КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження № 22-ц/824/4919/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Київ

Справа № 757/12549/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Проперті Групп», яка подана представником Каравасілі Христиною Михайлівною, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2023 року, ухвалене у складі судді Ільєвої Т.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейн проперті групп», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Державного підприємства «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ», третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсними результатів електронного аукціону та договорів,

встановив:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва до ОСОБА_2 , ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», ТОВ «Юкрейн проперті групп», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ДП «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ», в якому просив:

- визнати недійсними результати аукціону за лотом №Q80773b17389, що є правом вимоги за кредитним договором №0244/08/01-Nv від 04 червня 2008 року, що відбувся 26 вересня 2017 року за участю ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та громадянина ОСОБА_2 ;

- визнати недійсним Договір №775-Ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 жовтня 2017 року,

- визнати недійсним Договір від 10 жовтня 2017 року про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Антиповою І.В.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням в частині вирішення питання про судові витрати, представник ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» - Каравасілі Х.М. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині вирішення питання про судові витрати та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн., посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Вказує, що 15.04.2020 року між ТОВ «Юкрейнт Проперті Групп» та АО «Інпраксі» було укладено Договір про надання правової допомоги № б/н, відповідно до умов якого клієнт в порядку і на умовах, визначених цим Договором, надає доручення, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання, відповідно до доручення клієнта, надавати йому правову допомогу (адвокатські послуги) на умовах, визначених цим Договором. 09.02.2023 р. між АО «Інпраксі» та ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» підписано Додаток № 4 до Договору (Замовлення № 4 на надання правової допомоги), в якій сторони погодили фіксовану вартість юридичних послуг у розмірі 20 000 грн.

Вказує, що на виконання ч. 1 ст. 134 ЦПК України, на сторінці 7 відзиву на позовну заяву, представником ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» повідомлено суд про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які товариство понесло і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. При цьому, в поданих заявах по суті справи позивачем або іншими учасниками справи не подані заперечення щодо заявленого відповідачем-3 розміру судових витрат, які він поніс та очікує понести до закінчення розгляду даної справи по суті. Тобто, учасниками справи не висловлено незгоду з заявленим товариством розміром судових витрат на професійну правничу допомогу. Однак, судом першої інстанції не враховані вищевказані обставини та необґрунтовано відмовлено у відшкодуванні відповідачу-3 понесених судових витрат.

Зазначає, що сума гонорару адвоката встановлена сторонами договору у фіксованому розмірі, який не залежить від обсягу послуг та витраченого представником позивача часу, а отже, розмір витрат є визначеним та не залежить від часу роботи представника, кількості підготовлених процесуальних документів, тривалості судових засідань, участі на них тощо, тобто він є незмінним. Отже, оскільки сторони Договору погодили фіксований розмір гонорару за здійснення Адвокатським об`єднанням представництва інтересів відповідача-3, то він не був зобов`язаний надати суду чіткий розрахунок, за які саме дії були понесені судові витрати на професійну правничу допомогу. Проте, судом першої інстанції не досліджено та не здійснено оцінку положень Договору про надання правової допомоги № б/н від 15.04.2020 р., Додатку № 4 від 09.02.2023 р. до Договору про надання правової допомоги від 15.04.2020 року (Замовлення № 4 па надання правової допомоги) та Акту приймання-передачі наданих послуг № 4.1 від 25.04.2023 р. Вважає висновок суду про те, що рішення суду ніяким чином не впливає на права відповідача незаконним, оскільки він суперечить положенням п. 12 ч. 3 ст. 2, ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої у разі відмови в задоволені позову, судові витрати стягуються з позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вказує, що до матеріалів справи не додано договору про надання правової допомоги між ТОВ «Юкрейн проперті групп» та адвокатом Каравасілі Х.М., документального підтвердження витрат на правову допомогу безпосередньо адвокату Каравасілі Х.М. (зокрема, платіжного доручення про перерахування їй коштів, прибуткового касового ордеру, тощо) та розрахунку таких витрат, що є підставою для відмови у задоволенні поданого нею клопотання про стягнення таких витрат на користь ТОВ «Юкрейн проперті групп». Зазначає, що адвокат Каравасілі Х.М. не зазначена у переліку адвокатів Адвокатського об`єднання «Інпраксі», яких призначено для надання правової допомоги за цим договором з ТОВ «Юкрейн проперті групп». Докази членства (участі) адвоката Каравасілі Х.М. у Адвокатському об`єднанні «Інпраксі» в матеріалах справи відсутні і суду першої інстанції подані не були.

