КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

16 травня 2024 року місто Київ

справа № 367/592/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів cудової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану в інтересах Білоцерківського об'єднаного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області на рішення Сквирського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Коваленка О.М., повний текст рішення складено 19 березня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа: Білоцерківський об'єднаний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області,-

В С Т А Н О В И В:

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , як представник Білоцерківського об'єднаного відділу ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області 24 квітня року подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

25 квітня 2024 року Київським апеляційним судом до Сквирського районного суду Київської області було направлено запит про витребування справи № 367/592/24.

14 травня 2024 року вказана цивільна справа надійшла до Київського апеляційного суду.

Проте, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню апелянту виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року) сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно із п.1 ч.4 ст.356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються: довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Відповідно до ч.3 ст. 58 ЦПК України, юридична особа, незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження (довіреності) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2023 року у справі № 740/2873/22 (провадження № 61-8685св23)).

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, починаючи з 29 грудня 2019 року, коли набрав чинності Закон України від 18 грудня 2019 року № 390-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення», самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов'язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва (ухвали Великої Палати Верховного Суду від 8 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (пункт 18), Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2024 року у справі № 591/2885/23, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2024 року у справі № 686/14725/21, від 19 лютого у справі № 367/1906/23, від 21 лютого у справі № 297/2875/17, від 23 лютого 2024 року у справі № 761/36171/16-ц, від 26 лютого 2024 року у справі № 133/2744/21, від 27 лютого 2024 року у справі № 2-401/11).

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, вона підписана ОСОБА_1 , як представником Білоцерківського об'єднаного відділу ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області.

ОСОБА_1 на підтвердження своїх повноважень до апеляційної скарги додано довіреність від 12 січня 2024 року, видану начальником ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області Гузь В.В. на ім'я ОСОБА_1 для представництва інтересів ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області, в тому числі - у всіх судах з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику, скаржнику. Строк дії довіреності - до 20 січня 2025 року.

Як вбачається з апеляційної скарги та вказаної довіреності, ОСОБА_1 не є керівником апелянта. Тому, його повноваження діяти від імені заявника у порядку самопредставництва можуть випливати виключно із закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).

У суду відсутня інформація про те, що ОСОБА_1 має право діяти у порядку самопредставництва в інтересах апелянта на підставі саме вказаних документів (актів).

Отже, до апеляційної скарги не додано документів, які б підтверджували повноваження ОСОБА_1 діяти від імені Білоцерківського об'єднаного відділу ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області в Київському апеляційному суді.

Аналогічна позиція щодо обсягу документів, які повинні бути надані для підтвердження повноважень підписанта апеляційної скарги викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2024 року (справа №758/7617/23).

Згідно з п.1 ч.5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Оскільки, ОСОБА_1 не надав відповідних документів згідно з вимогами ч.4 ст.62 ЦПК України на підтвердження його повноважень подавати та підписувати апеляційну скаргу від імені Білоцерківського об'єднаного відділу ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області, а тому згідно з п.1 ч.5 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і підлягає поверненню.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає позивачу повторному зверненню з апеляційною скаргою, оформленою відповідно до вимог ст.356 ЦПК України за своїм підписом або подану через представника - (адвоката).

У зв`язку з наведеним, повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, відповідач має право повторного звернення до суду із апеляційною скаргою.

Керуючись ст.357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в інтересах Білоцерківського об'єднаного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області на рішення Сквирського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Коваленка О.М., повний текст рішення складено 19 березня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа: Білоцерківський об'єднаний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області - повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: