РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивувало тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала заяву № б/н від 07 серпня 2015 року.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом заяві.

Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що визначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими.

Прострочені відсотки - це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені відповідачем, але не погашені, або погашені частково не у повному обсязі.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 18 липня 2023 року становить 33938 гривень 94 копійки, з яких: 27460 гривень 28 копійок - заборгованість за кредитом, 6478 гривень 66 копійок - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 33938 гривень 94 копійки за кредитним договором № б/н від 07 серпня 2015 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 серпня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 травня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

З відзиву на позовну заяву відповідача вбачається, що вона просить відмовити в задоволені позову. Зазначено, що кошти, які просить стягнути з неї позивач, вона не отримувала, а цими коштами заволоділи невідомі їй особи, ймовірно шляхом шахрайства. Мова йде про списання 08 жовтня 2022 року з її рахунку грошових коштів у сумі 26005 гривень з комісією у розмірі 1038 гривень 70 копійок. У позовній заяві позивач жодним чином не описує зазначену подію, хоча був про це повідомлений. 08 жовтня 2022 року вона отримала від банку повідомлення про те, що її картка заблокована, оскільки по ній була підозріла активність. Проте, не зважаючи на блокування картки, позивач все ж списав кошти. Спірну інформацію із співробітниками банку вирішити не вдалось, тому вона звернулась із заявою про вчинення злочину від 11 жовтня 2023 року до поліції. За результатом поданої заяви було відкрито кримінальне провадження № 0001556. Позивачем не надано доказів на підтвердження вчинення нею дій чи бездіяльності, які б сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою. Вказане свідчить про відсутність її вини.

З відповіді на відзив на позовну заяву вбачається, що списання в сумі 27043 гривні 75 копійок з картки № НОМЕР_1 відбулось 08 жовтня 2022 року в результаті ручного введення номера картки, терміну її дії та CVC2-коду для інтернет-платежів через мерчант стороннього банку (термінали І3002572), отримувач не відомий. Проведені транзакції відбувалися з використанням 3D-Security. Оскільки мерчант (Е0112561) належить сторонньому банку, встановити деталі подальшого виведення списаних коштів на стороні «ПриватБанк» не можливо. Заявка на проведення претензійної роботи не подавалась, оскільки транзакція була підтверджена 3D-Securе та за умовами платіжних систем не підлягає оскарженню. 08 жовтня 2022 року змін фінансового номеру не зафіксовано. Аналізом адмінки «Приват24» встановлено, що 08 жовтня 2022 року не було зміни логіна та пароля на вхід «Приват24», проте аналізом логів входу зафіксовано вхід з невластивого для клієнта пристрою. Зокрема, типовим пристроєм є: PHONE CPH2179/OPPO ANDROID, 10 null, null MOBILE 7AAC9B6127B44D69, не типовим пристроєм є: PHONE NEXUS 6P/GOOGLE ANDROID, 7.1.2 null, null MOBILE 9F1BBE496C343577. У ході даних авторизацій відновлення пароля не відбувалось, тобто зловмисник володів статичним паролем на вхід в «Приват24» клієнтки ОСОБА_1 за результатами перевірки списанню коштів з картки клієнта передувало здійснення операції самим клієнтом під впливом шахрая, ймовірне розголошення заявником конфіденційної інформації по карті або ближнім оточенням. За результатами перевірки провини банку не встановлено, це є відповідальністю клієнта.

З додаткових пояснень відповідача вбачається, що позивач у своєму листі вказує на те, що транзакція, що підтверджувалась за допомогою сервісу «Приват24» була неуспішною. Разом з тим, транзакція, що підтверджувалась за допомогою ОТП-пароля через СМС була успішною, тобто такий пароль, який позивач відправив в СМС був введений. За інформацією від оператора мобільного зв`язку 08 жовтня 2022 року жодних СМС в 14 годин 47 хвилин та найближчий час до цього моменту відповідачу відправлено не було. Таким чином, вона не акцептувала проведені 08 жовтня 2022 року позивачем транзакції. Позивачем не доведено, що заволодіння коштами сталось внаслідок дій чи бездіяльності відповідача. Вона нікому не передавала інформацію з власної платіжної картки, а також не втрачала її. Списання коштів стало можливим з вини позивача у зв`язку з використанням ним недосконалих систем захисту.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 07 серпня 2015 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої банк відкрив відповідачу картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що визначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими.

Прострочені відсотки - це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені відповідачем, але не погашені, або погашені частково не у повному обсязі.

З позову вбачається, що відповідач зобов`язання за договором у повному обсязі не виконала.

З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нарахована заборгованість, яка станом на 18 липня 2023 року становить 33938 гривень 94 копійки, з яких: 27460 гривень 28 копійок - заборгованість за кредитом, 6478 гривень 66 копійок - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

З відзиву на позовну заяву відповідача вбачається, що кошти, які просить стягнути з неї позивач, вона не отримувала, а цими коштами заволоділи невідомі їй особи, ймовірно шляхом шахрайства. Мова йде про списання 08 жовтня 2022 року з її рахунку грошових коштів у сумі 26005 гривень з комісією у розмірі 1038 гривень 70 копійок. 08 жовтня 2022 року вона отримала від банку повідомлення про те, що її картка заблокована, оскільки по ній була підозріла активність. Проте, не зважаючи на блокування картки, позивач все ж списав кошти. Спірну інформацію із співробітниками банку вирішити не вдалось, тому вона звернулась із заявою про вчинення злочину від 11 жовтня 2023 року до поліції. За результатом поданої заяви було відкрито кримінальне провадження № 0001556, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Представник позивача у відповіді на відзив зазначила, що списання в сумі 27043 гривні 75 копійок з картки № НОМЕР_1 відбулось 08 жовтня 2022 року в результаті ручного введення номера картки, терміну її дії та CVC2-коду для інтернет-платежів через мерчант стороннього банку (термінали І3002572), отримувач не відомий. Проведені транзакції відбувалися з використанням 3D-Security. Оскільки мерчант (Е0112561) належить сторонньому банку, встановити деталі подальшого виведення списаних коштів на стороні «ПриватБанк» не можливо. Заявка на проведення претензійної роботи не подавалась, оскільки транзакція була підтверджена 3D-Securе та за умовами платіжних систем не підлягає оскарженню.

