ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м.Суми

Справа №591/5308/22

Номер провадження 22-ц/816/571/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Пєтуховим Андрієм Юрійовичем,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 листопада 2023 року у складі судді Сидоренко А.П., ухваленого в м. Суми, повний текст якого виготовлено 07 листопада 2023 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Сумської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Сумській області про відшкодування моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Пєтухова А.Ю. звернувся з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відділом кіберполіції в Сумській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України 05 червня 2022 року в ході моніторингу інтернет-ресурсу, соціальної мережі «Фейсбук», встановлено обліковий запис « ОСОБА_2 », на сторінці якого виявлено публікацію з інформацією про незаконне поводження зі зброєю та бойовими припасами з боку громадян України. За поданням відділу кіберполіції в Сумській області Департаменту кіберполіцї Національної поліції України відділом з розслідування особливо важливих справ слідчого управління ГУНП в Сумській області 06 липня 2022 року відносно нього було відкрите кримінальне провадження №0000103 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Надалі не маючи жодних доказів, мотивів та інших фактів, прокурор, який здійснював процесуальне керівництво, погодив клопотання слідчого на обшуки у нього, також погодив тимчасовий доступ до інформації, яка його стосується. На час погодження клопотань слідчого, які обмежують права ОСОБА_1 , не мав ніяких доказів, мотивів та інших фактів, які б вказували хоч на якесь відношення його до облікового допису « ОСОБА_2 » соціальної мережі «Фейсбук».

Вказує на те, що в ході проведення обшуків 27 серпня 2022 року у нього були вилучені особисті речі (мобільні телефони 3 штуки), які були повернуті лише 03 вересня 2022 року, також були вилучені речі, до яких він не мав ніякого відношення та були проведені обшуки в тих місцях де він не мешкав та речами, якими не користується, всього було проведено 4 обшуки. Доказів щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України у позивача не знайдено.

Слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт вилученого під час проведення обшуку майна.

Кримінальне провадження №0000103 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України було закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, що є реабілітуючою підставою по суті та передбачена п.2 ч. 1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94-ВР), ст.1176 ЦК України, а тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

Слідство тривало протягом 3 місяців, а тому вбачає, що розмір моральної шкоди становить 19500,00 грн із наступного розрахунку: мінімальна заробітна плата за кожен місяць відкритого кримінального провадження (6500,00 грн.*3 місяці = 19 500 грн.). Це мінімальний розмір для відшкодування моральної шкоди, що гарантований державою, згідно ст. 13 вказаного Закону.

Крім того, він змушений звернутися до адвоката за правовою допомогою, з метою захисту своїх прав та обов`язків, адже дії органів досудового розслідування були неправомірні.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на свою користь кошти в сумі 19500 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, а також кошти в сумі 9000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Зарічного районного суду Сумської області від 01 листопада 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Пєтухова А.Ю., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що кримінальне провадження відкрито на підставі виявленого у ході проведення моніторингу інтернет-ресурсу, соціальної мережі «Фейсбук» облікового запису « ОСОБА_2 » на сторінці якого виявлено публікацію з інформацією про незаконне поводження із зброєю та бойовими припасами з боку громадян України. Причетність безпосередньо позивача до цього кримінального правопорушення не вбачається. Проте, слідчим проведено ряд обшуків за адресами де він не проживав. Вказує на те, що вилучене під час обшуків майно, яке жодного відношення до кримінального провадження не має, не було відразу повернуто , що також є порушенням його прав.

Звертає увагу на те, нормами КПК України не передбачено можливість оскарження ухвал слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

На переконання заявника апеляційної скарги, відмовляючи у накладені арешту на вилучене під час обшуку майно, слідчим суддею взято під сумнів існування законних підстав щодо проведення обшуків, в результаті яких було вилучено майно.

Крім того, вважає, що мав місце факт незаконного кримінального переслідування його з боку правоохоронних органів.

Сумською обласною прокуратурою, ГУНП в Сумській області та Державною казначейською службою України подані відзиви на апеляційну скаргу, в яких посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просять його залишити без змін, а доводи апеляційної скарги залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 липня 2022 року зареєстровано кримінальне провадження №0000103 з таким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 05 липня 2022 року в ході проведення моніторингу інтернет-ресурсу, соціальної мережі «Фейсбук», встановлено обліковий запис « ОСОБА_2 » на сторінці якого виявлено публікацію з інформацією про незаконне поводження зі зброєю та бойовими припасами з боку громадян України (ЖЕО 312). Орган досудового розслідування Головне управління Національної поліції в Сумській області (а.с. 149).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2022 року у справі № 591/3342/22, провадження № 1-кс/591/2140/22 у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Сумській області Шуляк Б.В. про накладення арешту на майно, відмовлено.

