РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/864/24

Номер провадження 2/495/812/2024

15 квітня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Червинській І.В.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, у якому просить суд:

- позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ); та

- стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), починаючи з дати звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.

Стислий виклад позиції позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 08 вересня 2017 року зареєстрували шлюб в Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що зроблено актовий запис № 412.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 грудня 2022 року по справі 495/10147/22 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком та відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав, для проживання малолітньої дитини разом із батьком у зв`язку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері - задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08.09.2017 року у Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 412 розірвано. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 та відібрано малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_2 , без позбавлення її батьківських прав, для проживання малолітньої дитини разом із батьком, у зв`язку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері.

З моменту винесення рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 грудня 2022 року по справі 495/10147/22 поведінка Відповідача по відношенню до дитини не то що не змінилася, а навпаки погіршилася.

Відповідач не приймає участі у вихованні, спілкуванні, підтримці дитини. Свою поведінку Відповідач обґрунтовує неможливістю належного виховання дитини в країні під час активних бойових дій та необхідністю покинути Україну.

Фактично Відповідач самоусунилась від виховання дитини через необ`єктивні причини, які не можуть виправдовувати таку поведінку матері.

Відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання.

Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо утримання та виховання дитини. При цьому така поведінка Відповідача має свідомий та умисний характер направлений на відновлення свого домінуючого становища перед дитиною, що є не прийнятним в питаннях виховання дітей.

Відповідач не має хронічних або тяжких хвороб, які б перешкоджали останній належно виконувати свої батьківські обов`язки та які б виправдовували її винну поведінку.

Все зазначене вище в своїй сукупності свідчить про свідоме умисне ухилення Відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини - ОСОБА_3 .

В той же час, матеріальний стан Позивача дозволяє в повній мірі забезпечувати дитину необхідним харчуванням, корисним дозвіллям. Так, Позивач займає посаду керуючого адвокатським бюро «Олександра Берлінського» та додатково здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець. Позивач на даний час отримує дохід, який здатний забезпечувати дитину необхідним для їх виховання.

Заробіток, матеріальний стан Позивача не викликали та не викликають сумнівів в можливості задоволення потреб дитини та її належному вихованні.

Позивач є власником житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Саме в зазначеній квартирі і проживає Позивач з донькою - ОСОБА_3 .. Житло Позивача дає можливість проживання дитини, забезпечення достатнім рівнем проведення власного дозвілля.

Позивач не має судимості ані в Україні ані за її межами, що підтверджується витягом ВР-001925191 від 25 грудня 2023 року. Позивач не перебуває у наркологічному обліку та обліку психіатра, тощо.

Позивач не має боргових зобов`язань перед будь-якими фінансовими установами, що виключає можливість зменшення обсягу витрат на дітей, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників від 25.01.2024 року.

Позивач не має жодних тяжких хронічних захворювань або схильність до них, не переніс трав або пошкоджень, що можуть викликати будь-які фізіологічні загострення в майбутньому.

Зазначене безсумнівно свідчить про нормальний фізичний стан позивача, необхідний для догляду за дитиною та можливістю брати активну участь у її вихованні та дозвіллі.

Інших засобів впливу на Відповідача та ефективних шляхів вирішення спірного питання окрім звернення до суду Позивач не має.

Процесуальні дії у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.01.2024 року позовна заява була залишена без руху.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.02.2024 року провадження по вказаній цивільній справі було відкрито, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.03.2024 року було залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, повідомлявся.

За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Положенням ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, суд, керуючись ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фактичні обставини встановлені судом, їх нормативно-правове обґрунтування та позиція

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 08 вересня 2017 року зареєстрували шлюб в Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що зроблено актовий запис № 412.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 28.12.2018 року, актовий запис № 943.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 грудня 2022 року по справі № 495/10147/22 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком та відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав, для проживання малолітньої дитини разом із батьком у зв`язку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері - задоволено:

- шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08.09.2017 року у Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 412 розірвано;

- визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 та відібрано малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_2 , без позбавлення її батьківських прав, для проживання малолітньої дитини разом із батьком, у зв`язку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері.

Вказаним рішенням встановлено наступне: «На теперішній час спільна малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи. Позивач самостійно займається вихованням та утриманням дитини, забезпечує дитину матеріально та піклується про неї, має власне житло, в якому створені належні умови для проживання дитини та розвитку дитини. Позивач, як батько належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує її усім необхідним, проявляє батьківську турботу, піклується про її фізичний та духовний розвиток, цікавиться станом здоров`ям та успіхами, виявляє інтерес до її внутрішнього світу. Тобто з боку позивача відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дитини разом з ним, чи негативно впливали на її виховання та розвиток.

Відповідач на теперішній час залишила дитину на позивача та переїхала до іншого населеного пункту, як мати належним чином не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям та розвитком, наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини. Відповідач не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком, про що свідчить відповідна заява про визнання позовних вимог.»

«Судом встановлено, що відповідач проживає окремо від позивача та дитини, як мати безвідповідально ставиться до виховання та догляду за своєю малолітньою дитиною та не усвідомлює в повній мірі свого байдужого ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, на думку суду, відповідач зняла з себе обов`язки з виховання та забезпечення дитини, про що свідчить її заява про визнання позовних вимог в частині відібрання дитини без позбавлення її батьківських прав.».

Суд керуючись положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України, у відповідності з якими обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом - вважає вказані обставини доведеними.

Позивач займає посаду керуючого адвокатським бюро «Олександра Берлінського» та додатково здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець. Вказане підтверджується відповідною довідкою, виданою керуючим адвокатського бюро «Олександра Берлінського» від 25.01.2024 року за № 1 та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач також є власником житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 04 червня 2013 року № 1207 та витягом про реєстрацію речового права від 04 червня 2013 року № 4396734. Саме в зазначеній квартирі і проживає Позивач з донькою - ОСОБА_3 . Вказане підтверджується довідкою ОСББ «ЕЛІТА-2016» від 25 січня 2024 року.

У той же час судом встановлено, що відповідач, ОСОБА_2 , проживає за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 .

Отже, судом достеменно встановлено факт проживання дитини разом з батьком-позивачем та те, що відповідач проживає окремо від дитини.

Позивач не має судимості ані в Україні ані за її межами, що підтверджується витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявної судимостей» ВР-001925191 від 25 грудня 2023 року. Позивач не перебуває у наркологічному обліку та обліку психіатра, тощо.

Позивач не має боргових зобов`язань перед будь-якими фінансовими установами, що виключає можливість зменшення обсягу витрат на дітей, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників від 25.01.2024 року.

Поясненнями третьої соби, органу опіки, встановлено, що спеціалістами служби у справах дітей здійснено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира складається з двох кімнат, кухні, ванної кімнати, туалету, лоджії. Одна з кімнат облаштована для дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Створено необхідні умови для проживання та розвитку малолітньої дитини, про що складено відповідний акт від 04.04.2024 року.

Спірні правовідносини регулюються нормами матеріального права визначені, зокрема, Сімейним кодексом України.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов`язки батьків передбачені у статті 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

У відповідності до ст. 164 СК України підставою для позбавлення особи батьківських прав є встановлення факту того, що батько чи мати ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.

Згідно роз`яснень пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Враховуючи положення п. 8 ст. 7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини.

Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав.

Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17).

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54).

Разом з тим Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими («Мамчур проти України», № 10383/09 від 16 липня 2015 року, п. 100).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58).

У п.п. 47-49 справи «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав.

Судом під час розгляду справи у судовому засіданні не було встановлено, що відповідачу чинилися перешкоди належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, або, що відповідач не виконує батьківські обов`язки з поважних причин, тому, з урахуванням інтересів дитини, суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає добровільно матеріальної допомоги на її утримання, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав.

Крім того суд зазначає, що згідно з ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно зі ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

На вимогу позивача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), починаючи з дати звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в заявленому розмірі з дати пред`явлення позову, згідно з ч. 1 ст. 191 СК України.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 4, 7, 8, 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ).

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), починаючи з дати звернення до суду, тобто з 31.01.2024 року, та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Д. Анісімова