08 жовтня 2022 року змін фінансового номеру не зафіксовано. Аналізом адмінки «Приват24» встановлено, що 08 жовтня 2022 року не було зміни логіна та пароля на вхід «Приват24», проте аналізом логів входу зафіксовано вхід з невластивого для клієнта пристрою. Зокрема, типовим пристроєм є: PHONE CPH2179/OPPO ANDROID, 10 null, null MOBILE 7AAC9B6127B44D69, не типовим пристроєм є: PHONE NEXUS 6P/GOOGLE ANDROID, 7.1.2 null, null MOBILE 9F1BBE496C343577.

У ході даних авторизацій відновлення пароля не відбувалось, тобто зловмисник володів статичним паролем на вхід в «Приват24» клієнтки ОСОБА_1 . За результатами перевірки списанню коштів з картки клієнта передувало здійснення операції самим клієнтом під впливом шахрая, ймовірне розголошення заявником конфіденційної інформації по карті або ближнім оточенням. За результатами перевірки провини банку не встановлено, це є відповідальністю клієнта.

Відповідачем надано суду лист АТ КБ «ПриватБанк» від 16 листопада 2023 року, з якого вбачається, що 08 жовтня 2022 року за рахунком відповідача був здійснений переказ коштів, при якому були коректно введені номер картки відповідача, термін її дії та CVV2 код. Після чого транзакція була підтверджена 3Dsecure. Надсилалось два запити 3Dsecure на підтвердження 2 транзакцій: у вигляді форми в Приват24 та ОТП-пароль з СМС. Транзакція, де підтвердження було формою Приват24 була неуспішна, оскільки підтвердження не було отримано. Транзакцій з підтвердженням через ОТП успішна. Час відправки ОТП-пароля: 14:47:00. Номер телефону або більш детальну інформацію з приводу СМС уточнити неможливо, оскільки термін зберігання закінчився. Інформація про рахунок, на який було перераховано кошти або банк-одержувача відсутня, оскільки кошти було перераховано через сторонній сервіс, доступна лише його назва - BESTOUR.

Твердження відповідача щодо того, що транзакції по її рахунку проведені без її згоди спростовуються поясненнями сторони позивача стосовно того, що паролем на вхід в «Приват24» ОСОБА_1 володіла інша особа та списанню коштів з картки відповідача передувало здійснення саме нею операції під впливом шахрая.

Таким чином, відповідач своїми діями сприяла передачі інформації, яка необхідна для здійснення фінансових операцій за допомогою «Приват24». За результатами перевірки, здійсненої банком за заявою відповідача встановлено, що 08 жовтня 2022 року не було зміни логіна та пароля на вхід «Приват24».

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Вбачається, що будь-яких доказів на підтвердження викладених у відзиві на позов обставин ОСОБА_1 суду не надано. Доводи відповідача ґрунтуються лише на її поясненнях.

Таким чином, відповідач своїми діями сприяла передачі інформації, необхідної для здійснення фінансових операцій за допомогою «Приват 24».

З позову вбачається, що відповідач зобов`язання за договором у повному обсязі не виконала, у зв`язку з цим виникла заборгованість.

Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частинами 1-3 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 638 договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У матеріалах справи міститься довідка АТ КБ «ПриватБанк», з якої вбачається, що між банком та відповідачем був підписаний кредитний договір № б/н, за яким останній було надано кредитні картки.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на відповідача вбачається, що з 27 травня 2016 року по кредитній картці був встановлений кредитний ліміт в сумі 24900 гривень, який в подальшому збільшувався.

У такому випадку факт укладення кредитного договору між сторонами є доведеним саме згідно з анкетою-заявою, яка додана позивачем до позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У матеріалах справи міститься Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг та паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем.

Зазначені документи містять інформацію щодо реальної річної процентної ставки (42 % річних - для карт Універсальна, 40,8 % - для карт Універсальна Gold) та процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (84 % річних - для карт Універсальна, 81,6 % - для карт Універсальна Gold).

З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості станом на 18 липня 2023 року вбачається, що загальна заборгованість за кредитним договором складає 33938 гривень 94 копійки.

На підтвердження користувалася кредитними коштами та часткового виконання своїх зобов`язань щодо їх повернення стороною позивача надана суду виписка по картковому рахунку відповідача.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При цьому згідно п. 3 цього Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).

Таким чином, наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, зокрема, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, підтверджує заборгованість відповідача за виданим кредитом.

Розрахунок суми заборгованості відповідача по кредитному договору наданий суду і відповідає вимогам закону.

Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кредитні кошти та проценти в добровільному порядку банку не повернуті, наявні правові підстави для стягнення із відповідача суми заборгованості по кредитного договору у загальному розмірі 33938 гривень 94 копійки.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 2684 гривні судового збору.

Керуючись статтями 207, 526, 530, 549, 610, 633, 634, 638, 1054 ЦК України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 133-142, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) 27460 гривень 28 копійок заборгованості за кредитом, 6478 гривень 66 копійок заборгованості за відсотками за користування кредитом та 2684 гривні судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: