Справа № 501/999/24
Провадження № 2/522/4585/24
УХВАЛА

про залишення без руху

06 травня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Суворова О.В., вирішуючи питання про відкриття провадження за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа : Держава Україна в особі державного органу Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 14.03.2024 року звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа : Держава Україна в особі державного органу Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 19.03.2024 року матеріали справи передані за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

Приморським районним судом міста Одеси справа отримана 29.04.2024 р.

За результатами автоматизованого розподілу від 29.04.2024 року справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Суворовій О.В., яка отримана суддею 30.04.2024 року.

Предметом позову є відшкодування моральної у розмірі 46 900,00 грн. та матеріальної шкоди у розмірі 45 300,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди , завданої транспортуванням, оплатою наданої правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що загалом складає 92 200,00 грн. Дану суму позивач зазначає , як ціну позову.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, суддя дійшов висновку, що позовна заява подана з порушенням вимог ст.175 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Позивачем судовий збір не сплачено, останній просить відстрочити сплату судового збору через те, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, останні 7 місяців розгляду справи в суді не мав можливості працювати на належному рівні, а тому його матеріальний стан не дозволяє сплатити судовий збір.

Відповідно до вимог ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, або звільнити від їх сплати.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про судовий збір» , враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Такими доказами можуть бути, наприклад, довідка податкового органу про доходи за попередній календарний рік тощо.

Верховний суд у постанові від 11 грудня 2020 року по справі № 453/120/20 визначив, що звільнення від сплати судового збору вирішується судом окремо у кожній справі на підставі наданих заявником доказів на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому, відмова у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позову не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Констатація скрутного матеріального становища без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору, що узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Дослідивши клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, оскільки клопотання обґрунтовується лише тим, що у позивача скрутне матеріальне становище , але позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору, а тому, суд не має можливості встановити достатні правові підстави для можливості застосування судом приписів ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи, що безпідставне ненадходження до державного бюджету коштів за сплату судового збору порушує інтереси держави, суд вважає, що у задоволенні клопотання позивача слід відмовити.

Суд роз`яснює позивачу, що відмова у задоволенні цього клопотання не позбавляє права повторно його подати, дотримуючись всіх перелічених вище вимог чинного законодавства.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що зазначена позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175- 177 ЦПК України, а саме згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України передбачає, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем справляється судовий збір, розмір якого становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня становить 3028 грн.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно судовий збір має становити за вимогою майнового характеру 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не більше 15 140,00 грн.

Стосовно вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 46900,00 грн., суд вважає такою, яка також потребує сплаті судового збору.

Вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру (ВС/КЦС від 28 листопада 2018 р. у справі № 761/11472/15-ц).

Отже, за подання даного позову позивач мав сплатити судовий збір за дві вимоги , які загалом складають суму у розмірі 92 200,00 грн.

Проте позивачем не додано квитанцію про сплату судового збору за вищевказані дві вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством та підлягає залишенню позовної заяви без руху, для усунення вказаних недоліків в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд пропонує позивачу усунути вищезазначені недоліки позовної заяви з метою забезпечення повного захисту його прав та інтересів.

Керуючись ст. ст.175-178,185 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа : Держава Україна в особі державного органу Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків поданої позовної заяви.

У разі не усунення зазначених недоліків у встановлений строк позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Суворова