Справа № 447/1922/23 Головуючий у 1 інстанції Павлів В.Р.
Провадження № 22-ц/811/489/24 Доповідач в 2-й інстанції Ніткевич А. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ніткевича А.В.

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.

з участю позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 11 грудня 2023 року в складі судді Павлів В.Р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявленого позову покликався на те, що 31 липня 2003 року з відповідачкою зареєстрував шлюб у Новороздільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №101 та видано свідоцтво про шлюб.

В період шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час є повнолітня.

Зазначає, що шлюб з відповідачкою виявився невдалим, він зрозумів про несумісність їхніх характерів та кардинально різні погляди і підходи до вирішення важливих життєвих та сімейних питань. На даний час між позивачем та відповідачкою стосунки фактично припинені, вони обоє дійшли до переконання, що спільне подружнє життя є неможливим. Оскільки шлюб з ОСОБА_2 носить формальний характер вважає, що існує необхідність у юридичному оформленні їхнього розлучення. Просив суд не надавати строк на примирення та розірвати шлюб з ОСОБА_2 . Наголосив, що жодних майнових претензій один до одного у них немає.

Заочним рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 11 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 31.07.2003 Новороздільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 101.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог скарги покликається на те, що між сторонами дійсно систематично виникали суперечки та конфліктні ситуації на основі поглядів щодо ведення спільного господарства. Після чергового із таких моментів, будучи емоційно збудженим, позивач пред`явив позов про розірвання шлюбу. Проте, після відкриття провадження у справі, вони з дружиною примирились, відновили стосунки на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, а відтак він має намір зберегти шлюб. Однак, через відсутність необхідних юридичних знань написав заяву про розгляд справи за його відсутності, не розуміючи змісту суті.

Вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. ст. 110, 112 СК України, зокрема не з`ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, відтак оспорюване рішення не відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Звертає увагу на те, що судове рішення ухвалено за відсутності позивача, копія такого не була йому скерована.

Просить скасувати рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 11 грудня 2023 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні 14 травня 2024 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про відмову від позову. В заяві зазначив, що він з дружиною примирилися, тому просив прийняти відмову від позову, визнати нечинним рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 11 грудня 2023 року, провадження у справі закрити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та відповідачки, які підтримали подану заяву, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заяву позивача ОСОБА_1 про відмову від позову та закриття провадження необхідно задовольнити з таких підстав.

Постановляючи рішення по суті заявлених позовних вимог ОСОБА_1 суд виходив із того, що позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а також врахувавши конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, дійшов висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Розглядаючи зазначену справу в апеляційному порядку, колегія суддів зауважує, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає, у тому числі можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

В свою чергу, відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Зважаючи на вказані обставини та враховуючи, що статтями 13, 43 ЦПК України передбачено право учасника справи розпоряджатися своїми процесуальними правами щодо предмета спору на власний розсуд, суд вважає за можливе прийняти відмову ОСОБА_1 від позову, визнати нечинним рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 206, 373, 381-382 ЦПК України,суд,-

ухвалив:

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Заочне рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 11 грудня 2023 року - визнати нечинним.

Провадження у цивільній справі №447/1922/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 14 травня 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк