печерський районний суд міста києва
Справа № 755/7911/23-ц
У Х В А Л А

"11" квітня 2024 р.

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

заявника: ОСОБА_1 ,

представника заявника: ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи-1: не з`явився,

представника заінтересованої особи-2: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві питання про залишення заяви ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб Десятої Київської державної нотаріальної контори, Київської міської ради про встановлення факту спільного проживання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник, ОСОБА_1 ) за участю заінтересованої особи: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лавренюк Світлани Миколаївни (далі - заінтересована особа, Приватний нотаріус Лавренюк С.М.) звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту спільного проживання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.06.2023 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.08.2023 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків та уточнення кола осіб.

13.10.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2023 року головуючим суддею визначено Григоренко І.В. та матеріали заяви фактично передані судді 27.09.2023 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.10.2023 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб Десятої Київської державної нотаріальної контори, Київської міської ради про встановлення факту спільного проживання.

13.02.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника заінтересованої особи-1 Ткача Т.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

14.02.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника заінтересованої особи-2 Скляр К.В. надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представник зазначила, що заявник подаючи дану заяву про встановлення факту претендує на майно померлого, а з урахуванням можливості оспорювання такого права Київською міською радою вбачається спір про право. З урахуванням викладеного просила залишити вказану заяву без розгляду.

27.02.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника заінтересованої особи-2 Кілєвого І.І. надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку для подання відзиву та пояснення третьої особи щодо предмету спору, відповідно до яких представник заперечив про заяви та просив суд відмовити в його задоволенні.

В судове засідання 11.04.2024 року не з`явились заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 . Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, належним чином були повідомленні про дату, час та місце судового засідання.

В судовому засідання заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заперечили щодо залишення заяви без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У поданій заяві заявник зазначає, що мета заяви полягає в тому, що останній вважає, що має право на спадкування за законом, оскільки постійно проживав з померлим ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, вів з останнім спільний побут, допомагав в лікуванні.

Так, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22.03.2023 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В свою чергу приватним нотаріусом було відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв`язку з відсутністю родинних чи будь яких інших відносин заявника з померлим ОСОБА_3 .

Разом з цим, як зазначає заявник, будь які інші спадкоємці у померлого ОСОБА_3 відсутні.

Згідно із частиною першою ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами частини третьої ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України(ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. Встановлення судом певного факту в порядку непозовного провадження можливо лише тоді, коли це не призведе до виникнення спору про право, тобто коли цей факт не торкнеться прав інших осіб.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

З наведеного виходить, що встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Так, відповідно до пояснень представника заінтересованої особи-2 Скляр К.В. , заявник претендує на майно померлого ОСОБА_3 , що в свою чергу порушує право Київської міської ради щодо його відчуження згідно вимог ст. 1277 ЦК України. Отже з урахуванням позиції заінтересованої особи-2, відповідне питання про встановлення факту спільного проживання не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи, що є спір про право, який вирішується в позовному провадженні, а згідно ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, заяву слід залишити без розгляду, а також роз`яснити заявнику його право звернутися з позовом в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 293, 294, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб Десятої Київської державної нотаріальної контори, Київської міської ради про встановлення факту спільного проживання - залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 11.04.2024 року.

Суддя: І.В. Григоренко