ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3900/24 Справа № 202/3051/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Максюти Ж.І., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Смірнов Андрій Андрійович, на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09 березня 2021 року за заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа, заінтересована особа ОСОБА_1 , в цивільній справі номер 202/3051/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська звернулось АТ КБ «ПриватБанк» з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, заінтересована особа ОСОБА_1 , в цивільній справі номер 202/3051/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи заяву тим, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2015 року по справі №202/3051/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24595,32 доларів США, а також штраф (фіксовану частину) в розмірі 250,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. На виконання зазначеного рішення 19.10.2015 року судом був виданий виконавчий лист, який пред`явлений стягувачем на виконання до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Згідно з листом Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 21.12.2020 року виконавчий лист №202/3051/15-ц від 19.10.2015 року постановою державного виконавця від 29.07.2020 року повернуто стягувачу, відомості про вручення стягувачу оригінала виконавчого листа відсутні, повторно виконавчий лист на виконання не надходив.

Заявник просив суд видати дублікат виконавчого листа на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року по справі №202/3051/15-ц, посилаючись на втрату оригінала виконавчого листа.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09 березня 2021 року заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа, заінтересована особа ОСОБА_1 , в цивільній справі номер 202/3051/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 3 червня 2015 року по справі №202/3051/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».

Із вказаним судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Смірнов А.А., подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09 березня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 3 червня 2015 року по справі №202/3051/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби не свідчить про те, що його було втрачено.

Згідно з відповіддю старшого державного виконавця виконавче провадження було завершене 29.07.2020 року, а виконавчий лист, разом із постановою про завершення виконавчого провадження, був направлений на адресу: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Інших доказів заявником АТ КБ «ПриватБанк» суду не надано. Стягувачем не додано до заяви про видачу дубліката виконавчого листа доказів на підтвердження втрати виконавчого листа, а тому є підстави для відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2021 року залишити без змін.

Згідно з листом Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 21.12.2020 року виконавчий лист №202/3051/15-ц від 19.10.2015 року постановою державного виконавця від 29.07.2020 року повернуто стягувачу, відомості про вручення стягувачу оригінала виконавчого листа відсутні, повторно виконавчий лист на виконання не надходив.

Згідно з п.п. 17.4 п.п. 17 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, суд обґрунтовано задовольнив заяву про видачу дублікатів виконавчих листів, оскільки оригінали виконавчих листів були втрачені, що унеможливлювало виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України (а.с. 84, 85).

Представник АТ КБ «Приватбанк» Бистров С.А. надав суду заяву про розгляд справи без участі представника Банку (а.с. 86).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез`явившихся осіб.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 25 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 3 червня 2015 року по справі №202/3051/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24595,32 доларів США, а також штраф (фіксовану частину) в розмірі 250,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн (а.с. 38-39).

На виконання зазначеного рішення 19.10.2015 року судом був виданий виконавчий лист, який пред`явлений стягувачем на виконання до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 47-47зв).

Згідно з листом Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 21.12.2020 року виконавчий лист №202/3051/15-ц від 19.10.2015 року перебував на виконанні в відділі з 09.11.2015 року по 29.07.2020 року, постановою державного виконавця від 29.07.2020 року повернуто стягувачу, АТ КБ «Приватбанк» лист не отримано. До відділу конверт не повернувся. Повторно виконавчий лист на виконання не надходив (а.с. 44).

Задовольняючи заяву про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 17.4. розділу VIII Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби не свідчить про те, що його було втрачено.

Судом встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 3 червня 2015 року по справі №202/3051/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24595,32 доларів США, а також штраф (фіксовану частину) в розмірі 250,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн.

На виконання зазначеного рішення 19.10.2015 року судом був виданий виконавчий лист, який пред`явлений стягувачем на виконання до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

З листа Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 21.12.2020 року вбачається, що виконавчий лист №202/3051/15-ц від 19.10.2015 року перебував на виконанні в відділі з 09.11.2015 року по 29.07.2020 року, постановою державного виконавця від 29.07.2020 року повернуто стягувачу, АТ КБ «Приватбанк» лист не отримано. До відділу конверт не

повернувся. Повторно виконавчий лист на виконання не надходив.

З наведеного вбачається, що виданий за рішенням Індустріального районного суду міста

Дніпропетровська від 3 червня 2015 року по справі №202/3051/15-ц виконавчий лист перебував на виконанні Індустріального ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), постановою державного виконавця від 29.07.2020 року його повернуто стягувачу, відомості про вручення стягувачу оригінала виконавчого листа відсутні, повторно виконавчий лист на виконання не надходив.

Крім того, апеляційний суд також приймає до уваги, що, виходячи з обставин справи та норм закону, строк для виконання судового рішення за спірним виконавчим документом не сплив.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09 березня 2021 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки встановлено факт втрати виконавчого листа.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують та переважно зводяться до незгоди із встановленими судом обставинами.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи з цього питання, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу

без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати ОСОБА_1 по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Смірнов Андрій Андрійович, залишити без задоволення, ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09 березня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 травня 2024 року.

Судді: