КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4125/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі Близнюк А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Деснянського районного суду міста Києва від 4 вересня 2023 року (суддя Зотько Т.А.) про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

у вересні 2023 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт, що він здійснює постійний сторонній догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка за станом свого здоров`я, відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, а також, що відсутні інші особи, окрім нього, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 .

Мотивуючи свої вимоги, заявник зазначав, що він є особою, яка зайнята постійним стороннім доглядом та перебуває на обліку як одержувач компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги на непрофесійній основі, за своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка відповідно до висновку ЛКК КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги» від 26 червня 2023 року № 341 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Заявник посилався на те, що його батько ОСОБА_3 та брат ОСОБА_4 померли, він є єдиною особою, яка здійснює піклування за своєю матір`ю, прибирає житло, готує їжу, купує необхідні ліки та продукти харчування, забезпечує супровід до лікарів, психолога, на курси соціальної адаптації тощо.

Заявник зазначав, що встановлення факту здійснення постійного догляду за своєю матір`ю необхідно для реалізації прав, передбачених діючим законодавством, для захисту прав хворого, який за станом здоров`я потребує стороннього догляду та для можливості офіційного підтвердження такого догляду у державних органах.

Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 4 вересня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу судді скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заявник посилається на те, що у своїй заяві зазначив, що з 1 червня 2023 року

перебуває на обліку як одержувач компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі за своєю матір`ю в Управлінні соціального захисту населення Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації та є особою, яка зайнята постійним стороннім доглядом на непрофесійній основі за своєю матір`ю, що підтверджується відповідною довідкою, виданою 17 серпня 2023 року, тому суд першої інстанції безпідставно посилався на положення Закону України «Про соціальні послуги» та роз`яснював порядок їх отримання.

Заявник вважає, що оскаржувана ухвала призводить до неможливості реалізації ним прав, передбачених діючим законодавством, для захисту хворої матері, яка потребує стороннього догляду та офіційного підтвердження такого догляду у державних органах.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

ОСОБА_1 та Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду апеляційної скарги (с.с.52,53,54), у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, клопотання про його перенесення не подали, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суддя виходив з того, що питання про призначення постійного догляду вирішує відповідний орган опіки та піклування за місцем проживання особи, яка потребує догляду, а відтак розгляд даної заяви не передбачено у судовому порядку.

Проте, повністю погодитися з таким висновком судді колегія суддів не може з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Тобто, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частина 1 статті 318 ЦПК України визначає, що у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Відмовляючи у відкритті провадження за даною заявою та роз`яснюючи порядок призначення постійного догляду відповідно до положень Закону України «Про соціальні послуги», суддя першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 надав документи, які підтверджують, що він перебуває на обліку в Деснянському Управлінні соціального захисту населення і одержує компенсацію як фізична особа, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі особі з когнітивними порушеннями - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з цим, заява ОСОБА_1 не містить обґрунтування, яке юридичне значення має факт, який він просить встановити у судовому порядку, і які юридичні наслідки встановлення даного факту.

Без з`ясування цих обставин суд позбавлений можливості визначити питання чи підлягає встановленню даний факт у судовому порядку, а також визначити коло заінтересованих осіб.

За таких обставин, суддя повинен був залишити заяву ОСОБА_1 без руху та встановити заявнику строк для зазначення мети встановлення факту.

Отже, ухвала судді про відмову у відкритті провадження у справі є передчасною.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи у відкритті провадження у справі, суддя допустив порушення норм процесуального права, не повно з`ясував обставини та мету звернення заявника до суду, тому ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Деснянського районного суду міста Києва від 4 вересня 2023 року скасувати, матеріали справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація про встановлення факту, що має юридичне значення, направити до Деснянського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді О.В. Борисова

В.М. Ратнікова