Справа № 146/335/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2024 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Вишнева міська рада Бучанського району Київської області, орган опіки та піклування Вишневої міської ради Бучанського району Київської області

вимоги позивача: про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини

представник позивача: адвокат Барвінський О.П.

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

28 лютого 2024 року до Томашпільського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 який фактично проживає по АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , яка зареєстрована як внутрішньо-переміщена особа по АДРЕСА_2 , третя особа Вишнева міська рада Бучанського району Київської областів якій просить розірвати шлюб та визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 .

Даний позов обґрунтовано наступним.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 5 серпня 2005 року. Від шлюбу вони мають двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Протягом останніх двох років сімейне життя мін ними не склалося, стосунки почалися поступово погіршуватися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, з березня 2022 року сторони проживають окремо.

Неповнолітні діти проживають разом з позивачем та перебувають на його повному утриманні. Позивач зазначає, що він усвідомлюючи свою відповідальність за виховання та піклування про дітей, створення для них належних соціально-побутових умови проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку вважає за необхідне визначити місце проживання дітей разом з ним. Він спроможний забезпечити дітей всі необхідним, так як є приватним підприємцем та має достатній дохід. Діти відвідують навчальні заклади, обліковані в медичних установах, позивач постійно слідкує за станом здоров`я дітей та їх розвитком, виховує та піклується про них.

Мати дітей ОСОБА_2 , залишила дітей та виїхали за межі країни, де і перебуває на даний час.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 13 березня 2024 року відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 9 квітня 2024 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 9 квітня 2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Томашпільської Вишнева міська рада Бучанського району Київської області, підготовчий розгляд справи відкладено на 25 квітня 2024 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Вишнева міська рада Бучанського району Київської області, орган опіки та піклування Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей в частині визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - залишино без розгляду.

Доводи учасників справи.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Барвінський О.П. позовні вимоги підтримав за обставин зазначених в позові, просив суд шлюб між сторонами розірвати та визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком ОСОБА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилася, однак направила на адресу суду заяву, згідно якої справу просить розглянути без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Представник Вишневої міської рада Бучанського району Київської області в підготовче засідання не з`явився, однак направив на адресу суду заяву, згідно якої справу просить розглядати без його участі за наявними доказами.

Представник органу опіки та піклування Вишневої міської ради Бучанського району Київської області в підготовче засідання не з`явився, однак направив на адресу суду заяву, згідно якої справу просить розглядати без його участі за наявними доказами.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши заяви відповідачки та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.11 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстровано шлюб 6 серпня 2005 року у відділ реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1644. Після реєстрації шлюбу сторони взяли прізвище ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_4 , батьками якого є сторони у справі, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно довідки № 2570 від 25.01.2024 року виданої виконкомом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом з ним проживають ОСОБА_3 , 2008 року народження, ОСОБА_4 , 2017 року народження.

Як видно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 на праві власності належить частина житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 11.01.2024 року, складеного головним спеціалістом сектору профілактики та соціальної підтримки сім`ї Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради, було обстежено умови проживання житлового будинку по АДРЕСА_1 , де проживають ОСОБА_1 , 1978 року народження (батько), ОСОБА_3 , 2008 року народження (донька) та ОСОБА_4 , 2017 року народження (син). Встановлено, що будинок в гарному стані, сучасний, має гарний ремонт, є вся необхідна побутова техніка, омебльований, у дітей є окремі кімнати, необхідні гаджети для навчання та розвитку, розвиваючі ігри, книжки, сезонний одяг. Зазначено, що батько створив належні умови для проживання та розвитку дітей.

Як видно з акта № 1/04-107 від 10 січня 2024 року складеного депутатом Вишневої міської ради 8 скликання ОСОБА_8 , ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом з ним проживають його діти ОСОБА_3 , 2008 року народження та ОСОБА_4 , 2017 року народження.

Згідно висновку оцінки потреб сім`ї від 25.01.2024 року, складеного фахівцем «Центру надання соціальних послуг» Вишневої міської ради, ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом з ним проживають його діти ОСОБА_3 , 2008 року народження та ОСОБА_4 , 2017 року народження, в сім`ї ОСОБА_1 відсутні ознаки складних життєвих обставин, за місцем проживання дітей створено належні умови для проживання, розвитку, навчання та виховання, батько здатен забезпечувати потреби дітей, батьківський потенціал належний, мати дітей проживає у Вінницькій області селище Томашпіль.

