Справа № 0446/839/12
Провадження № 6/0198/22/24
У Х В А Л А

13 травня 2024 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Довгопол О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Юр`ївка Дніпропетровської області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ДІДЖИ ФІНАНС, заінтересовані особи: ПАТ УкрСиббанк, Товариство з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ, ОСОБА_1 , про заміну стягувача його правонаступником,

в с т а н о в и в:

Заявник ТОВ ДІДЖИ ФІНАНС звернулось до суду із заявою про заміну стягувача його правонаступником, в обґрунтування якої зазначило, що 15.02.2013 Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області прийнято рішення у справі № 0446/839/12 за позовом ПАТ УкрСиббанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 647-А-018-В6 .

20.04.2015 між ПАТ УкрСиббанк та ТОВ ФК ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ, укладено договір факторингу № 17, а 14.04.2022 договір про відступлення права вимоги № 1404ДГФ між ТОВ ФК ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ та ТОВ ДІДЖИ ФІНАНС, в результаті чого право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 647-А-018-В6 перейшло до заявника.

На підставі викладеного, в зв`язку з вибуттям кредитора в зобов`язанні, заявник просить замінити у виконавчому провадженні стягувача ТОВ ФК ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ на його правонаступника ТОВ ДІДЖИ ФІНАНС.

Ухвалою суду від 02.05.2024 заява прийнята до провадження, призначено судовий розгляд.

У судове засідання представник заявника та інші учасники не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяв по суті справи та з процесуальних питань не надали, що відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд доходить таких висновків. Рішенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 15.02.2013 у справі № 0446/839/12 стягнуто на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованість по кредиту та процентам за договором про надання споживчого кредиту № 647-А-018-В6 від 26 жовтня 2006 року в розмірі 13 458,10 доларів США, що станом на 16 жовтня 2012 за курсом НБУ еквівалентно 413 138,03 грн. та пеню в розмірі 9 746,04 грн.

20.04.2015 між ПАТ УкрСиббанк та ТОВ ФК ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ, укладено договір факторингу № 17, а 14.04.2022 договір про відступлення права вимоги № 1404ДГФ між ТОВ ФК ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ та ТОВ ДІДЖИ ФІНАНС, в результаті чого право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 647-А-018-В6 перейшло до заявника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Таким чином, до ТОВ ДІДЖИ ФІНАНС перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язанні після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором № 647-А-018-В6 від 26.10.2006, укладеним між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 .

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості, на стадії його виконання, не суперечить нормам цивільного законодавства та не обмежує прав учасників спірних правовідносин.

Водночас, щодо можливості заміни сторони виконавчого провадження (стягувача) його правонаступником, суд зазначає таке.

Умови та порядок виконання судових рішень, які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку, визначались Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV, у редакції, яка діяла станом на дату прийняття рішення Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області (далі Закон № 606-XIV).

Так, згідно зі статтею 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За нормами статей 19, 25, 30 Закону № 606-XIV виконавче провадження відкривається за заявою стягувача на підставі виконавчого документа, який відповідає встановленим законом вимогам, за умови, що строк пред`явлення такого документа до виконання не закінчився. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження та провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку.

Системний аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження спрямовано на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), починається з відкриття такого провадження на підставі постанови державного виконавця та триває до його завершення у визначеному законом порядку. Тому, здійснення виконавчих дій, реалізація учасниками виконавчого провадження прав, виконання обов`язків, визначених Законом України "Про виконавче провадження", можливі лише в межах встановлених строків.

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Відповідно до статті 22 Закону № 606-X строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання становив 1 рік та починався з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили.

Виходячи з того, що рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 15.02.2013 у справі № 0446/839/12 набрало законної сили 26.02.2013, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання спливав 26.02.2014.

Суд відмічає, що встановлення законом строків для пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання зумовлене необхідністю забезпечити стабільність правовідносин, що виникають на стадії виконання судового рішення, а також дотримання балансу прав та обов`язків всіх сторін відповідно до загальних засад цивільного права та судочинства, та має на меті унеможливити зловживання стягувачем своїми правами. Тому, пропущення зазначеного строку має своїм наслідком повернення виконавчого документу стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», що діє на дату розгляду заяви про заміну стягувача).

Тобто, за межами вказаного строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Матеріали заяви про заміну стягувача не містять відомостей, що рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 15.02.2013 у справі № 0446/839/12 пред`являлось до примусового виконання, а відповідний строк переривався. Як судовий процес, так і виконавче провадження на час розгляду цієї заяви відсутні, а строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання закінчився більше 10 років тому.

Зазначені обставини виключають можливість заміни стягувача правонаступником на підставі статті 442 ГПК України, тому заява ТОВ ДІДЖИ ФІНАНС задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 353, 354, 442 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ДІДЖИ ФІНАНС, заінтересовані особи: ПАТ УкрСиббанк, Товариство з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ, ОСОБА_1 , про заміну стягувача його правонаступником - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 13 травня 2024 року.

Суддя І. О. Гайдар