Провадження № 22-ц/4808/699/24
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.

за участю секретаря Кузнєцова В.В.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Львів», фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду

справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року, постановлену судом у складі судді Польської М.В.,

за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Львів», фізичної особи- ОСОБА_3 про захист прав споживача, стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 13.01.2020 року між ним та ТзОВ «Музенідіс Тревел Львів», за дорученням якого діяла турагент ФОП ОСОБА_2 , був укладений договір на туристичне обслуговування, відповідно до якого позивач мав отримати комплекс туристичних послуг, а саме з організації проведення відпочинку в Греції в період з 02.09.2020 року по 12.09.2020 року. ФОП ОСОБА_2 надала турпослуги пов`язані з бронюванням готелю і 13.01.2020 року ОСОБА_1 передав ФОП ОСОБА_2 кошти в якості передоплати в сумі 17468.00грн та отримав договір туристичних послуг.

В подальшому позивач не міг зв`язатися з відповідачем і лише 09.08.2020 року відповідач повідомив про перенесення подорожі, в зв`язку з ковідом на 02.09.2021 року.

Позивач 21.07.2021 року звернувся до відповідача про повернення коштів, після повідомлення, однак жодної відповіді не отримав, станом на 31.07.2023 року відповідач не вчинив жодних дій з повернення коштів позивачу.

Крім того, зазначив, що позивачу завдано моральну шкоду, яка полягалє в суттєвих емоційних стражданнях, пов`язаних з невиконанням договору про надання туристичних послуг, надання в грубій формі відмови про повернення коштів, відсутності запланованого відпочинку.

У зв`язку з викладеним просив суд стягнути з ТзОВ «Музенідіс Тревел Львів» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його користь суму матеріальних збитків у розмірі 17 468,50 грн та моральну шкоду у розмірі 12 000 грн.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Музенідіс Тревел Львів», ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг, закрито в частині вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Музенідіс Тревел Львів».

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року постановити нову ухвалу, якою матеріали цивільної справи №344/17593/23 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Музенідіс Тревел Львів», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг в частині позовних вимог до ТОВ «Музенідіс Тревел Львів» передати на розгляд Господарському суду Львівської област, в провадженні якого перебуває справа №914/4064/21 про банкрутство ТОВ «Музенідіс Тревел Львів» для розгляду по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник посилаєтья на те, що суд першої інстанції закриваючи провадження по справі в частині вимог до ТОВ «Музенідіс Тревел Львів» не врахував правові висновки, викладені в постанові Великої палати Верховного суду від 12.03.2019 року у справі №918/420/16, від 15.01.2020 року у справі №607/6254/15-ц, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі №908/4057/14, від 11.07.2018 року у справі №922/3040/17, від 29.11.2019 року у справах №908/130/15-г, №923/1194/17, від 05.02.2020 року у справі №921/557/15-г, згідно яких суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 01.02.2022 року відкрито провадження у справі №914/4064/21про банкрутство ТОВ «Музенідіс Тревел Львів» , тому суд першої інстанції мав передати справу на розгляд господарського суду Львівської області, а не закривати провадження у справі в частині вимог.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином.

У судове засідання представник ТОВ «Музенідіс Тревел Львів» та фізична особа-підприємець ОСОБА_2 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції встановивши, що ТОВ «Музенідіс Тревел Львів» перебуває в стані припинення, дійшов висновку, що провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до «Музенідіс Тревел Львів» слід закрити, оскільки такі вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, що не позбавляє права позивача подати відповідний позов до Господарського суду, який розглядає справу про банкрутство щодо даної юридичної особи.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не в повній мірі відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства: цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями належності справ до цивільної юрисдикції є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Водночас ГПК України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (стаття 1 ГПК України). Справи, що відносяться до господарської юрисдикції, наведені в статті 20 ГПК України, серед яких, зокрема, є справи про банкрутство як одна з категорії спорів, що підсудні господарським судам.

У пункті 8 частини першої статті 20 ГПК України закріплена спеціальна юридична норма, відповідно до якої до справ, що належать до юрисдикції господарських судів, входять справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства (далі КузПБ), який установлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.

Згідно з частиною другою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Тобто, частина друга статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги за участю боржника. Тому розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Такі висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (провадження № 12-143гс19).

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що вимоги позивача до ТОВ «Музенідіс Тревел Львів» підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що частиною 3 статті 7 КУзПБ встановлено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження про банкрутство, за ініціативою учасника або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у цій справі є вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Музенідіс Тревел Львів» про стягнення грошових коштів у розмірі 17 468,50 грн та моральної шкоди у розмірі 12 000 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.02.2022 року відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Музенідіс Тревел Львів».

З огляду на положення законодавства України, чинного на момент розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Отже, виходячи зі змісту та підстав позову, характеру спірних правовідносин, ураховуючи наведені положення чинного законодавства, спір між сторонами у цій справі виник з приводу грошового зобов`язання відповідача, відносно якого відкрита справа про банкрутство, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Захист прав таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, після відкриття провадження в інших справах не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство позивача або відповідача.

Урегулювання процедури розгляду спорів до позивача або відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції та підсудності справ одному господарському суду, який акумулює усі майнові спори, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство.

Отже, спір, який виник між сторонами у цій справі, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції. При цьому необхідності закриття провадження у справі немає, оскільки зазначені дії можуть призвести до створення перешкод позивачу у доступі до правосуддя та унеможливить захист його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням визначених строків звернення, встановлених статтею 45 КУзПБ, що не враховано судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у суду першої інстанції підстав для закриття провадження в цій справі, є слушними та такими, що заслуговують на увагу.

Установивши наявність підстав для розгляду цієї справи господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство ТОВ «Музенідіс Тревел Львів», суд першої інстанції мав надіслати матеріали справи на розгляд до цього суду, а не закривати провадження в справі.

Подібний за змістом висновок міститься в постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 753/4673/21 , від 14 червня 2023 року в справі № 643/8813/21 та від 29.11.2023 року у справі 522/21417/17.

Відповідно до ч.1 п.п.1,3, 4 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що відповідно до ч.1 п.4 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року, а матеріали справи №344/17593/23 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Музенідіс Тревел Львів» про захист прав споживача, стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг слід передати до Господарського суду Львівської області, в провадженні якого перебуває справа №914/4064/21 про банкрутство ТОВ «Музенідіс Тревел Львів».

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК, ст.7 КУзПБ , Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року скасувати.

Матеріали цивільної справи №344/17593/23 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Львів» про захист прав споживача, стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг передати до Господарського суду Львівської області, в провадженні якого перебуває справа №914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Львів».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 травня 2024 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева