Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Кавун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» про визнання дій незаконними, визнання відсутності зобов`язань, визнання правочину таким, що не був вчинений, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до ТОВ «Веллфін».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у листопаді 2020 року у телефонній розмові їй стало відомо про наявність у неї боргових зобов`язань перед ТОВ «Веллфін» за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

Вважає, що вказаний правочин не може вважатись укладеним, оскільки жодних дій для його укладання позивач не вчиняла.

Також зазначила, що їй начебто надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, сам договір вона не підписувала, інформацію про умови надання послуги не отримала, умови договору є несправедливими.

На підставі викладеного просила позов задовольнити.

29.04.2021 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.05.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

У встановлений судом строк відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було. Також відповідачем не було надано витребувані судом документи, що стосуються спірного правочину.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.04.2024 було задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» належним чином завірені копії на ступних документів: договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що був укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Веллфін»; підписаного належним чином акцепту ОСОБА_1 на оферту ТОВ «Веллфін»; первинні бухгалтерські документи, що підтверджують факт надання фінансових послуг ТОВ «Веллфін» ОСОБА_1 .

06.05.2024 відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 29.04.2024 були надані витребувані документи.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, сторони у судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 зареєструвалася на сайті TOB «Веллфін» https://creditup.com.ua/ 11 червня 2019 року та створила особистий кабінет. При реєстрації, клієнта було ідентифіковано з допомогою смс-повідомлення з направленням електронного підпису, який було введено при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі (надалі ITC) (а.с. 48-55).

З допомогою ITC, шляхом заповнення відповідної анкети, позивачем було надано відповідачу всі дані, які необхідні для формування змісту оферти, в тому числі: прізвище ім`я, та по батькові, дату народження, свої паспортні данні, ідентифікаційний номер, номер телефону, адресу електронної пошти, реквізити банківської картки, умови на яких Позивач хоче отримати кредит, та інші.

На підставі отриманої інформації ТОВ «Веллфін» було прийнято рішення щодо можливості видачі позики (кредиту), та згідно п.4, статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», було розміщено пропозицію (офетру), що містить всі істотні умови в особистому кабінеті, тобто шляхом розміщення в інформаційно-телекомунікаційних системах.

Згідно п. 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

До акцепту оферти, договір було направлено в аналогічний спосіб, тобто розміщено в особистому кабінеті у тому ж вікні, де розміщено оферту. Тобто, акцепт оферти неможливий без ознайомлення з повними умовами Договору.

Акцепт оферти/підписання договору відбувся з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що повністю відповідає абзацу З, п.1 статті 12 Закону «Про електронну комерцію».

Згідно статті 12 Закону України « Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У зв`язку з підписанням договору з двох сторін саме шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором (абзац 3, п.1 статті 12 Закону «Про електронну комерцію»), а не аналога власноручного підпису (абзац 4, п.1 статті 12 Закону «Про електронну комерцію»), письмової згоди на факсимільне відтворення підпису ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) із зразками власноручного особистого підпису ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) не вимагається, так як такий спосіб підписання не використовувався.

У позові позивач посилається на більш надійні методи підписання документу, а саме «ДІЯ» чи «Bank ID». Однак, дані сервіси не визначені законами як обов`язкові для використання та вони не призначені для підписання документів шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Ці сервіси можуть бути використані при підписанні документу електронно-цифровим підписом, що відповідає абзацу 2, п.1 статті 12 Закону «Про електронну комерцію». Тоді як відповідачем було застосовано варіант підписання договору, що відповідає абзацу 3, п.1 статті 12 Закону «Про електронну комерцію» (електронного підпису одноразовим ідентифікатором).

У позовній заяві, позивач вважає договір неукладеним, оскільки пропозицій від відповідача не отримував, оферту або договір не підписував. Також, позивач посилається на норми законів, де обов`язком доведення направлення оферти і договору, її акцепт/підписання покладається на особу, яка надає фінансову послугу.

Відповідно до повідомлення Національної комісії з регулювання ринків фінансових послуг, що являлась регулятором ринку до 01.07.2020 року і розпорядчі документи якої вважаються дійсними до їх відміни новим регулятором (НБУ), від 01.08.2017 та 13.02.2019 року було роз`яснено факт підтвердження деяких правочинів, а саме : «Інформаційне повідомлення стосовно порядку та способів укладення договорів про надання фінансових послуг» / «Повідомлення щодо порядку укладення електронного договору» належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем електронного договору може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в інформаційно-телекомунікаційній системі (Log file), якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів». Підтвердження з чіткою послідовністю дій, у тому числі направлення оферти/договору, акцепту оферти у вигляді Log file міститься в матеріалах справи.

Отже встановлено, що позивач отримала кредитні кошти згідно договору №893114 від 11.06.2019 р. 11.06.2019 на карту з номером НОМЕР_2 , яку нею було вказано в особистому кабінеті.

Факт надання фінансових послуг Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» () ОСОБА_1 , підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 01.05.2024 щодо перерахування позивачу коштів (а.с. 56).

Проведення платежів із застосуванням платіжних систем, є господарською діяльністю, для ведення якої необхідна відповідна ліцензія. ТОВ «Веллфін» не отримував такої ліцензії, тому організацію переказів грошових коштів займається ТОВ ФК «Платежі онлайн», згідно укладеного між ними договору.

Інформаційна довідка ТОВ ФК «Платежі онлайн» про здійснення переказу, є доказом передання позичальнику визначеної грошової суми в розумінні ч. 2 ст. 1047 Цивільного Кодексу України.

Відповідність договорів чинному законодавству підтверджується судовою практикою в аналогічних спорах у справа №621/526/21 від 31.05.2021р., №175/3749/19 від 29.09.2020р., № 493/1385/18 від 09.08.2018, № 361/4263/18 від 15.05.2019, № 755/17451/17 від 14.02.2018, № 355/434/18 від 30.05.2018, № 638/10342/17 від 22.03.2018 року.

Таким чином, твердження позивача про те, що з відповідачем не було укладено договору є надуманими та непідтвердженими належними доказами.

Підписання позивачем договору про надання кредиту свідчить про ознайомлення його з правилами надання коштів у позику та вимогами ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", оскільки ознайомлення із даними правилами передують укладенню договору.

Спірний кредитний договір є таким, що укладений з додержанням вимог закону. Волевиявлення на укладення договору позивач виявив у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, направивши відповідачу підписану електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідь про прийняття пропозиції укласти електронний кредитний договір (акцепт) у формі електронного повідомлення. Отже, позивач передбачив всі наслідки, був ознайомлений з умовами кредитування та відповідальністю за порушення кредитних зобов`язань по кредитному договору.

За ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Статтею 203 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, якими б підтверджувалося, що цей правочин не був укладений та він не здійснював дій, що передували його укладанню.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 202, 203, 205, 207, 215, 626, 638, 640, 1046, 1051 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію»», Законом України «Про електронні довірчі послуги», ст.ст. 3, 4, 12, 13, 16, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» про визнання дій незаконними, визнання відсутності зобов`язань, визнання правочину таким, що не був вчинений.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20.05.2024.

Суддя: О.М.Букіна