печерський районний суд міста києва
Пр. № 2-4917/24
27 березня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: Остапчук Т.В
за участю секретаря: Гаманюк О.С
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Присяжнюк Оксана Михайлівна про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 про визначення частки у праві спільної сумісної приватної власності,-
До Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Остапчук Т.В.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2023 р. відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20.02.2024 року було прийнято позов третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 про визначення частки у праві спільної сумісної приватної власності.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 січня 1949 року між громадянином ОСОБА_3 та громадянкою ОСОБА_4 було укладено шлюб, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 04 січня 1949 року. Після ОСОБА_5 змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 народився син ОСОБА_8 , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 11 жовтня 1949 року. ІНФОРМАЦІЯ_7 року у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 народився онук ОСОБА_9 (надалі - Позивач, ОСОБА_9 ) (син ОСОБА_11 ), що підтверджується відповідним Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 26 грудня 1981 року
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у відсутність.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04 січня 1949 року між громадянином ОСОБА_3 та громадянкою ОСОБА_4 було укладено шлюб, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 04 січня 1949 року . Після ОСОБА_5 змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 народився син ОСОБА_8 , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 11 жовтня 1949 року. ІНФОРМАЦІЯ_7 року у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 народився онук ОСОБА_9 (надалі - Позивач, ОСОБА_9 ) (син ОСОБА_11 ), що підтверджується відповідним Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 26 грудня 1981 року
Так, відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Відповідно до положень ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтями 1220, 1221 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Згідно зі ст.ст.1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття. Право власності на рухоме та нерухоме майно, яке належало спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, є таким, що не припинилося внаслідок його смерті та входить до складу спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ст. 1225 ЦК України). За змістом ст.ст.1233, 1234, 1235 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1269, 1270 ЦК України). Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Виходячи з положень ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Відповідно до вимог закону Позивач належним чином прийняв спадщину (за правом представництва) після померлого дідуся ОСОБА_6 , проте, у зв`язку з відмовою ПН КМНО ПРИСЯЖНЮК О.М. видати Свідоцтво про право на спадщину, так як в поданих документах не визначена частка земельної ділянки, як того потребує чинне законодавство України, Позивач не може оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Одним із способі захисту цивільних прав, встановлених ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення закону, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.
Керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Присяжнюк Оксана Михайлівна про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 про визначення частки у праві спільної сумісної приватної власності - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_3