ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м.Суми

Справа №591/1427/20

Номер провадження 22-ц/816/508/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Сумська міська рада, ОСОБА_2 ,

треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грицика Геннадія Олексійовича

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 вересня 2023 року, в складі судді Сидоренко А.П., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 15 вересня 2023 року,/

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сумської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення та його скасування.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 2015 року він є власником 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , площею 42,4 кв.м. Ця квартира приватизована згідно з ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4

16 травня 2017 року відповідно до рішення Сумської міської ради № 235 переведено частину житлового будинку квартирного типу загальною площею 42,4 кв.м в будинок садибного типу по АДРЕСА_1 , який є спільною частковою власністю ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4

19 вересня 2017 року відповідно до рішення Сумської міської ради № 507 житловому будинку загальною площею 42, 4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами присвоєно поштову адресу АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 24 липня 2019 року № 174971269 ОСОБА_1 є власником 1/3 частини житлового будинку, загальною площею 42,4 кв.м., опис об`єкта житлової нерухомості: житловий будинок «А-1» з житловою прибудовою «АП» та прибудовою «а», ганок з навісом «а1», навіс «а2», сарай «Б», сарай «В», погріб «пг», убиральня «Й», літній душ «Е», хвіртка № 1, огорожа № 2, адреса: АДРЕСА_2 .

Однак, він не може скористатися своїм законним правом на отримання земельної ділянки у власність для обслуговування жилого будинку, господарських будівель, у зв`язку з тим, що рішенням Сумської міської ради від 06 лютого 2008 року № 1223-МР земельну ділянку на якій знаходиться його майно незаконно передано у власність іншої особи ОСОБА_2

2006 році ОСОБА_2 замовлено виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Сумської міської ради від 06 лютого 2008 року № 1223-МР земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 , фактична площа якої 0,4086, передано у власність ОСОБА_2 , відповідно до розміру ідеальної частини 66/100 від 0,100.

Згідно договору від 9 жовтня 1990 року (аркуш 34-35 технічної документації) ОСОБА_2 отримала у власність квартиру, яка складається з 4 кімнат, за адресою АДРЕСА_2 . Технічна документація не містить жодних доказів того, що частину житлового будинку квартирного типу ОСОБА_2 переведено в індивідуальний житловий будинок та про присвоєння поштової адреси.

Враховуючи, що на момент прийняття оскаржуваного рішення у ОСОБА_2 не перебуває у власності житловий будинок (згідно договору відбувся перехід права власності на квартиру), вона не могла отримати у власність земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва. Земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і допоміжними приміщеннями є майном співвласників, які визначають порядок його використання.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Сумської міської ради від 06 лютого 2008 року № 1223-МР в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , фактична площа якої 0,4086, відповідно до розміру ідеальної частини 66/100 від 0,100.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 вересня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сумської міської ради, ОСОБА_2 , треті особа: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання незаконним рішення та його скасування, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Грицик Г.О., посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Вирішити питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 6000 грн.

Доводить, що оскаржуваним рішенням Сумської міської ради порушено норми Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України, оскільки приватизація землі власником квартири не передбачена ні земельним, ні цивільним законодавством. Вказує, що житловий будинок АДРЕСА_3 , складається з квартири АДРЕСА_4 відповідача та частки житлового будинку, однак право власності на землю оформлено на власника квартири, а власник частини житлового будинку не може отримати у власність частину земельної ділянки.

Вважає, що Сумська міська рада порушила порядок передачі земельної ділянки у власність, так як земельна ділянка під двоквартирним будинком не передається у власність власника квартири, а передається в користування або у власність ОСББ.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Борох В.М., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване. Категорично не погоджується з доводами апеляційної скарги, вони не спростовують висновків суду першої інстанції. Зазначає, що судом не було встановлено обставин, які б вказували на те, що станом на час прийняття рішення Сумської міської ради № 1223-МР від 06 лютого 2008 року будинок мав статус багатоквартирного житлового будинку. Вказує, що позивач набув право власності на 1/3 частину квартири 29 грудня 2015 року та на час прийняття оскаржуваного рішення не набув у власність чи постійне користування земельну ділянку, на якій розташований цей будинок і яка необхідна для його обслуговування. Тобто, рішенням Сумської міської ради № 1223-МР від 06 лютого 2008 року права позивача, як співвласника квартири за вказаною адресою, не порушувались.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вважає, що статус житлового приміщення, в якому проживає позивач, ніяк не впливає на законність рішення Сумської міської ради про передачу саме відповідачу земельної ділянки. Вказує, про відсутність у матеріалах справи доказів неможливості здійснити позивачем приватизацію частини земельної ділянки як власнику частини будинку, не надано відповідного рішення органу місцевого самоврядування про відмову у передачу в його приватну власність земельної ділянки або її частини під будинком, господарськими будинками та спорудами. Доводить, що в момент прийняття оскаржуваного рішення орган місцевого самоврядування діяв у межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством.

