Справа №705/5021/23
6/705/1/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Романовій О.М.

за участю

державного виконавця Горбатюк Н.М.

представника стягувача ОСОБА_1

представника боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Умані в режимі відеоконференції подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визначення частки майна боржника ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Горбатюк Н.Д. звернулася до суду з поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_3 , в обґрунтування зазначивши наступне.

На виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження № 70619084 про стягнення боргів з боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 до складу якого входять виконавчі провадження:

№ 69330904 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Агролайт Груп» судові витрати на правову допомогу в сумі 51750,00 грн., згідно наказу Господарського суду Львівської області № 914/2197/18 виданого 14.06.2022. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.07.2022 направлено сторонам до відома та виконання;

№ 69331133 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Агролайт Груп» судового збору в сумі 320870,00, згідно наказу Господарського суду Львівської області № 914/2197/18 виданого 14.06.2022. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.07.2022 направлено сторонам до відома та виконання;

№ 69331287 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Агролайт Груп» судового збору в сумі 16035,00 грн., згідно наказу Господарського суду Львівської області № 914/2197/18 виданого 14.06.2022. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.07.2022 направлено сторонам до відома та виконання;

№ 69339613 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Агрофірма «АПК-Хмільно» 1 069 000,00 грн. зворотної фінансової допомоги, згідно наказу Господарського суду Львівської області № 914/2197/18 виданого 14.06.2022. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.07.2022 направлено сторонам до відома та виконання.

27.12.2022 державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 70619084. Також, у відповідності до ст. ст. 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів та майна боржника. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на майно від 03.05.2023 нерухоме майно за боржницею ОСОБА_3 не зареєстроване, та згідно відповіді на запит МВС України від 02.05.2023 транспортні засоби за боржницею також не зареєстровані.

Згідно акту державного виконавця від 20.09.2022 та 01.11.2022 при виході по адресі місця проживання та реєстрації боржниці за виконавчими документами: АДРЕСА_1 , двері квартири не відчинили. ОСОБА_3 не розшукано. Зі слів сусідів вона не проживає за вказаною адресою. Квартира в стадії ремонту. Майно, належне боржниці, не виявлено. Відповідь виконавчого комітету Уманської міської ради від 15.09.2022 ОСОБА_3 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.11.2022 розглянувши в судовому засіданні подання начальника відділу ДВС у місті Умані та Уманському районі оголошено розшук боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 . Копію рішення суд направив до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області для виконання.

Так як згідно відповіді Уманської міської ради ОСОБА_3 знята з реєстрації місця проживання 17.12.2019 за адресою: АДРЕСА_2 та зареєструвалася за адресою: АДРЕСА_1 та за клопотанням стягувача по виконавчим провадженням державним виконавцем взято інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по квартирі АДРЕСА_3 , згідно якої встановлено, що за жодною особою право власності на квартиру АДРЕСА_3 не зареєстровано. Згідно акту державного виконавця в квартирі АДРЕСА_3 також боржник не проживає, майно (рухоме) належне боржнику не виявлено.

Державним виконавцем направлено запит до КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» про надання інформації, щодо реєстрації квартири АДРЕСА_3 , а саме прізвища, ім`я та по батькові власника квартири, на що було отримано відповідь, що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Частка не визначена. Згідно повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про шлюб, боржник ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила прізвище на ОСОБА_8 .

Станом на 03.05.2023 згідно інформації по рахункам боржника наявні кошти в сумі 228,50 грн. )3.05.2023 державним виконавцем до банку направлено платіжну інструкцію № 69339613 про списання їх з арештованого рахунку. Загальна сума боргу по зведеному виконавчому провадженні, враховуючи борг згідно виконавчих документів, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, складає 1286166,84 грн.

Керуючись п. 7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Отже, при здійсненні державним виконавцем виконавчих дій при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 70619084 за боржницею ОСОБА_3 не виявлено будь яке майно належне їй, крім частки квартири АДРЕСА_3 , яка на даний час не визначена та не зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Виділити частку в даний момент необхідно для забезпечення виконання рішення суду та для недопустимості здійснення особами (власниками) даної квартири, в тому числі і боржником, будь яких дій щодо відчуження.

Державний виконавець зазначає, що необхідність звернення до суду з цим поданням зумовлене тим, що державним виконавцем здійснено всі можливі та необхідні дії, пов`язані з виконанням рішення суду. Проте, таке виконання унеможливлюється внаслідок ігнорування боржником законних вимог виконавця та вчиненням ним дій (бездіяльності), які спрямовані на ухилення від виконання рішення суду. це зумовило необхідність у зверненні стягнення на майно боржника, яким вона володіє на праві спільної сумісної власності.

Просить суд визначити частку майна боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , у майні, яким вона володіє з іншими особами, а саме квартира АДРЕСА_3 .

Державний виконавець ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримала подання та просила суд його задовольнити. Зазначила, що в межах зведеного виконавче провадження щодо стягнення з боржника ОСОБА_3 заборгованості за виконавчими документами, нею було зроблено усі необхідні виконавчі дії і встановлено, що за боржником та ще трьома особами рахується спірна квартира. Оскільки державний виконавець має право перевіряти інформацію лише щодо боржника, та згідно довідки наданої БТІ зазначений об`єкт зареєстрований за 4 особами, просить визначити частку боржника у розмірі 1/4 квартири АДРЕСА_3 . Також зазначила, що дійсно після звернення до суду з цим поданням, стало відомо про наявність в провадженні Господарського суду справи щодо визнання банкрутом боржника ОСОБА_3 і у зв`язку з цим, станом на 23.11.2023 виконавче провадження зупинено. Але вважає, що задоволення подання та визначення частки майна боржника є необхідним і не вплине на слухання справи про визнання боржника банкрутом, оскільки дане подання було подане ще до відкриття провадження Господарського суду та вона не ставить питання щодо стягнення цього майна, а лише просить визначити частку у спільному майні, що належить боржнику разом з іншими особами. Також зазначила, що з аналогічним поданням вже зверталась до Господарського суду, рішенням якого подання було залишено без розгляду та роз`яснено право на звернення до суду в порядку позовного провадження за правилами цивільного судочинства але згідно положень закону «Про виконавче провадження» вона, як державний виконавець у виконавчому провадженні звернулась саме з поданням в порядку ст.443 ЦПК України.

Представник стягувача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав подання та позицію державного виконавця, оскільки на момент звернення до суду з поданням, було відсутнє провадження про визнання боржника банкрутом. Згідно довідки БТІ квартира приватизувалася на чотирьох осіб без визначення часток, тобто чотири особи прийняли участь у приватизації квартири, що відповідає 25 відсоткам на кожну особу, а тому судом має бути визначено відповідну частку в праві власності боржника на зазначений об`єкт нерухомості. Враховуючи, що є докази наявності реєстрації права власності за 4 особами без виділення часток, просить суд визначити частку боржника як 1/4 частина квартири та задовольнити подання.

Представник боржника ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, вважає, що вказане подання вирішує процесуальні питання, а не питання по суті. Державний виконавець з цим поданням звернувся до місцевого суду в порядку ст. 443 ЦПК України, яка дійсно передбачає можливість визначення частки судом, при виконанні судового рішення, і подане державним виконавцем в межах зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано всього чотири виконавчих документи, а саме наказів господарського суду, які були видані на виконання судового рішення саме господарського суду, а тому ці питання мають вирішуватися в межах ст. 335 ГПК України, тому державний виконавець помилився з визначенням підсудності. Дійсно частка боржника у праві спільної сумісної власності на вищевказану квартиру, якою вона володіє разом із трьома іншими особами, не визначена. Питання виділення такої частки вже вирішувалося за аналогічним поданням державного виконавця господарським судом Львівської області та суд закрив провадження внаслідок того, що дане питання має розглядатись за правилами цивільного судочинства та констатував, що в такому випадку вбачається спір між співвласниками даної квартири, а тому в своїй ухвалі від 01.08.2023 суд роз`яснив державному виконавцю право звернутися до суду саме в порядку позовного провадження, відповідачами вказавши всіх співвласників, тому незрозуміло, чому до суду подано подання, оскільки в цьому випадку інші співвласники не володіють жодним статусом і не можуть скористатися своїми правами, і з цього приводу існує стала позиція Верховного Суду. Крім того, звернув увагу суду на те, що з 14.11.2020 в господарському суді перебуває справа про банкрутство боржника і спеціальною нормою права є саме кодекс України про банкрутство, стаття 7 якого, визначає чіткий порядок розгляду спорів, де стороною є боржник. Загалом, вважає, що є три основні підстави для відмови у задоволенні вказаного подання, а саме: порушення державним виконавцем підсудності при зверненні з цим поданням, звернення до суду в порядку ст. 443 ЦПК України, а не у позовному провадженні із залученням усіх співвласників майна, а також наявність спору у господарському суді в частині визначення боржника банкрутом, і як наслідок, наявність чіткого порядку при погашенні заборгованості боржника, який визнаний банкрутом.

Суд, вислухавши позицію учасників судового розгляду, вивчивши матеріали подання прийшов до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебуває зведене виконавче провадження щодо стягнення з боржника ОСОБА_3 коштів у розмірі 1286166,84 грн., що включають в себе як основний борг, так і витрати, пов`язані з його стягненням. Виконавчими документами на підставі яких було відкрито виконавчі провадження, які в подальшому були зведені в одне виконавче провадження є накази Господарського суду Львівської області № 914/2197/18 видані 14.06.2022. Боржник не виконує своїх зобов`язань, добровільно заборгованість не погашає, у зв`язку з чим державним виконавцем було здійснено ряд виконавчих дій в межах виконавчого провадження, а саме накладено арешт на майно боржника, оголошено її в розшук та отримано витяги з відповідних установ щодо наявності у боржника будь якого рухомого чи нерухомого майна.

Згідно відповіді Уманського виробничого відділку КП ЧООБТІ, квартира АДРЕСА_3 зареєстрована за: гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Частка не визначена.

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 2 від 06.04.2023 р., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила прізвище на ОСОБА_8 .

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Підставою звернення державного виконавця до суду з даним поданням стало те, що бездіяльність боржника ускладнює виконання рішення та на переконання державного виконавця є необхідність у зверненні стягнення на майно боржника, яким він володіє спільно з іншими особами. Таке майно є спільною сумісною власністю боржника та інших громадян, а відсутність виділеної частки майна боржника унеможливлює виконавцю вчинити виконавчі дії пов`язані зі зверненням стягнення на майно боржника.

Відповідно до ч. 6 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні визначений ст. 443 ЦПК України, відповідно до якої питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

У Рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012 зазначено, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, спрямований на розв`язання суто процесуальних суперечок та здійснення судового контролю за ключовими аспектами виконавчого провадження, при цьому спір, що існував між боржником та стягувачем, вже вирішений судовим рішенням, яке виконується.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В ході розгляду вказаної справи за поданням державного виконавця про виділ частки із майна боржника, на адресу суду надійшла заява ОСОБА_5 про залишення подання без розгляду, у якій зазначила про те, що на адресу її покійного чоловіка надійшов лист з виконавчої служби, у який було вкладено подання державного виконавця про виділ частки ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 на цей час тимчасово не проживає у вказаній квартирі, оскільки за сімейними обставинами переїхала, їх стосунки значно погіршилися, тому вони не спілкуються, але їй відомо, що відділ ДВС у м. Умань стягує з неї борги за рішенням господарського суду Львівської області.

Про те, що зведене виконавче провадження, в межах якого заявлено подання, стосується виключно стягнення за наказами, що видані господарським судом Львівської області чітко вказано також у самому поданні.

Посилання ж державного виконавця на положення ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» жодним чином не змінює підсудності поданого подання тому суду та тій юрисдикції, в якій було прийнято судове рішення, тобто в даному випадку це господарський суд Львівської області.

Вважає, що державний виконавець звернувся з вказаним поданням помилково саме до Уманського міськрайонного суду Черкаської області, оскільки у відповідності до вимог ст. 446 ЦПК України судом за місцем виконання рішення суду вирішуються лише процесуальні питання.

Крім того, доводить до відома суду, що у випадку задоволення подання державного виконавця та визначення ОСОБА_3 , як власне і іншим особам, у тому числі і їй, рівних часток у квартирі АДРЕСА_3 , порушуватиме її права, а також майнові права інших співвласників цієї квартири, а також незаконно позбавить її гарантованого Конституцією України та Європейською Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Щодо розміру належних кожному співвласнику, в тому числі їй та ОСОБА_3 , часток у праві спільної сумісної власності у квартирі АДРЕСА_3 , між ними існує давній спір, що пов`язаний із здійсненням нею за особистий рахунок та за згодою інших співвласників невід`ємних поліпшень у зазначеній квартирі, а тому, у відповідності до вимог ст. 357 ЦК України вона має право до збільшення належної їй частки у квартирі і саме щодо визначення цього розміру між ними і існує спір, який має бути вирішений в судовому порядку. А відсутність у неї та у інших співвласників квартири статусу сторони під час розгляду питання про визначення частки в порядку ст. 335 ГПК України, а не в позовному провадженні, позбавляє її та інших співвласників процесуальних прав, якими наділена сторона судового процесу. При прийнятті такого рішення, між сторонами зміняться матеріальні правовідношення, а саме право спільної сумісної власності припиняється, а виникає право спільної часткової власності, тому у випадку задоволення подання державного виконавця поза межами позовного провадження її права будуть порушені.

У зв`язку із викладеними обставинами просить суд врахувати позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 2-24/494-2009.

Також звертає увагу суду, що державний виконавець подаючи вказане подання приховав від Уманського міськрайонного суду Черкаської області те, що господарський суд Львівської області уже роз`яснював державному виконавцю процесуальний порядок визначення частки боржника у спільному майні при існуванні спору про розмір часток, тобто спору про право виключно в позовному провадженні.

У зв`язку з існуванням між співвласниками квартири АДРЕСА_3 спору щодо розміру належних їм часток у праві спільної власності на квартиру просить закрити провадження у цій справі за поданням державного виконавця про визначення частки без розгляду з одночасним роз`ясненням йому про право на звернення до суду з позовною заявою про визначення (виділ) частки боржника у спільній сумісній власності і на вирішення вказаного питання в порядку позовного провадження.

Судом встановлено, що дійсно згідно ухвали Господарського суду Львівської області від 01.08.2023 провадження у справі № 914/2197/18 за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Умань Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горбатюк Надії Богданівни про визначення частки майна боржника - ОСОБА_3 у майні, яким вона володіє з іншими особами закрито та судом роз`яснено головному державному виконавцю відділу державної виконавчої служби у місті Умань Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горбатюк Надії Богданівні про право на звернення з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження за правилами цивільного судочинства. Вказана ухвала набрала законної сили 01.08.2023.

Державний виконавець з поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_3 у майні, яким вона володіє з іншими особами, звернулася до суду 20.09.2023.

Так, у відповідності до позиції Великої Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року у справі №2-591/11, суд дійшов висновків, що розгляд подання державного чи приватного виконавця за правилами статті 443ЦПК України не забезпечує учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів, як того вимагає п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за наявності спору про право.

Тому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що стаття 443 ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким позовом в порядку позовного провадження.

Обов`язок ініціювання будь-якого наступного судового процесу з метою виконання попереднього судового рішення Законом України «Про виконавче провадження» покладено на компетентні органи, уповноважені Державою на забезпечення виконання судових рішень, а не на кредитора, який правомірно очікує від Держави належного виконання остаточного судового рішення про стягнення боргу.

Повноваження виконавця на звернення з позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, в порядку позовного провадження є повноваженням звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 2 ст. 4, ч. 4 ст. 42 ЦПК України).

Спір про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є спором між боржником і іншими співвласниками майна. Після відкриття провадження за позовною заявою виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, боржник набуває статусу позивача (абз.1 ч. 5 ст.56 ЦПК України).

За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору. Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до ч. 1 ст.368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності).

У разі, якщо майно належить двом або більше особам на праві спільної власності із визначенням часток кожного з них у праві власності, то відповідно до частини першої статті 356 ЦК України майно належить таким особам на праві спільної часткової власності. Якщо розмір часток співвласників відомий, то спір про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не виникає. Водночас може виникнути спір про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (частина перша статті 366 ЦК України).

Якщо ж виник спір щодо визначення частки майна боржника у майні, яке належить боржнику та іншим особам на праві спільної сумісної власності, то судове рішення у разі задоволення позову має наслідком зміну матеріального правовідношення право спільної сумісної власності припиняється, натомість виникає право спільної часткової власності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18).

При цьому відбувається припинення права власності одного виду і виникнення права власності іншого виду не тільки боржника, а й іншої особи (співвласника), яка могла взагалі не брати участі у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Відсутність згоди такої особи на визначення частки майна боржника у спільному майні, у тому числі заперечення самого існування права спільного з боржником права власності, свідчить про наявність матеріального спору, який не вирішувався і не міг бути вирішений у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Це новий матеріальний спір, який не може розглядатися як процесуальне питання, а тому не може вирішуватися за правилами розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. Такий спір має бути вирішений судом у порядку позовного провадження.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові роз`яснила свою позицію шляхом уточнення своїх висновків. Зазначене уточнення полягає в такому. В разі, якщо наявний спір щодо визначення частки боржника у спільному майні, звернення виконавця до суду завжди за своєю суттю має характер позовної заяви (незалежно від її назви), оскільки вона звернена до суду з метою вирішення матеріального спору. При цьому позовна заява має подаватися в порядку позовного провадження, а не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. В останньому випадку суд має або закрити провадження (якщо порушені правила про юрисдикцію спору), або залишити заяву (подання) без розгляду (якщо правила про юрисдикцію спору не порушені).

Аналогічного ж висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 31 серпня 2022 року справа № 2-9881/02 провадження № 61-8539св21.

Таким чином, оскільки державний виконавець звернувся до суду для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким боржник володіє спільно з іншими громадянами, статус цього майна є спільним сумісним майном, частки яких у цьому праві не зареєстровані, а відтак, право спільної часткової власності у співвласників квартири АДРЕСА_3 не виникало, тому в даному випадку вбачається спір про право, який за усталеною судовою практикою належить вирішувати в позовному провадженні, що зовсім не межує зі справою, в якій вирішено інший спір між боржником і стягувачем, тобто не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визначення частки майна боржника ОСОБА_3 , необхідно залишити без розгляду та роз`яснити право на звернення із заявленою вимогою у порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 257-261, 263, 353, 443 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визначення частки майна боржника ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Роз`яснити державному виконавцю про право звернення з таким поданням (позовною заявою) на загальних підставах в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складене 30.04.2024 року.

Суддя Р. В. Піньковський