Дата документу 20.05.2024
Справа № 501/7/24
20 травня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі
головуючого судді Петрюченко М.І.,
за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за
відповідача: ОСОБА_2
предмет та підстави позову: про стягнення грошових коштів,
ухвалив рішення про наступне та
І. Виклад позиції позивача та відповідача.
ОСОБА_1 (надалі позивач) 03.01.2024 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі відповідач) про стягнення коштів за договором позики, згідно якого просить суд стягнути з відповідача на свою користь:
- заборгованість по сплаті щомісячних платежів з серпня 2023 по грудень 2023 за договором позики в сумі 22 855,40 грн.;
- припинити договір позики грошових коштів між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Прутяновою Л.В., який зареєстровано в реєстрі за №932;
- стягнути грошові кошти в розмірі 164 558,70 грн., що еквівалентно 4 500 доларів США.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 07.08.2023 між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, за яким ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 у борг грошові кошти в розмірі 164 558,70 грн., що складає в еквіваленті 4 500 доларів США. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Прутяновою Л.В., який зареєстровано в реєстрі за №932 від 07.08.2023.
Відповідно до п.5 даного договору відповідач зобов`язаний щомісячно, не пізніше 30 числа місяця наступного за розрахунковим перерахувати на рахунок позивача грошові кошти в сумі 4 571,08 грн.
У відповідача виникла заборгованість по сплаті щомісячних платежів з серпня 2023 по грудень 2023 за договором позики в сумі 22 855,40 грн.
Оскільки відповідачем були порушені умови вищевказаного договору, що відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідач був попереджений про наявну заборгованість за договором, штрафні санкції та відповідальність, яка настане у разі несплати боргу, але ігнорував попередження, таким чином відповідач свідомо не бажає виконувати умови договору.
Позивач вважає, що відповідачем істотно порушено умови укладеного договору, тому позивач має право розірвати цей договір та вимагати повернення всіх грошових коштів та штрафних санкцій по них.
На підставі викладеного позивач звернулась до суду з відповідним позовом.
Відповідач не надав до суду відзиву на позов.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву (а.с.57), в якій підтримав позовні вимоги, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 03.01.2024 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.14).
Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 18.01.2024 позов залишено без руху (а.с.38-39).
Заявою представника позивача недоліки позову усунуто в повному обсязі (а.с.42).
Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 30.01.2024 відкрито провадження у справі (а.с.53).
Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 30.01.2024 у задоволені заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Каплуна О.Б. про забезпечення позову відмовлено (а.с.55-57).
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що згідно із договором позики грошових коштів від 07.08.2023 (а.с.10-11) ОСОБА_1 «позикодавець» передала ОСОБА_2 «позичальнику» 164 558,70 грн., що складає еквівалент 4 500 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день укладання цього Договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених цим Договором.
Грошові кошти, зазначені в п.1 цього Договору передані позикодавцеві та одержані позичальником до підписання цього Договору в повному обсязі.
В разі девальвації протягом строку дії цього Договору національної грошової одиниці України позичальник зобов`язується повернути суму грошових коштів у гривні еквівалентну 4 500 доларів
За домовленістю сторін цей Договір позики вважається безвідсотковим, тобто грошові кошти передаються позикодавцем позичальнику без сплати відсотків.
Позичальник зобов`язаний щомісячно, не пізніше 30 числа місяця наступного за розрахунковим перерахувати на рахунок позикодавця, відкритий на її ім`я в ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ» (номер рахунку НОМЕР_1 ) грошові кошти в сумі 4 571,08 грн. В разі девальвації протягом строку дії цього Договору національної грошової одиниці України позичальник зобов`язується здійснювати зазначені розрахунки у гривнях в сумі еквівалентній 125,00 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день виплати вищезазначеної суми.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем за цим Договором (п.1 Договору), з урахуванням умов п.3 цього Договору, в строк до 07 серпня 2025 року включно.
Повернення позики повинно бути здійснено шляхом перерахування грошових коштів на вищезазначений розрахунковий рахунок в строки та на умовах передбачених цим Договором.