Сумська міська рада також просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що оскаржуване рішення Сумської місткої ради від 06 лютого 2008 року у цей же день було опубліковане на Муніципальному інформаційному порталі, тому отримавши свідоцтво про право власності на житло від 29 грудня 2015 року позивач став повноцінним власником квартири, а тому знав або повинен був знати про всі можливі обмеження, пов`язані з приватизованою квартирою. Вказує про не надання суду доказів звернення позивача до Сумської міської ради за отриманням земельної ділянки під належним житлом та доказів відмови йому у реалізації такого права.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Давидова А.Г., який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про право власності від 29 грудня 2015 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 (1/3) та членам її сім`ї: ОСОБА_3 (1/3), ОСОБА_1 (1/3). Квартира приватизована згідно із ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Свідоцтво видане на підставі розпорядження управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради від 25 грудня 2015 року № 460 (т. 1, а.с.5).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 16 травня 2017 року №235 переведено частину житлового будинку квартирного типу загальною площею 42,4 кв.м. в будинок садибного типу по АДРЕСА_1 , який є спільною частковою власністю ОСОБА_4 ,, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 6).

Відповідно до рішення Сумської міської ради від 19 вересня 2017 року №507 житловому будинку загальною площею 42,4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 (т. 1, а.с.7-8).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 липня 2019 року № 174971269 ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частини житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1, а.с.9-10).

ТОВ «Бюро технічної інвентаризації та експертиз» 04 липня 2019 року виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1, а.с.11-16).

Як вбачається з реєстраційного посвідченого, наявного в інвентарній справі №73671 на будинок АДРЕСА_3 , Сумське обласне бюро технічної інвентаризації посвідчує, що цілий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_3 , зареєстрований за житлово-експлуатаційним об`єднанням Зарічного району на підставі рішення Зарічного райвиконкому від 19 червня 1986 року № 239 і записаний в реєстрову книгу 7 стор. 18 за реєстровим №623 (а.с. 26 інвентаризаційної справи).

У липні 1990 року Сумське міське житлово-екпслуатаційне об`єднання звернулося до Сумського ОБТІ з проханням визначити ідеальну долю квартири АДРЕСА_5 , житлову і загальну площу (а.с. 32 інвентаризаційної справи).

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської Ради народних депутатів від 21 червня 1990 року № 123 Виконком Сумської міської Ради народних депутатів вирішив продати квартиру АДРЕСА_5 ОСОБА_2 (а.с. 70-71 інвентаризаційної справи).

Згідно копії договору купівлі-продажу від 10 жовтня 1990 року, укладеного між Виконкомом Сумської міської Ради народних депутатів та ОСОБА_2 , остання придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка складається з чотирьох кімнат, загальною площею 87,4 кв.м., квартира під номером АДРЕСА_4 , що складає 66/100 часток, з надвірними спорудами. Договір посвідчено старшим державним нотаріусом Чут Л.М. та зареєстровано в реєстрі за № 3-4283 (т. 1, а.с.45-47, а.с.38-39 інвентаризаційної справи).

17 січня 1991 року виготовлено технічний паспорт на будинок за адресою: АДРЕСА_6 , власник будинку ОСОБА_2 (т. 1, а.с.40-41).

У вересні 1997 року ОСОБА_2 видано довідку-характеристику на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , згідно якої їй належить на праві власності 66/100 будинку за вказаною адресою на підставі договору купівлі-продажу від 10 жовтня 1990 року та 34/100 вказаного будинку належить ЖЕО Зарічного району на підставі рішення Зарічного райвиконкому від 19 серпня 1986 року № 239 (т. 1, а.с.42).

Департаментом геодезії, картографії та кадастру ДП «Сумигеодезкартографія» виготовлена технічна документація із земелеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 (т. 1, а.с.17-25).

20 листопада 2006 року спеціалістом ДП «Сумигеодезкартографія» в присутності землевласника ОСОБА_2 та суміжних землевласників (землекористувачів) Заболотна та ТОВ «Хімік-Інвест-Сервіс» складено акт про погодження (встановлення) меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 30-32).

Згідно висновку на затвердження технічної документації із землеустрою, по складанню документів що посвідчують право на земельну ділянку загальною площею (0,04086 га), для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею (0,1000 га), та ведення осг площею (0,3086 га) Управлінням архітектури та містобудування Сумської міської ради від 15 лютого 2007 року, розглянувши технічну документацію із землеустрою, по складанню документів що посвідчують право на земельну ділянку загальною площею (0,4086 га), для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею (0,1000 га), та ведення ОСГ площею ( 0, 3086 га),за адресою АДРЕСА_3 , гр. ОСОБА_2 погоджено її при умові виконанням обмежень та вимог містобудівного характеру:

- замовнику дозволяється експлуатація земельної ділянки за призначенням, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, та ведення садівництва;

- забороняється будівництво та добудова об`єктів будь якого призначення та перепланування на прибудинковій території без дозволу виконавчого комітету Сумської міської ради;

- забороняється прокладка інженерних мереж без відповідного дозволу, технічних умов та архітектурно-планувального завдання;

- в разі використання земельної ділянки не за призначенням наданий висновок втрачає юридичну силу і потребує подальшого перегляду;

- інші права визначаються законами України (т. 1, а.с. 34-38).

28 червня 2007 року, Сумське міське управління земельних ресурсів надало висновок до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 66/100 частини за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1, а.с. 33).

У висновку зазначено, що розглянувши матеріали технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на 66/100 частини земельної ділянки гр. ОСОБА_2 загальною площею 0.4086 га з них: 0.1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та 0,3086 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_3 , Сумське міське управління земельних ресурсі погодило технічну документацію. Обмеження та сервітути на земельну ділянку не встановлені.

Рішенням Сумської міської ради від 06 лютого 2008 року № 1223-МР «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам» ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 , в розмірі 66/100 ідеальної частини від загальної площі земельної ділянки 0,1000 га (т. 1, а.с.26-28).

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 28 квітня 2009 року Серії ЯЕ № 404626, на підставі рішення Сумської міської ради від 06 лютого 2008 року № 1223-МР ОСОБА_2 , передано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_3 . Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (т. 1, а.с. 82-83).

Рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог мотивоване тим, що всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог про скасування рішень Сумської міської ради від 06 лютого 2008 року № 1223-МР «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам», яким ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 , в розмірі 66/100 ідеальної частини від загальної площі земельної ділянки 0,1000 га, та відсутнє порушення права позивача під час прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, яке підлягає судовому захисту.

Такі висновки суду узгоджуються з матеріалами справи та відповідають вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Повноваження органів місцевого самоврядування у галузі земельних відносин визначені статтями 12, 40, 118, 121 Земельного кодексу України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Так, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад, а також передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.

Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України (тут і далі в редакції, яка діяла станом на дату прийняття оспорюваного рішення Сумської міської ради) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Згідно із ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданої органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Отже, недійсним у судовому порядку може бути визнано акт (рішення) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових осіб, якщо він не відповідає вимогам законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав акт (рішення), але при цьому обов`язковою умовою для визнання акту недійсним є порушення в зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 90 ЗК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Власники земельних ділянок мають право продавати, іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, самостійно господарювати на своїй землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку встановленому законом.

Згідно зі ст.ст. 152, 153, 155 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених Земельним кодексом та іншими Законами України. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосуванням інших, передбачених Законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ч.ч. 2,3 ст. 42 ЗК України у разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 набув право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_7 , 29 грудня 2015 року та станом на час прийняття оскаржуваного рішення Сумської міської ради від 06 лютого 2008 року №1223-МР не був власником чи постійним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей будинок і яка необхідна для його обслуговування.

Матеріали справи не містять даних, що на момент прийняття оскаржуваного рішення Сумської міської ради будинок за вказаною адресою мав статус багатоквартирного жилого будинку чи створювалося ОСББ та ініціювалося питання про право на земельну ділянку, на якій розташований будинок і прибудинкова територія

Тобто, на момент ухвалення рішення Сумської міської ради від 06 лютого 2008 року №1223-МР права ОСОБА_1 , як співвласника квартири по АДРЕСА_3 , не порушувались, так як таке право ним набуте лише у 2015 році.

За таких обставин, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що на час прийняття рішення Сумської міської ради від 06 лютого 2008 року №1223-МР «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадян» були відсутні підстави для відмови у передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_3 , оскільки в момент прийняття оскаржуваного рішення орган місцевого самоврядування діяв у межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством

Тому доводи позивача відносно протиправності оскаржуваного ним рішення ради з підстав обмеження його в праві на отримання земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку та господарських споруд через незаконність передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_3 , не доведені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду про те, що під час отримання у власність спірної земельної ділянки ОСОБА_2 було дотримано законодавчо встановленої процедури оформлення та реєстрації права власності.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог та відсутність порушеного права позивача під час прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, яке б підлягало судовому захисту.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду також не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грицика Геннадія Олексійовича залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина