Номер провадження: 22-ц/813/2668/24
Справа № 520/5194/14-ц
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л. М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

заявник - ТОВ «ДЕБТ ФОРС»,

стягувач - ТОВ «Вердикт Капітал»,

боржник - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05.09.2023, у складі судді Бескровного Я.В.

встановив:

У серпні 2023 року ТОВ «ДЕБТ ФОРС» звернулось до суду з заявою про заміну стягувача у справі № 520/5194/14-ц.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.02.2015 задоволено позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в сумі 852 035,8 грн. Рішення набрало законної сили. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2020 замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал». 22.02.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №22-02/23 за яким право вимоги, зокрема за договором №0 перейшло до ТОВ «Кампсіс Фінанс». 17.05.2023 між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» укладено договір відступлення прав вимоги щодо договору №0. Таким чином, ТОВ «ДЕБТ ФОРС» вважає за необхідне замінити стягувача у справі №520/5194/14 з ТОВ «Вердикт Капітал» на його правонаступника заявника.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.09.2023 замінено ТОВ «Вердикт Капітал» на його правонаступника ТОВ «ДЕБТ ФОРС».

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить її скасувати, відмовити в задоволенні заяви ТОВ «ДЕБТ ФОРС» про заміну стягувача.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом постановлено оскаржувану ухвалу при неповному та об`єктивному дослідженні обставин справи, а саме: суд задовольнивши заяву ТОВ «ДЕБТ ФОРС» не звернув уваги на той факт, що строк пред`явлення виконавчого листа №520/5194/14-ц до виконання відносно ОСОБА_1 закінчився 07.03.2018. В свою чергу, ТОВ «ДЕБТ ФОРС» з заявою про поновлення строку для виконавчого листа до виконання не зверталось. За правовою позицією Верховного Суду заміна стягувача є неможливою, якщо заява про правонаступництво подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом. За межами цього строку виконавчі дії не вчиняються.

ТОВ «ДЕБТ ФОРС» заперечує проти доводів викладених в апеляційній скарзі та просить суд апеляційної інстанції оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників процесу, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Київського райсуду м. Одеси від 23.02.2015 задоволено позовні вимоги Публічного Акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і на користь Банку з відповідачів в солідарному порядку стягнуто борг за кредитом в сумі 852035,8 грн. Рішення набрало законної сили.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2020 замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника «ТОВ «Вердикт Капітал».

22.02.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №22-02/23 за яким право вимоги, зокрема за договором №0 перейшло до ТОВ «Кампсіс Фінанс».

17.05.2023 між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» укладено договір відступлення прав вимоги щодо, зокрема, договору №0.

Суд першої інстанції задовольняючи заяву ТОВ «ДЕБТ ФОРС» про заміну правонаступника у справі № 520/5194/14-ц виходив з підстав обґрунтованості та доведеності вимог заяви.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Таким чином, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно із частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником, і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі N 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі N 910/2954/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі N2-7763/10, на яку посилався апелянт, вказано, що за відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.02.2024 витребувано з Київського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в м. Одеса) копію виконавчого провадження НОМЕР_1 про стягнення боргу з ОСОБА_1 за виконавчим листом №520/5194/14-ц.

З вказаних матеріалів вбачається, що за виконавчим листом №520/5194/14-ц, за яким ОСОБА_1 є боржником, ПАТ «Дельта Банк» стягувачем, відкрите виконавче провадження та відповідно до постанови ДВС про стягнення боргу від 30.06.2016 з ОСОБА_1 щомісячно стягуються грошові кошти у розмірі 20% від пенсії боржника до повної сплати боргу у загальному розмірі 937 294,38 грн.

Отже, у справі, що розглядається, встановлено, що наразі виконавче провадження відкрите, відтак доводи апелянта про те, що стягувачем пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не приймаються до уваги.

Фактичні обставини справ, на які посилається апелянт, свідчать про ухвалення рішень про відмову в задоволенні заяви в умовах, які не відповідають фактичним обставинам даної справи, а тому не можуть бути перешкодою для задоволення заяви.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05.09.2023 в частині заміни стягувача у справі №520/5194/14 з ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс» про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 07.05.2024

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева