21.05.2024 Провадження по справі № 2/940/256/24
Справа № 940/369/24
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П..

при секретарі : Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики,

встановив:

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що є правонаступником права вимоги за зобов`язаннями ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів», звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 19891,25 гривень заборгованості за договором позики № 72136888 від 14.01.2023 року, укладеним між нимта ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 72136888, відповідно якого відповідачу надано грошові кошти в позику в сумі 2000 гривень (відповідно до додаткової угоди від 20.01.2023 року 5500 гривень) на строк 16 днів зі сплатою відсотків за користування позикою в розмірі 2,5% в день (фіксована) та 2,7% в день (за понадстрокове користування позикою), в обмін на зобов`язання відповідача повернути позику та сплатити відсотки за користування нею у відповідності до умов договору. На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши ОСОБА_1 грошові кошти, проте останній своїх зобов`язань належним чином не виконав, порушуючи умови договору позики, в результаті чого виникла заборгованість за договором загальною сумою 19891,25 грн., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку.

Крім того, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що є правонаступником права вимоги за зобов`язаннями ТОВ «Маніфою», звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 12267,20 гривень заборгованості за договором позики № 5612724 від 21.05.2023 року, укладеним між нимта ТОВ «Маніфою».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.05.2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 5612724, відповідно якого відповідачу надано грошові кошти в позику в сумі 4100 гривень на строк 68 днів зі сплатою відсотків за користування позикою в розмірі 2,49% в день, в обмін на зобов`язання відповідача повернути позику та сплатити відсотки за користування нею у відповідності до умов договору. На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши ОСОБА_1 грошові кошти, проте останній своїх зобов`язань належним чином не виконав, порушуючи умови договору позики, в результаті чого виникла заборгованість за договором загальною сумою 12267,20 грн., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку.

08.04.2024 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Із матеріалів справи встановлено, що 14.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 72136888, відповідно якого відповідачу надано грошові кошти в позику в сумі 2000 гривень (відповідно до додаткової угоди від 20.01.2023 року 5500 гривень) на строк 16 днів зі сплатою відсотків за користування позикою в розмірі 2,5% в день (фіксована) та 2,7% в день (за понадстрокове користування позикою), в обмін на зобов`язання відповідача повернути позику та сплатити відсотки за користування нею у відповідності до умов договору (а.с. 7-11). На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши ОСОБА_1 грошові кошти, проте останній своїх зобов`язань належним чином не виконав, порушуючи умови договору позики, в результаті чого виникла заборгованість за договором загальною сумою 19891,25 грн., в тому числі: 5500 грн. основного боргу та 14391,25 грн. заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором позики за період з 26.07.2023 року по 29.02.2024 року (а.с. 18).

Відповідно договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року та додаткових угод до нього № 2 та № 9 від 28.07.2021 року та від 26.07.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів»право вимоги за договором позики № 72136888 від 14.01.2023 року, укладеним із ОСОБА_1 на суму 19891,25 грн. відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (копія договору а.с. 12-13, копії додаткових угод № 2 та № 9 від 28.07.2021 року та від 26.07.2023 року а.с. 14, 15, копія акту прийому-передачі Реєстру боржників від 26.07.2023 року а.с. 16, витяг з Реєстру боржників № 8 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року від 26.07.2023 року а.с. 17).

Крім того, 21.05.2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 5612724, відповідно якого відповідачу надано грошові кошти в позику в сумі 4100 гривень на строк 68 днів (відповідно до додаткової угоди від 22.05.2023 року днів) зі сплатою відсотків за користування позикою в розмірі 2,49% в день, в обмін на зобов`язання відповідача повернути позику та сплатити відсотки за користування нею у відповідності до умов договору (а.с. 24-36). На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши ОСОБА_1 грошові кошти, проте останній своїх зобов`язань належним чином не виконав, порушуючи умови договору позики, в результаті чого виникла заборгованість за договором загальною сумою 12267,20 грн., в тому числі: 4100 грн. основного боргу та 8167,20 грн. заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором позики за період з 18.10.2023 року по 29.02.2024 року (а.с. 42).

Відповідно договору факторингу № 18-10/2023 від 18.10.2023 року ТОВ «Маніфою»право вимоги за договором позики № 5612724 від 21.05.2023 року, укладеним із ОСОБА_1 на суму 12267,20 грн. відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (копія договору а.с. 37-39, копія акту прийому-передачі Реєстру боржників від 18.10.2023 року а.с. 40, витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 18-10/2023 від 18.10.2023 року а.с. 41).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Із дослідженого судом договору позики № 72136888 від 14.01.2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів», встановлено, що останній укладений в електронній формі та зі сторони споживача підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 2w62jOAJYE.

Із дослідженого судом договору позики № 5612724 від 21.05.2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Маніфою», встановлено, що останній укладений в електронній формі та зі сторони споживача підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором v20651.

Отже, підписання договорів позики № 72136888 від 14.01.2023 року та № 5612724 від 21.05.2023 року свідчить про те, що ОСОБА_1 всі умови цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договорів діяли свідомо, були вільні в укладенні даних договорів, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачем порушено умовидоговору позики № 72136888 від 14.01.2023 року, укладеного між нимта ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів», а також умови договору позики № 5612724 від 21.05.2023 року, укладеного між нимта ТОВ «Маніфою», та не виконано взятих на себе зобов`язань.

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 3028 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 60945 від 05.03.2024 року (а.с. 1), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідача.

Керуючись ст.ст. 525-527, 530, 536, 610, 625, 629, 1046, 1048, 1050 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 в АТ «ТАСКОМБАНК»:

- 19891 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто одну) гривню 25 копійок заборгованості за договором позики № 72136888 від 14.01.2023 року, укладеним між ним та ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів»,

- 12267 (дванадцять тисяч двісті шістдесят сім) гривень 20 копійок заборгованості за договором позики № 5612724 від 21.05.2023 року, укладеним між ним та ТОВ «Маніфою»,

- 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя: Т.П.Косович