , її онуки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були неповнолітніми та не мали змоги звернутись до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Суд дійшов висновку, що наведені позивачами причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами щодо подання заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття.

Відповідно до приписів ЦК України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звернувшись до суду з позовом при визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог.

Частина третя статті 1272 ЦК України може застосовуватись, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №520/10377/17, провадження №61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі №720/1079/19, провадження №61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі №592/18695/18, провадження №61-13558св19.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування поважності причин, які слугували підставою пропуску строку для прийняття спадщини після смерті спадкоємця, позивачі посилались на те, що строк для подання заяви про прийняття спадщини після бабусі ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , пропущено з поважних причин, оскільки їх батько фізично не міг подати заяву до нотаріальної контори після смерті матері.

Проте, як вбачається з довідки ІНФОРМАЦІЯ_6 старший солдат ОСОБА_6 проходив військову службу з 02.03.2020 року по 02.09.2020 року, зокрема у складі діючої армії в період бойових дій ООС з 25.05.2020 по 02.08.2020 та з 18.08.2020 по 01.09.2020, тобто останній не був позбавлений можливості звернутись з заявою про прийняття спадщини як до 02.03.2020 року так і після 01.09.2020 року.

Крім того, згідно постанови державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області Деркач Я.В. від 03.04.2023 року відмовлено законному представнику ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки спадкоємці ОСОБА_5 , та ОСОБА_1 не є належними спадкоємцями після смерті спадкодавця, а їх батько і син померлої ОСОБА_6 в установлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини після своєї матері, а докази постійного проживання останнього зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відсутні.

Запропоновано законному представнику та спадкоємцю, відповідно до ст.16 ЦК України та ст.4 ЦПК України, звернутись до відповідного суду для встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи аргументи та доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачам додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Достатніх та належних доказів, як це визначено ст.81 ЦПК України, на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивачі не надали. Не доведено факту прийняття їх батьком спадщини після своєї матері та наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали б йому ( ОСОБА_6 ) подати за життя заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з положеннями пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок апеляційного суду з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню 1611 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної по 805 грн. 50 коп. з кожного.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2023 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 1611 гривень на користь ОСОБА_3 витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги по 805 (вісімсот п`ять) грн. 50 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне судове рішення складено 15 травня 2024 року.

Головуючий суддя: О.В.Агєєв