У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Таран Н.Г.

при секретарі судового засідання: Довгань Г.А.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представників позивача: адвокатів Лісової Д.О., Нахай Ю.В.,

представника відповідача: адвоката Новікова І.О.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей та сімї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.12.2023 року відкрито провадження у вказаній справі та справа призначена до розгляду в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання.

12.01.2024 року надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини.

Одночасно із поданням позовної заяви представником позивача подано заяву про забезпечення позову. В забезпечення позову просить суд: встановити ОСОБА_3 забезпечити систематичні особисті побачення та безперешкодне спілкування дитини ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_1 ; Встановити графік особистих побачень ОСОБА_1 з дитиною, кожної суботи та неділі з 10:00 год. до 21:00 год. за місцем проживання матері (без присутності батька) з можливістю відвідування, за бажанням дитини, будь-які дитячі культурно-розважальні комплекси, а також місця громадського харчування: їдальні, кафе, ресторани, що знаходяться на території міста Києва; Заборонити ОСОБА_2 особисто або через третіх осіб вивозити за межі України малолітню дитину - ОСОБА_4 ; Витребувати у ОСОБА_2 оригінал закордонного паспорта малолітньої дитини ОСОБА_4 ; встановити обов`язок ОСОБА_2 у разі необхідності вивезення дитини на відпочинок, оздоровлення, лікування за межі м. Києва, здійснювати такі дії виключно за згодою матері ОСОБА_1 ; встановити обов`язок ОСОБА_2 в реалізації прав матері на спілкування зі своєю малолітньою донькою, ОСОБА_4 шляхом забезпечення такого спілкування за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії (Viber, Skype, Telegram, Zoom чи іншою за взаємною згодою) у режимах аудіо - та/або відео - зв`язку конференції щодня від 17:00 год. до 20:00 год.; заборонити ОСОБА_2 , його брату, ОСОБА_5 та його матері ОСОБА_6 здійснювати будь-які дії, спрямовані на вчинення перешкод позивачці у побаченнях, спілкуванні та проведенні часу разом з донькою.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що на даний час відповідач ОСОБА_2 не надає можливості відповідачці спілкуватись з донькою та проводити з нею час. Позивачка позбавлена можливості спілкуватись з дитиною, відповідач не йде на жодні перемовини з приводу налагодження спілкування доньки з матірю. Також позивач зазначає, що невжиття вказаного заходу забезпечення позову істотно ускладнить виконання можливого рішення суду у даній справі.

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, суд приходить до наступного.

Предметом спору у даній справі є встановлення порядку участі у вихованні дитини та визначення місця проживання малолітньої дитини. За твердженням позивачки, відповідач перешкоджає спілкуванню матері з донькою.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Відповідно до частини десятої статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно із частиною першою статті161 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України), якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до частин першої і другої статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

При вирішенні питання про необхідність застосування даного виду забезпечення позову, судом встановлено, що між сторонами наразі дійсно існує спір щодо порядку участі у вихованні дитини та визначення місця проживання дитини.

Також судом встановлено, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють заявницю можливості регулярно спілкуватися з донькою, що, зокрема, підтверджується матеріалами справи.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та визначаються судом залежно від фактичних обставин у кожному конкретному випадку, однак будь-який сімейний спір стосовно дитини повинен вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною третьою статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Вказані норми міжнародного права кореспондуються із положеннями статті 141 СК України, відповідно до якої мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, та із положеннями частини третьої статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", в якій вказано, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою "MAMCHUR v. UKRAINE", № 10383/09, § 100).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою "HANT v. UKRAINЕ", №31111/04, § 54).

Також ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини. Так, у рішенні "Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії" від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

У постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20) Верховний Суд виклав такий висновок щодо застосування заходів забезпечення позову у справі про визначення місця проживання малолітніх дітей: "колегія суддів звертає увагу на те, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю. А тому з метою запобігання втрати емоційного контакту матері з малолітньою дитиною, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді, який може бути тривалим, та остаточного вирішення питання про визначення місця проживання малолітньої дитини, Верховний Суд вважає за необхідне застосування заходу забезпечення позову у спірних правовідносинах із дотриманням вимог законодавства, яким врегульовано правовий механізм забезпечення позову".

«Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з матір`ю» (постанови Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 344/16653/16-ц (провадження № 61-1153св17), від 18 листопада 2020 року у справі № 127/31828/19 (провадження № 61-10859св20), від 17 травня 2021 року у справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21).

Аналогічного правового висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 15.09.2021 у справі № 752/6099/20.

Зважаючи на те, що на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини, мати проживає окремо від доньки, а також з огляду на наявність перешкод у регулярному спілкуванні з дитиною, що підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку, що остання має право на спілкування з донькою, а батько не має права перешкоджати їй спілкуватися з дитиною.

Суд вважає, що спілкування матері з донькою на час вирішення спору щодо участі у вихованні дитини та визначення місця проживання дитини, враховуючи чутливий характер правовідносин та можливий тривалий судовий розгляд справи, будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків матері з її донькою, усунення ризику відчуження дитини від маері і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини, що в свою чергу може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Однак, суд вважає можливим заяву про забезпечення позову задовольнити частково, оскільки частина вимог заявника є не співмірними із заявленими позивачем за зустрічним позовом вимогам зустрічного позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, зобов`язавши Встановити графік особистих побачень ОСОБА_1 з дитиною, кожної суботи та неділі з 10:00 год. до 21:00 год. за місцем проживання матері (без присутності батька) з можливістю відвідування, за бажанням дитини, будь-які дитячі культурно-розважальні комплекси, а також місця громадського харчування: їдальні, кафе, ресторани, що знаходяться на території міста Києва; зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити систематичні особисті побачення та безперешкодне спілкування дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з її матір`ю ОСОБА_1 , а саме повідомити її місце проживання - точну адресу на момент постановлення даної ухвали; контактний номер телефону за яким можливо встановити зв`язок з дитиною шляхом відео зв`язку за допомогою застосунків «Viber» та/або «WhatsApp» та/або, «Telegram» та/або програм «Skype», «Zoom» не залежно від номеру телефону та/або адреси програм; повідомити місце адресу навчання дитини; повідомляти про будь-яку зміну місця проживання та навчання дитини протягом однієї доби.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей та сімї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом:

зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити систематичні особисті побачення та безперешкодне спілкування дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з її матір`ю ОСОБА_1 , а саме повідомити її місце проживання - точну адресу на момент постановлення даної ухвали; контактний номер телефону за яким можливо встановити зв`язок з дитиною шляхом відео зв`язку за допомогою застосунків «Viber» та/або «WhatsApp» та/або «Telegram» та/або програм «Zoom» та/або «Skype» не залежно від номеру телефону та/або адреси програм; повідомити місце адресу навчання дитини; повідомляти про будь-яку зміну місця проживання та навчання дитини протягом однієї доби;

встановити графік особистих побачень ОСОБА_1 із дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної суботи та неділі з 10:00 год. до 21:00 год. (без присутності батька) з можливістю відвідувати, за бажанням дитини, будь-які дитячі культурно-розважальні комплекси, а також місця масового відпочинку: парки, сквери, пляжі, спортивно-ігрові майданчики, місця громадського харчування: їдальні, кафе, ресторани;

зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити спілкування дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з її матір`ю ОСОБА_1 за допомогою телефону та/або програм інтернет - телефонії (Viber, Skype, Telegram, Zoom чи іншою за взаємною згодою) у режимах аудіо- та/або відео- зв`язку конференції щодня в період з 18:00 год. до 20:00 год..

В іншій частині заяву про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення та підписання повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копії ухвали суду 1 примірник - для подання до виконання видати позивачу та 1 примірник для вручення відповідачу через його представника вручити в судовому засіданні після проголошення.

Позивач: (стягувач за виконавчим документом)

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач: (боржник за виконавчим документом)

ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,)

Повний текст ухвали складено 10.05.2024 року.

Суддя: Н.Г. Таран