Відповідно до характеристики виданої ст. дільничним офіцером поліції ВП № 1 Бучанського РУП на ім`я ОСОБА_1 , останній проживає за адресою АДРЕСА_1 разом зі своїми дітьми ОСОБА_3 , 2008 року народження та ОСОБА_4 , 2017 року народження, за час проживання ОСОБА_1 зарекомендував себе позитивно, підтримує добрі відносини як з дітьми так і з сусідами, скарг не надходило в конфліктних ситуаціях не помічений, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, громадський порядок та спокій громадян не порушував, алкогольними напоями не зловживає, приділяє достатньо уваги вихованню дітей, проводить з ними час, утримує та забезпечує всім необхідним. Діти охайні, виховані, ввічливі, відвідують різні гуртки за своїми вподобаннями.

З характеристики виданої на ім`я ОСОБА_4 , 2017 року народження, видно що дитина відвідує дошкільний освітній центр, батько дитини ОСОБА_1 приходить вчасно і забирає дитину із садочку, завжди відвідує батьківські збори, бере участь у заходах, цікавиться розвитком дитини.

Також встановлено, що позивач ОСОБА_1 є фізичною особою- підприємцем та отримує стабільний дохід.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вишневої міської ради «Про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 » від 03 квітня 2024 року, орган опіки та піклування на теперішній час вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Критеріями за яких орган опіки і піклування дійшов зазначеного висновку послугувало те, що мати ОСОБА_2 не надала будь-яких документів, які б підтверджували б її участь в вихованні дітей та виконання нею батьківських обов`язків по відношенню до ОСОБА_3 , 2008 року народження та ОСОБА_4 2017 року народження, також ОСОБА_2 не зверталася з питанням щодо встановлення способу участі у вихованні дітей.

Під час розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини орган опіки і піклуванняВишневої міської ради керувався найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини брались до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками органом опіки та піклування складений висновок, який відповідає пункту 71 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

У відповідності до ст.ст.104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині розірвання шлюбу, який визнано відповідачем відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваним.

Крім того, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду для вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини, вказані правовідносини регулюються ст. 161 Сімейного кодексу України (далі СК України).

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно дост.161 СК України, за наявності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, даний спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Статтею 8 Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону).

Суд зазначає, що міжнародні та національні норми не містять норми, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Між сторонами у добровільному порядку, шляхом визнання відповідачем вимог позивача визначено місце проживання їхньої дитини, ОСОБА_4 , 2017 року народження з батьком ОСОБА_1 .

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки суд встановив, що шлюб сторін існує лише формально, відповідачем позов визнано, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов ОСОБА_1 в частині вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, що підтвердилося і тим, що з часу відкриття провадження у справі сторони не примирилися.

Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Також, аналізуючи обставини в їх сукупності, позицію позивача та відповідача щодо визначення місця проживання дитини, враховуючи ставлення батька до дитини, бажання та можливість батька піклуватися про дитину та створення останнім належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, крім того, дитина має проживати з одним із батьків, зважаючи на те, що батьки мають рівні права і обов`язки щодо виховання та розвитку дитини незалежно від того, що проживають окремо один від одного, беручи до уваги, що місце проживання дитини з одним із батьків не є перешкодою для іншого щодо виконання як обов`язків так і здійснення прав, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Роз`яснити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що відповідно до положень статті 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як видно з ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1211, 20 гривень, а тому враховуючи вимоги ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 гривень, а з відповідача стягнути на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 104, 105, 112, 114, 160, 161 СК України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 89, 141, 142, 200, 210, 206, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Вишнева міська рада Бучанського району Київської області, орган опіки та піклування Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 06 серпня 2005 року у відділ реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1644 розірвати.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок), що складаються із 50 відсотків сплаченого судового збору.

Повернути ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого за квитанцією № 11 від 28.02.2024 року судового збору, а саме в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНКОПП: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 21 серпня 2007 року Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України у Київській області, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання як внутрішньо-переміщеної особи: АДРЕСА_5 .

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вишнева міська рада Бучанського району Київської області, адреса місцезнаходження: 08132, Київська область Бучанський район м. Вишневе вул. Святошинська, 29;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, 08132, Київська область бутанський район м. Вишневе вул. Святошинська, 29;

Повний текст рішення виготовлено 29 квітня 2024 року.

Суддя: О. В. Пилипчук