РІШЕННЯ

Іменем України

15.05.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді Мигаль Г.П.,

присяжних Василишин Р.І., Нечипорука А.М.

при секретарі судового засідання Власюка Д.Я.

з участю:

прокурора ОСОБА_1

лікаря-психіатра ОСОБА_2 ,

особи, відносно якої подано заяву, ОСОБА_3 ,

адвоката Гордона І.М.,

розглянувши у закритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції заяву Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про госпіталізацію ОСОБА_3 в примусовому порядку,

встановив:

Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», звернулось до суду із заявою про надання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 поступила до КНП ЛОР "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня" на підставі скерування лікаря Вороньчак 14.05.2024 року.

В приймальному відділенні була оглянута черговими лікарями-психіатрами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які дійшли висновку, що ОСОБА_3 страждає на тяжкий психічний розлад: гострий поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії і потребує госпіталізації в примусовому порядку до психіатричного стаціонару.

ОСОБА_3 була оглянута 15 травня 2024 року лікарською комісією у складі: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які дійшли до висновку, що ОСОБА_3 страждає на важкий психічний розлад: гострий поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії, не може адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, виявляє реальну закгрозу для себе/оточуючих. Комісія дійшла до висновку, що подальше лікування даної особи можливе лише в умовах психіатричного закладу в примусовому порядку, так як остання в силу свого психічного стану не може надати усвідомлену згоду на подальше лікування в умовах КНП ЛОР ЛОКПЛ.

У судовому засіданні представник КНП ЛОР ЛОКПЛ Галамай І.Р., пояснила, що ОСОБА_3 був встановлений діагноз F 23.0 гострі поліморфні психотичні розлади без симптомів шизофренії. ОСОБА_3 була доставлена у психіатричну лікарню в супроводі матері, зі слів матері вживала наркотичні препарати, стала агресивною, кричала: " у мене рак 2 стадії, мене заразили", не спала вночі, говорила: "мафія хоче мене викрасти і згвалтувати та віддати у сексуальне рабство", сама про це повідомила подругу по телефону, яка викликала поліцію до неї додому. Також було викликано ШМД. Побачивши патруль поліції, вискочила на балкон і, намагалась вистрибнути з 5 поверху, кричала:" військові хочуть забрати на схід, а мафія викрасти і згвалтувати", протягом 2 -х годин стояла з тильної сторони вікна, тримаючись однією рукою за раму, перед тим підперла двері столом, щоб ніхто не зайшов. Поліцією через дві години знята з вікна, у зв`язку з чим була доставлена на приймальний покій. У приймальному відділенні- пацієнтка збуджена, неконтрольована, голосно кричала, плакала, падала на землю, кричала; " вони хочуть мене викрасти", у зв"язку з чим за рішення лікарів-психіатрів приймального відділення госпіталізована у примусовому порядку в КНП ЛОР ЛОКПЛ.Внаслідок психічного захворювання - гострий поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії становить небезпеку для себе. ОСОБА_3 було запропоновано добровільну госпіталізацію, від чого від категорично відмовляється. Не надала добровільної згоди на госпіталізацію.

У судовому засіданні лікар, який входив у склад комісійного огляду - ОСОБА_2 , заявлені вимоги підтримала, просила суд задовольнити заяву та госпіталізувати ОСОБА_3 в психіатричний стаціонар Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» в примусовому порядку. осільки ОСОБА_3 не може усвідомлювати свої дії, становить загрозу для себе.

Свідок ОСОБА_8 , яка є матір`ю ОСОБА_3 , просила заяву задоволити та госпіталізувати ОСОБА_3 до психіатричного закладу в примусвому порядку. Пояснила, що донька протягом року вживала наркотичні речовини, просила її, щоб покласти в лікарню, ходила до психолога і психіатра, перший раз її забрали до КНП ЛОР ЛОКПЛ у зв`язку з тим, що вона ходила гола, був психоз на фоні вживання солей, ходила з ножем. Крім цього пояснила, що ОСОБА_3 , побачивши патруль поліції, в прусутності них вискочила на балкон, і намагалась вистрибнути з 5 поверху, кричала;" військові хочуть забрати на схід, а мафія викрасти і згвалтувати", протягом 2 -х годин стояла з тильної сторони вікна, тримаючись однією рукою за раму, перед тим підперла двері столом, щоб ніхто не зайшов. Поліцією через дві години знята з вікна, у зв`язку з чим була доставлена до КНП ЛОР ЛОКПЛ.

ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила щодо її примусової госпіталізації, не бажає лікуватися. Поснила, що дійсно час від часу вживає наркотичні засоби.

Прокурор в судовому засіданні просив задоволити заяву.

Адвокат Гордон І.М. не заперечив щодо задоволення заяви.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров"я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається із Закону України "Про основи законодавства України про охорону здоров`я", Закону України "Про психіатричну допомогу" та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

Згідно із статтею 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

У справі Вінтерверп проти Нідерландів від 24 жовтня 1979 року ЄСПЛ звертає увагу на три вимоги, що зумовлюють наявність законних підстав для обмеження волі психічно хворої особи. Зокрема, особа повинна реально страждати психічним захворюванням, тобто реальні психічні розлади повинні бути встановлені компетентними органами на основі об"єктивної медичної експертизи; психічні розлади повинні досягти такого рівня, які виправдовують позбавлення волі; дійсність позбавлення волі залежить від наявності такого захворювання, особа може бути позбавлена волі до тих пір, поки є захворювання, що встановлено відповідним висновком.

Згідно з ч.ч. 2-5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу», виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про психіатричну допомогу" тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам"яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, вій психічний стан і поведінку.

ОСОБА_3 поступила до КНП ЛОР "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня" на підставі скерування лікаря Вороньчак 14.05.2024 року діагноз: гострі поліморфні психотичні розлади без симптомів шизофренії.

ОСОБА_3 була оглянута 15 травня 2024 року лікарською комісією у складі: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які дійшли до висновку, що дана громадянка страждає на тяжкий психічний розлад:гострий поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії не може адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, виявляє реальну закгрозу для себе/оточуючих. Комісія дійшла до висновку, що подальше лікування даної особи можливе лише в умовах психіатричного закладу в примусовому порядку, так як остання в силу свого психічного стану не може надати усвідомлену згоду на подальше лікування в умовах КНП ЛОР ЛОКПЛ.

Відповідно до Рішення чергових лікарів-психіатрів приймального відділення КНП ЛОР ЛОКПЛ про госпіталізацію в психіатричний стаціонар у примусовому порядку від 14 травня 2024 року, ОСОБА_3 страждає на тяжкий психічний розлад: гострий поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії, не може адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, виявляє реальну закгрозу для себе.

Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.339 ЦПК України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Відповідно до ч.1 ст.341 ЦПК України, заява про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядається судом у такі строки з дня її надходження до суду: про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги - протягом 24 годин; про психіатричний огляд - протягом трьох днів; про надання амбулаторної психіатричної допомоги, її продовження та продовження госпіталізації - протягом десяти днів.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки ОСОБА_3 хворіє на тяжке психічне захворювання - гострий поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії, не може адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, виявляє реальну загрозу для себе та оточуючих, про що свідчить рішення чергових лікарів-психіатрів про госпіталізацію від 14.05.2024р., пояснення представника заявника, заінтересованої особи - матері ОСОБА_3 - ОСОБА_8 , суд вважає за необхідне госпіталізувати ОСОБА_3 в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для його госпіталізації до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди. При цьому суд погоджується з доводами представника заявника, що ОСОБА_3 становить небезпеку для себе та оточуючих.

Розглядаючи дану справу, суд враховує підпункт "е" пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифікованої Верховною Радою України прийняттям Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР), відповідно до кожному гарантується право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім законного затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законного затримання психічно хворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заява Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.342 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 273, 293, 339-342, 352, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в психіатричний стаціонар Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 20 травня 2024 року.

Суддя Мигаль Г.П.

Присяжні Василишин Р.І.

Нечипорук А.М.