В ордері, виданому адвокатом Каравасілі Х.М. в суді першої інстанції, зазначено, що вона здійснює адвокатську діяльність індивідуально. При цьому, у договорі про надання правової допомоги від 15.04.2020 року прямо не встановлено право на залучення для надання правової допомоги за цим договором адвоката Каравасілі Х.М., що передбачено ст. 902 ЦК України. Ордер на надання правової допомоги в Київському апеляційному суді був уже виданий не адвокатом Каравасілі Х.М., а власне Адвокатським об`єднанням «Інпраксі» адвокату Каравасілі Х.М., як на адвоката цього об`єднання. Таким чином, підстави для надання правової допомоги були відсутні, а тому платіжне доручення до цього договору не є доказом витрат на правову допомогу безпосередньо адвокату Каравасілі Х.М..

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що обсяг матеріалів для ознайомлення адвокатом Каравасілі Х.М. становив один том; нею був підготовлений відзив, що відтворює зміст раніше поданих відзиву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, пояснень ДП «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ». Більше того, представник ТОВ «Юкрейн проперті групп» - адвокат Каравасілі Х.М. з моменту відкриття провадження у жодному з судових засідань, що були призначені та проведені у суді першої інстанції, участі не брала і представництва прав та інтересів ТОВ «Юкрейн проперті групп» в них не здійснювала.

Зазначає, що при вирішенні питання стягнення судових витрат у даній справі необхідно врахувати, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, під час захисту України від військової агресії рф отримав поранення, має на утриманні непрацездатну матір з інвалідністю.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши представника позивача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсними результатів електронного аукціону та договорів не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача у своєму клопотанні не надано чіткого розрахунку, саме за які дії в рамках даної справи були понесенні витрати, а лише вказано, що грошова сума в розмірі 20 000 грн. підлягає стягненню за представництво інтересів в Печерському районному суді м. Києва. Також, судом було відмовлено в задоволені позовних вимог, а тому рішення суду ніяким чином не впливає на права відповідача, а іншого у клопотанні представника товариства не зазначено.

З висновками суду першої інстанції в частині відмови устягненні з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу колегія суддів не погоджується, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.04.2020 року між відповідачем у даній справі ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» та Адвокатським об`єднанням «Інпраксі» було укладено договір про надання правової допомоги № б/н, відповідно до умов якого клієнт в порядку і на умовах, визначених цим Договором, надає доручення, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання, відповідно до доручення клієнта, надавати йому правову допомогу (адвокатські послуги) на умовах, визначених цим Договором.

09.02.2023 року між АО «Інпраксі» та ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» підписано додаток № 4 до договору від 15.04.2020 року (замовлення № 4 на надання правової допомоги), в якій сторони погодили фіксовану вартість юридичних послуг у розмірі 20 000 грн.

09.02.2023 року між АО «Інпраксі», що діє виключно в інтересах юридичної особи ТОВ «Юкрейн Проперті Групп», та адвокатом Каравасілі Х.М. було укладено Договір про надання правової допомоги № б/н, відповідно до умов якого Адвокатське об`єднання з метою реалізації своїх зобов`язань за Договором про надання правової допомоги № б/н від 15.04.2020 року, укладеного з клієнтом - ТОВ «Юкрейн Проперті Групп», залучає для надання правової допомоги Каравасілі Х.М. , а адвокат бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу, юридичні послуги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором та договором про надання про надання правової допомоги № б/н від 15.04.2020 року.

Відповідно до ордеру серії АІ № 1348936 ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» отримує правову допомогу на підставі Договору про надання правової допомоги б/н від 09.02.2023 року у Печерському районному суді м. Києва адвокатом Каравасілі Х.М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 10416/10 від 20.12.2021, видане Радою адвокатів Київської області на підставі рішення № 96 від 17 грудня 2021 року).

Відповідно до п. 3.2 Договору про надання правової допомоги № б/н від 09.02.2023 року, оплата наданих послуг здійснюється Адвокатським об`єднанням відповідно до домовленостей, що оформлюються додатковою угодою до цього Договору, фактичного обсягу наданих послуг на підставі виставлених рахунків та із оформленням Актів приймання-передачі послуг.

09.02.2023 року між АО «Інпраксі», що діє виключно в інтересах юридичної особи ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» та Каравасілі Х.М. підписано додаток № 1 до договору від 09.02.2023 року, про визначення обсягу повноважень та задачі поставлені перед адвокатом в межах договору, а адвокат бере на себе зобов`язання надати клієнту наступні юридичні послуги:

- підготовка процесуальних документів та представництво інтересів клієнта у судових засіданнях у суді першої інстанції, а саме в Печерському районному суді міста Києва у справі № 757/12549/20-ц.

Згідно з актом № 4.1, укладеним 25.04.2023 року між ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» та АО «Інпраксі, об`єднанням було надано наступні послуги: - звернення до Печерського районного суду м. Києва із заявою про ознайомлення з матеріалами справи № 757/12549/20-ц; - ознайомлення з матеріалами справи № 757/12549/20-ц; - формування правової позиції у справі, збирання доказів, аналіз релевантного законодавства та судової практики, підготовка та подача відзиву на позовну заяву у справі № 757/12549/20-ц; - контроль результатів розгляду справи. Вартість послуг складає 20 000 грн.

Згідно з рахунком-фактурою №1 від 28.03.2023 року, юридичні послуги відповідно до договору про надання правової допомоги від 15.04.2020 року та Замовлення № 4 від 09.02.2023 року у вигляді представництва в Печерському районному суді м. Києва складають 20000 грн. Оплата наданих послуг ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» на рахунок АО «Інпраксі» підтверджується платіжною інструкцією № 437 від 04.04.2023 року ( а.с. 47, т. 2).

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

У п. 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що «не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.»

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, зазначив наступне.

« Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 137 ЦПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 141 цього Кодексу.

Суд вважав, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 907/746/17, від 30 листопада 2020 року у справі № 922/2869/19, від 11 листопада 2021 року у справі № 910/7520/20, від 13 грудня 2022 року у справі № 910/429/21.»

У п. 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що «визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».

Відповідно до матеріалів даної справи, ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» є відповідачем, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ТОВ «Юкрейн проперті групп», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Державного підприємства «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ», третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсними результатів електронного аукціону та договорів - відмовлено.

Таким чином, при розподілі судових витрат підлягали врахуванню вимоги ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Вирішуючи питання щодо компенсації судових витрат, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для їх стягнення, оскільки представником відповідача підтверджено належними доказами понесені ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» витрати за надану йому правову допомогу у даній справі, отже, є фактичними та такими, що були неминучими для відповідача для здійснення належного захисту щодо заявлених позивачем позовних вимог, а тому враховуючи положення ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК Україні підлягають стягненню з позивача.

Разом з тим, визначаючи суму витрат, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача ТОВ «Юкрейн Проперті Груп», апеляційний суд виходить із критеріїв, визначених частиною 3 ст. 141 ЦПК України, які мають бути застосовані судом незалежно від заяви іншої сторони щодо співмірності заявлених витрат критеріям, визначеним у ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів враховує, що витрати на правову допомогу, заявлені до стягнення представником відповідача ТОВ «Юкрейн Проперті Груп», пов`язані з розглядом справи, проте не у повному обсязі відповідають критерію обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, та вважає, що витрати на послуги адвоката в сумі 20 000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими та непропорційними до предмета спору, не відповідають обсягу вчинених процесуальних дій (підготовка та подання відзиву на позовну заяву), обсягу виконаних адвокатом робіт, не відповідають критерію розумності їхнього розміру (встановлення їхньої дійсності та необхідності), виходячи з конкретних обставин справи.

Досліджуючи пропорційність заявлених витрат в сумі 20 000 грн. до предмета спору, та їх обґрунтованість, виходячи із обсягу виконаної адвокатом роботи, відповідність принципу розумності судових витрат та критерію реальності адвокатських витрат, колегією суддів із акту приймання-передачі наданих послуг від 25 квітня 2023 року встановлено, що у вказану вартість було оцінено наступні послуги: 1) звернення до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи, 2) ознайомлення з матеріалами справи, 3) формування правової позиції, збирання доказів, аналіз релевантного законодавства та судової практики, підготовка та подача відзиву на позовну заяву; 4) контроль результатів розгляду справи. При цьому в акті також зазначено, що вартість наданої правової допомоги включає в себе поштові, транспортні витрати та витрати на канцелярію ( фактичні витрати) ( а.с. 48, т. 2).

Разом з тим, колегія суддів вважає, що зазначена вартість розміру правової допомоги в сумі 20 000 грн. не є обґрунтованою належним чином, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, будь-яких доказів, про які йдеться у акті, до відзиву на позовну заяву адвокатом Каравасілі Х.М. подано не було. Щодо аналізу релевантного законодавства та судової практики, то вказана робота не є самостійним видом правової допомоги, а є складовою при підготовці відзиву на позовну заяву.

Крім того, відповідно до п.2 ч. 1 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Оскільки будь-яких доказів про понесення фактичних витрат, необхідних для надання правничої допомоги, до акту додано не було, то вказівку про них у акті також неможливо вважати обґрунтованою.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення заявленої суми судових витрат в розмірі 20 000 грн. та стягнення з позивача на користь ТОВ «Юкрейн Проперті Груп» витрат на професійну правничу допомогу на суму 5000 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. є доведеним, документально обґрунтованим та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідно до пунктів 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача є частково обґрунтованими, адже судом першої інстанції не враховано положення ч.2 ст. 141 ЦПК Україні, а тому колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови відповідачу ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» у відшкодуванні судових витрат та ухвалення в цій частині нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Проперті Групп», яка подана представником Каравасілі Христиною Михайлівною, - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2023 року - скасувати в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Проперті Групп» у відшкодуванні судових витрат та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Проперті Групп» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 ( п`ять тисяч) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22 травня 2024 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.