Провадження № 2/127/1936/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2024 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Жмудь О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до російської федерації в особі міністерства юстиції рф, Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з посольства російської федерації в Україні моральну шкоду в розмірі 12 654 000,00 грн та 2 000 000,00 грн майнової шкоди, завданої внаслідок експропріації природних ресурсів українського народу під час незаконної збройної агресії проти України, а також стягнути з держава Україна в особі Кабінету Міністрів України моральну шкоду в розмірі 1,00 грн, завданої порушенням його права на мир та правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності.
Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов наступних висновків.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею ст. 175 ЦПК України визначено вимоги до форми та змісту позовної заяви, позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Як сформульовано Верховним Судом у постанові від 14 лютого 2019 року у справі № 911/792/18, позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів.
Законне передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право (постанова Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 640/7310/19).
Всупереч наведеним імперативним законодавчим положенням подана позовна заява:
- не містить відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
- не конкретизовано зміст позовних вимог, а саме не викладено обставин в обґрунтування порушення саме прав позивача, зважаючи покликання позову на захоплення відповідачем українських родовищ корисних копалин у цілому, жодним чином не аргументовано яким чином зачіпаються права позивача та необхідність стягнення саме 14 654 001,00 грн;
- не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, відсутні документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору, а також не додано клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору.
Позивач додає до заяви копію посвідчення від 28.05.2015, згідно з яким він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Однак, як вбачається зі змісту вищевказаної норми, звільнення від сплати судового збору осіб, які мають такий статус, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто встановлені Законом України «Про судовий збір» положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.
Статтею 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права учасника бойових дій на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору щодо вимог, подібних до тих, які є предметом розгляду у цій справі.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19.
Отже, згідно з вищевикладеним, позивач не звільняється від сплати судового збору, звернувшись до суду з такими вимогами, оскільки вони не стосуються прав, пов`язаних винятково з його статусом як учасника бойових дій.
Стосовно позовних вимог щодо стягнення з Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України моральної шкоди, суд зазначає, що оскільки така вимога по суті обґрунтована позивачем незаконною бездіяльністю держави, в силу припису п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», заявлення такої вимоги не підлягає справлянню судовим збором.
Пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана, зокрема, фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», розмір прожтикового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року встановлено на рівні 3028 грн. 00 коп. на місяць.
Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 15 140, 00 грн та надати відповідний документ, що підтверджує сплату судового збору чи документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору.
За вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 надав до суду позовну заяву та копію паспорту громадянина України, виданого на його ім`я, однак в позовній заяві не зазначив в чому саме полягає завдана саме йому (позивачу ОСОБА_1 ) майнова та моральна шкода, та не долучив докази на обґрунтування своїх вимоги про стягнення майнової шкоди у розмірі 2 000 000 грн та моральної шкоди в розмірі 12 654 000 грн. Не конкретизовано, яким чином відповідачем було завдано позивачу майнової шкоди - внаслідок пошкодження чи знищення його майна або внаслідок порушень його особистих немайнових прав. Не зазначено, які реальні збитки було завдано відповідачем позивачу, або ж в чому полягає упущена позивачем вигода.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають із встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 263-267 ЦПК України. У ній, зокрема, має бути зазначено й висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.
Окрім того, відповідно до п. 4 ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи захисту) прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.
Згідно із п. 5 ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно із п.3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»- під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Як роз`яснено в п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Позивачем не викладено обставини справи з зазначенням посилань на відповідні докази щодо спричинення їй майнової та моральної шкоди, відповідного розрахунку, згідно якого позивач оцінив свої страждання.
Таким чином, позивачу слід виправити зазначені недоліки позовної заяви, а саме: надати докази отримання майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
В прохальній частині позивач просить стягнути 14 654 001,00 грн., що складається з моральної шкоди у сумі 12 654 000,00 грн матеріальної шкоди у сумі 2 000 000 грн і 1,00 грн завданої порушенням його права на мир та правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності.
Разом з тим, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, позивач у позовній заяві не зазначив.
Так, позивач, посилається на інформацію, розміщену Нафтогаз України в мережі Інтернет, та на відомості з газети «The Washington Post» і вказує, що унаслідок збройної агресії РФ та її окупації території України наша держава втратила 63 % покладів вугілля, 11 % родовищ нафти, 20 % родовищ природного газу, 42 % родовищ металів і 33 % родовищ рідкісноземельних корисних копалин, вартість яких оцінюється у сумі 12,4 трильйона доларів США.
Позивач визначив чисельність громадян України в загальній кількості 18440823 людини, враховуючи динаміку виробництва споживання хліба населенням України за 2020 рік, без врахування населення на тимчасово окупованих територіях, які за час окупації в добровільному порядку набули громадянства рф.
Відтак, розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок незаконної окупації рф надр України кожному громадянину України позивач визначила у сумі 672421,18 доларів США, що становить 24583718,34 грн.
Разом з тим, процедура визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії рф, починаючи з 19.02.2014, встановлена Порядком визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії рф, затвердженим постановою КМУ№ 326від 20.03.2022 (в редакції постанови КМУ № 951 від 22.07.2022).
Визначення шкоди та збитків здійснюється окремо, зокрема за напрямом втрати надр - напрям, що включає втрати надр, завдані самовільним їх користуванням. Основні показники, які оцінюються: обсяг самовільного, зокрема незаконного, користування надрами; збитки, завдані внаслідок самовільного користування надрами.
Визначення збитків від самовільного, зокрема незаконного, користування надрами здійснюється відповідно до методики, затвердженої наказом Міндовкілля за поданням Держгеонадр за погодженням з Мінреінтеграції.
Відповідальними за визначення збитків за наведеним показником є Держгеонадра.
Однак, позивач обґрунтований розрахунок завданої їй матеріальної шкоди з дотриманням вимог зазначених вище нормативно-правових актів у позовній заяві не зазначила.
При цьому загальновідомим є факт, що у зв`язку з самовільним користування надрами заподіюються збитки у частині: 1) втрати вартості корисної копалини; 2) неотримання (недоотримання) коштів рентної плати за користування надрами та інших обов`язкових платежів до державного та місцевих бюджетів; 3) витрат держави на рекультивацію ділянки надр, порушених внаслідок незаконного видобування корисних копалин; 4) вартості адміністрування встановлення факту самовільного користування надрами, розрахунку розміру збитків та притягнення осіб до відповідальності.
Зокрема, для розрахунку розміру збитків, заподіяних внаслідок самовільного видобування корисних копалин на тимчасово окупованій території розраховується об`єм (кількість) самовільно видобутих запасів корисних копалин родовищ (ділянок надр), виходячи з річної продуктивності видобутку корисної копалини, визначеної протоколом ДКЗ України (ДКЗ СРСР, УТКЗ) та періоду тимчасової окупації.
Також, у разі виявлення в зв`язку з тимчасовою окупацією території України факту самовільного користування надрами, виду корисної копалини, періоду та фактичного об`єму самовільного користування надрами за відсутності виданого в установленому порядку спеціального дозволу на користування надрами розмір збитків, заподіяних внаслідок самовільного видобування корисних копалин на тимчасово окупованій території здійснюється із застосуванням формули для підконтрольної території.
Разом з тим, позивач не конкретизував, яким саме чином завдана йому матеріальна шкода та не здійснив розподіл розміру завданої йому шкоди в залежності від виду такої шкоди.
Більше того, суд звертає увагу, що на сайті Міністерства фінансів України наявна інформація про те, що станом на 01.02.2022 чисельність населення України становить 41130400 осіб без урахування окупованих територій (Криму, Севастополя, частини Донбасу).
Такі відомості занадто різняться з відомостями, про які зазначив у позовній заяві позивач (18440823 людини), а тому для зазначення обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, позивач має вказати достовірну інформацію щодо чисельності населення України з посиланням на джерела її отримання, що відповідають вимогам ст. ст. 77, 175, 177 ЦПК України.
Крім цього, при визначенні розміру завданої моральної шкоди позивач послався на загальні норми законодавства, якими визначено компенсацію за моральні страждання, проте обґрунтування розміру компенсації моральної шкоди, завданої саме позивачеві та внаслідок протиправних дій саме відповідача, у позовній заяві не зазначено.
Як вбачається з позовної заяви, відповідачем позивач зазначає російську федерацію в особі посольства держави росія (російська федерація) в Україні.
Центральним органом, відповідальним за виконання міжнародних договорів України у сфері правових відносин і правової допомоги у цивільних справах, є Міністерство юстиції України.
Згідно з ст. 10 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (укр/рос), підписаної від імені України у м. Мінську 22.01.1993 року, ратифікованої із застереженнями Законом України від 10.11.1994 р. № 240/94-ВР, запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти.
Разом з цим, відповідно до п. 2.3 вищезазначеної Інструкції доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.
З викладеного вбачається, що позивачу до позовної заяви з додатками, які складені українською мовою, слід додати їх засвідчений уповноваженим перекладачем або нотаріусом переклад на російську мову для вручення відповідачу російській федерації в особі посольства держави росія (російська федерація)в Україні.
Також припинено доставку поштових відправлень до/з російської федерації з перших днів повномасштабного вторгнення.
До повномасштабної військової агресії російської федерації проти України повідомлення резидентів російської федерації про розгляд судами України справ за їх участі здійснювалось згідно з Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої у м. Мінську 22 січня 1993 року, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого у м. Москві 28 березня 1997 року, у відносинах України з російською федерацією та республікою Білорусь.
Однак, згідно із листом Міністерства закордонних справ України від 30.12.2022 року №72/14-612-108558 після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав з 27 грудня 2022 року українською стороною зупинена дія Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої у м. Мінську 22 січня 1993 року, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого у м. Москві 28 березня 1997 року, у відносинах України з російською федерацією та республікою Білорусь.
У зв`язку з повномасштабною військовою агресією російської федерації проти України припинилось будь-яке, в тому числі поштове, сполучення між Україною та російською федерацією.
Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на наведене, з метою дотримання основних засад цивільного судочинства, суд вбачає за необхідне вжити всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи шляхом направлення після відкриття провадження по справі примірника позовної заяви з додатками, ухвали суду про відкриття провадження на вказану позивачем електронні адреси посольства рф.
Окреслені висновки вказують на можливість держави вступати в цивільні правовідносини через відповідні органи.
У відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах. Органи держави не є самостійними суб`єктами, а виконують представницьку функцію держави.
Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
З урахуванням наведеного, позовну заяву слід залишити без руху та відповідно надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.
Керуючись ст.ст.175-177, 185, 258-261 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до російської федерації в особі міністерства юстиції рф, Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без руху та надати позивачу п`ять днів з дня отримання даної ухвали, для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду, в іншому випадку позовна заява буде вважатись не поданою та повернута позивачу.
Копію ухвали надіслати позивачу.
Ухвала суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Жмудь