Позика вважається повернутою після виконання зобов`язання за цим Договором позичальником в повному обсязі та підписання позикодавцем відповідної заяви (розписки) згідно ст.545 ЦК України.
Якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцеві суму позики у зазначений в п.5 цього Договору строк, позичальник зобов`язаний сплатити грошову сумі відповідно до ст.625 ЦК України, тобто несплачену у строк суму основного боргу, з урахуванням умов п.3 цього Договору та 3 % річних від простроченої суми.
В разі коли позичальник своєчасно не поверне позикодавцеві позику, позикодавець буде вправі пред`явити цей Договір до стягнення в порядку і в строки, передбачені чинним законодавством України.
V. Оцінка Суду.
Частина 1 ст.509 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення договору позики) вказує, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що в разі якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена ст.625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом
Правові позиції Верховного Суд України, викладені у постанові від 16.11.2016 року у справі №6-1286цс16 та у постанові від 02.07.2014 року у справі №6-79цс-14 вказують, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті у правовідносинах, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. При цьому ст.625 ЦК України унормовує питання відповідальності боржника за порушення грошового зобов`язання і з огляду на правову природу трьох процентів річних, передбачених частиною другою цієї статті, як особливої міри відповідальності, їх сума повинна бути визначена до стягнення виключно в національній валюті України гривні.
Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Так, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що «відповідно до норм ст.ст.1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання».
За своєю суттю договір позики грошових коштів про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Така правова позиція узгоджується і з Постановою Верховного суду від 13 грудня 2017 року по справі №309/3458/14-ц.
У даній справі, суд виходить з того, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику.
Судом встановлено, що згідно із договором позики грошових коштів від 07.08.2023 (а.с.10-11) ОСОБА_1 «позикодавець» передала ОСОБА_2 «позичальнику» 164 558,70 грн., що складає еквівалент 4 500 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день укладання цього Договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених цим Договором.
Грошові кошти, зазначені в п.1 цього Договору передані позикодавцеві та одержані позичальником до підписання цього Договору в повному обсязі.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язання містить дві нерозривно поєднані складові - обов`язок боржника вчинити дію або утриматись від її вчинення та право кредитора вимагати виконання цього від боржника.
Виходячи з наведеного, способами захисту інтересу особи у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань можуть бути: 1) визнання права позивача; 2) визнання відсутнім (припиненим) обов`язку позивача; 3) визнання відсутнім (припиненим) права вимоги відповідача.
Схожі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20).
Згідно з вимогами ст.610, ч.1 ст.611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
У розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права чи інтересу та припинення дій, які порушують це право або інтерес. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу в потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. При цьому правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
У справі, яка розглядається, позивач фактично обрав спосіб захисту у вигляді визнання судом припиненими зобов`язань за договорами позики (кредиту), тощо.
За таких обставин позивачу недоступні інші можливості захисту її прав, тому нею заявлено до суду вимогу про захист охоронюваного законом інтересу у правовій визначеності на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України та статті 599 ЦК України, як превентивний спосіб захисту у правовідносинах між позивачем і відповідачем, який має забезпечити, щоб обидві сторони могли знати свої права та обов`язки за договорами позики та діяти, не порушуючи їх.
Виходячи із конкретних обставин цієї справи, обраний позивачем спосіб захисту порушеного інтересу, у частині вимог про визнання зобов`язань за договором позики припиненим, є ефективним у правовій визначеності щодо належного виконання нею зобов`язань за цими договорами, а тому така позовна вимога підлягає задоволенню.
Отже, позов підлягає задоволенню повністю.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Також суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених стороною по справі в обґрунтування власної правової позиції, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.
З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, Суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість по сплаті щомісячних платежів за договором позики з серпня 2023 по грудень 2023 в сумі 22 855,40 грн.
Припинити договір позики грошових коштів між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Прутяновою Л.В., який зареєстровано в реєстрі за №932.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошові кошти в розмірі 164 558,70 грн., що еквівалентно 4 500,00 доларів США.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Іллічівського міського суддя
Одеської області М.І.Петрюченко