Відмовляючи в задоволені клопотання слідчого про накладення арешту на мобільні телефони, що належать ОСОБА_1 , які були вилучені в ході проведення обшуку за місцем його мешкання, слідчий суддя послався на те, що слідчим не доведено того, що вилучені під час обшуку мобільні телефони відповідають критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а, відповідно, що вони є речовими доказами (а.с. 10).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2022 року у справі № 591/3342/22, провадження № 1-кс/591/2125/22 у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Сумській області Шуляк Б.В. про накладення арешту на майно відмовлено.

Відмовляючи в задоволені клопотання слідчого про накладення арешту на газовий балон та ноутбук із зарядним пристроєм, які були вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя послався на те, що доказів того, що за вказаною адресою проживає ОСОБА_1 та що вилучене майно належить останньому, не надано. Крім того, з огляду на внесені у ЄРДР відомості не зрозуміло, яке відношення ОСОБА_1 має до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні №0000103 від 06 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також слідчим не доведено, що вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , предмети є речовими доказами, оскільки вони очевидно не відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України (а.с.11).

Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Сумській області від 30 вересня 2022 року, кримінальне провадження Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000103 від 06 липня 2022 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України (а.с.12-13).

Зі змісту постанови вбачається, що за матеріалами кримінального провадження мешканець Сумської області ОСОБА_1 , використовує персональну сторінку під нік-неймом « ОСОБА_2 » в соціальній мережі «Фейсбук», під час користування якою останній повідомив про перевезення та зберігання бойових припасів та зброї на території Сумської області.

Проаналізувавши проведені процесуальні та слідчі дії та матеріали кримінального провадження у повній сукупності, дійшов до висновку, що у ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню не встановлено жодних доказів та фактів, які б свідчили про причетність ОСОБА_1 до діяльності, що пов`язана з незаконним поводженням зі зброєю та бойовими припасами на території Сумської області.

04 серпня 2022 року ОСОБА_1 уклав з адвокатським бюро «Андрія Пєтухова» договір № 04/08/22 про надання послуг з професійної правничої допомоги, згідно предмету якого за цим договором адвокатське бюро зобов`язується надати послуги з професійної правничої допомоги, а саме послуги з представництва та захисту інтересів клієнта в судах різних інстанцій в усіх категоріях справ та вчинення інших дій за дорученням клієнта (а.с. 17-20).

У відповідності до додатку № 2 до цього договору сторони визначили вартість надання послуг з професійної правничої допомоги, відшкодування витрат та порядок оплати та за п. 4 розрахунок загальної вартості послуг за цим договором за надання юридичних консультацій та здійснення захисту прав та інтересів клієнта у кримінальному провадженні 4000 грн 00 коп., зазначивши одиницею виміру год. за кількістю -5 (а.с. 21).

03 жовтня 2022 року цими ж сторонами укладено додаткову угоду № 03/10/2022 до договору про надання послуг з професійної правничої допомоги № 04/08/2022 та згідно додатку 2-1 визначено загальну вартість послу за цим договором: підготовка позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду та додатків до неї в розмірі 5000 грн 00 коп. (а.с. 22,23).

Позивачем надано копію квитанції від 04 серпня 2022 року на суму 4 000 грн 00 коп. про сплату за надання професійної правничої допомоги адвокату Пєтухову А.Ю. (а.с.15), а також копію квитанції від 03 жовтня 2022 року на суму 5 000 грн 00 коп. про сплату ОСОБА_1 за надання професійної правничої допомоги адвокату Пєтухову А.Ю (а.с. 16).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час судового розгляду не було встановлено обставин, які б вказували на незаконність проведення обшуків, на які посилається позивач у позовній заяві, та ураховуючи відсутність доказів на підтвердження факту незаконності дій відповідачів по проведенню обшуку у приміщенні за місцем його проживання, наслідком чого стало, на думку позивача, завдання йому моральних страждань, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди, завданої незаконними діями відповідачів при проведенні ними досудового розслідування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, її посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Норми статей 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, ці норми не заперечують наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно із статтею 2 вказаного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанції, належним чином оцінив зібрані докази, правильно застосував положення статей 1167, 1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів передбачених частиною 1 статті 1176 ЦК України підстав для відшкодування йому моральної шкоди, що є його процесуальним обов`язком у відповідності до вимог статей 12, 81 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду.

Встановлено, що обшуки у позивача були санкціоновані та проведені на підставі ухвал слідчого судді. Питання обґрунтованості поданого слідчим клопотання про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 та в належній йому на підставі власності квартирі, а також наявності правових підстав для надання слідчому такого дозволу виступало предметом судового розгляду, при постановлені слідчим суддею ухвал.

Відмова у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене у позивача під час обшуку майно, не свідчить про незаконність проведених обшуків.

Відповідно до статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Позивач не спростовує той факт, що вилучені під час обшуку речі були йому повернуті після постановлення слідчим суддею ухвал про відмову у задоволенні клопотання про накладення на них арешту

Таким чином, беручи до уваги те, що позивач під слідством та судом не перебував, а незаконність проведених у нього обшуків не було встановлено, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Пєтуховим Андрієм Юрійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов