Провадження №2/523/1562/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"29" квітня 2024 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Аліна С.С.,
за участю секретаря судового засідання - Магденко С.В.,
розглянувши у судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , за участю третьої сторони: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), про визнання дійсним договору купівлі-продажу частки квартири,-
Позивач звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу 1/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявленого позову зазначила, що 27.09.2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу 1/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Продаж частки вищевказаної квартири було здійснено за домовленістю сторін за 200000 (двісті тисяч) гривень, що на той момент становило 8000 (вісім тисяч) доларів США, які були отриманні покупцем від продавця до підписання договору. Сторони підтвердили факт повного розрахунку проставивши свої підписи на договорі. Нотаріально договір купівлі-продажу не складався і угода ніде не реєструвалася, оскільки для нотаріального посвідчення Договору необхідно було провести оцінку майна, отримати відповідні висновки та довідки, зробити інші необхідні дії, на які у відповідача не було часу, оскільки несподівано виникла негайна потреба у його безпосередній присутності за місцем проживання у російській федерації. Разом з тим, відповідач зобов`язався оформили документи та підготувати їх для нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу вказаної нерухомості в строк до 27.09.2022 року. Проте, відповідач почав ухилятися від здійснення нотаріального посвідчення договору, мотивуючи це різними причинами, коронавірусом, локдауном та введенням воєнного стану в Україні, що в свою чергу унеможливлює оформлення позивачем права власності на зазначену нерухомість в установленому законом порядку.
Просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу частки квартири від 27.09.2019 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , а також вирішити питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11.12.2023 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.02.2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, надала до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення, також просила суд розгляд справи проводити за її відсутності.
В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
В судове засідання третя особа - ОСОБА_5 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог.
У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та інших учасників процесу, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, зокрема з договорів та інших правочинів.
Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Одеської міської Ради народних депутатів на підставі вказаного розпорядження видано Свідоцтво про право власності на житло від 24 січня 1997 року, яке зареєстроване і записане у реєстраційну книгу за № 16-3654. Крім того, право приватної спільної часткової власності на квартиру було зареєстровано Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 14 лютого 1997 року в книзі № 177пр, на сторінці № 147 , запис № 436.
Матеріалами справи також підтверджується родинні відносини між позивачкою та членами її родини, а також відображено послідовність зміни прізвищ, що вбачається з долучених до матеріалів справи свідоцтвами про народження та свідоцтвами про укладення шлюбу.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачки - ОСОБА_7 , після смерті якої, належна їй 1/5 частка квартири була успадкована матір`ю позивачки - ОСОБА_3 , про що державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Толстих Н.М. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 12 грудня 2006 року, реєстровий № 3-3701, спадкова справа № 1390/2003.
Право власності на успадковану 1/5 частку квартири було зареєстровано за ОСОБА_3 комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 25 грудня 2009 року, книга № 705пр-145, запис № 436, та видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25 грудня 2009 року №24915446.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідусь позивачки - ОСОБА_6 , після смерті якого, належна йому 1/5 частка квартири була успадкована позивачкою - ОСОБА_1 , про що державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ласурія Я.Ю. було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03 грудня 2020 року, реєстровий № 7-1101, спадкова справа № 350/2020.
Право власності на успадковану 1/5 частку квартири було зареєстровано за ОСОБА_1 державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ласурія Я.Ю. 03 грудня 2020 року, відомості про що наведені в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27 березня 2023 року № 327111143.
Судом встановлено, що станом на 27.09.2019 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , було розподілено між співвласниками у таких частках:
- ОСОБА_1 - 2/5 частки;
- ОСОБА_2 -1/5 частка;
- ОСОБА_3 - 2/5 частки.
27.09.2019 року ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) уклали договір купівлі-продажу 1/5 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у простій письмовій формі, за домовленістю сторін продаж 1/5 частки квартири вчинено за 200000 (двісті тисяч) гривень, що еквівалентно 8000 (вісім тисяч) доларів США, які продавець одержав від покупця повністю при підписанні цього договору.
Нотаріально договір купівлі-продажу не складався і угода ніде не реєструвалася, оскільки, за твердженням позивачки, відповідач ухиляється від нотаріального оформлення домовленості.
Відповідно до ч. 1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Статтею 657 ЦК України, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Однією з умов застосування ч. 2 ст.220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.
Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України №9від 06листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України.
За таких обставин, на думку суду позивачем не доведено факту безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та втрати можливості з будь-яких причин його посвідчити в нотаріальному порядку.
А, відтак, у суду відсутні підстави для визнання договору купівлі-продажу дійсним. Матеріали справи не містять доказів та в судовому засіданні сторонами не доведено того факту, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення спірного договору, та що така можливість була втрачена. Зазначене у повній мірі узгоджується з висновками Верховного Суду України в Постанові від 06 вересня 2017 року Справа №754/2339/16-ц.
Вказані обставини суд розглядає, як тимчасові, які існують або діють на протязі деякого часу та не свідчать про втрату стороною можливості в подальшому нотаріально посвідчити правочин, що в свою чергу свідчить про відсутність законних підстав для застосування судом ч. 2 ст. 220 ЦК України.
З огляду на вище зазначене позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.16, 220, 640, 657 ЦК України, ст.ст. 81, 89, 141, 259, 264-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , за участю третьої сторони: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), про визнання дійсним договору купівлі-продажу частки квартири - відмовити.
Копію заочного рішення направити сторонам по справі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 08.05.2024 року.

Суддя: Аліна С.С.