Справа №345/2106/24
Провадження № 2/345/566/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.05.2024 р.

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Юрчака Л.Б.

секретаря Пилипів Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, суд

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.07.2009 по 30.12.2010. Від даного шлюбу в них народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем і знаходиться на її вихованні і утриманні.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 06.11.2019 з відповідача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що на даний час змінився її матеріальний стан. Так, на час визначення розміру аліментів в 2019 році видатки на утримання дитини були значно меншими, ніж зараз.

Спільна дитина росте, а тому збільшуються витрати на її утримання: постійно зростають ціни на продукти харчування, речі першої необхідності, одяг та ліки, а тому витрати на дитину зростають пропорційно.

Крім, того на час попереднього визначення розміру аліментів дочка лише досягла 10 років, а зараз дочка вже підліток, а отже виникають додаткові витрати на її навчання, розвиток, дозвілля і т.п.

Також при попередньому визначенні розміру аліментів не було враховано, що неповнолітня дочка ОСОБА_4 не єдина дитина у позивача, оскільки на її утриманні і вихованні знаходиться ще одна неповнолітня дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, все це говорить про погіршення матеріального стану позивача, як одержувача аліментів, та що такий розмір аліментів як зараз стягуються з відповідача є явно недостатнім для забезпечення дитині належного рівня життя. При попередньому розмірі аліментів позивач не може забезпечити всі потреби неповнолітньої дочки ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 вказує, що відповідач є працездатним, а тому може надавати дочці ОСОБА_4 утримання у значно більшому розмірі ніж зараз, коли розмір аліментів є мінімальний.

Крім, того позивачу стало відомо, що у відповідача покращився матеріальний стан, оскільки займається підприємницькою діяльністю, надає послуги та має у власності (володінні) три траспортні засоби: легкове авто, мікроавтобус та трактор.

На підставі наведеного позивачка просить змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття.

Відповідач подав до суду заяву про визнання позову частково, і погоджується сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 в розмірі 2500,00 грн. щомісячно.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.12.2010 розірвано (а.с.19). Від даного шлюбу народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.11.2019 р. вирішено: стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно (а.с.7-11).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади та довідки «Центру надання адміністративних послуг» за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12,13), даний факт про реєстрацію підтверджується відміткою в паспорті громадянина України позивача (а.с.14).

Згідно анкети ОСОБА_2 зареєстрований, як фізична особа-підприємець (а.с.16).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження та свідоцтва про народження вбачається, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 являються, батько- ОСОБА_6 , мати- ОСОБА_1 (а.с.18).

Як вбачається із довідки про доходи від 21.03.2024 ОСОБА_1 було нараховано за період з 01.09.2023 по 01.02.2024 заробітну плату в розмірі 20286,04 грн. (а.с.20).

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ).

Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України).

Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку.

При цьому, частиною 1 статті 192 СК України передбачено можливість суду, зокрема, збільшити або збільшити визначений за рішенням суду розмір аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

При цьому, як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Чинне сімейне законодавство України покладає на батьків дитини (в однаковій мірі як на батька, так і на матір) обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

При цьому, Суд акцентує увагу на тому, що піклування про дитину та її утримання є обов`язком, а не правом батьків, при цьому, закон у виняткових випадках встановлює лише певні обставини, які можуть впливати на обсяг такого обов`язку.

Виходячи зі змісту положень закону, принципів справедливості, розумності та моралі, на яких закон ґрунтується, батьки зобов`язані вживати активних дій з метою забезпечення своїй дитині якнайкращого фізичного, духовного та морального розвитку.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що на даний час неповнолітня дочка ОСОБА_4 перебуває на вихованні та утриманні позивачки. Вказана обставина відповідачем не заперечується.

Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку батька.

Позивачем пред`явлено вимогу про збільшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі по 5000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття, посилаючись на те, розмір аліментів, які сплачує відповідач у 1500,00 грн., є незначним, не задовольняє мінімальних потреб дитини, у зв`язку із, погіршення матеріального стану позивача, як одержувача аліментів, та що такий розмір аліментів як зараз стягуються з відповідача є явно недостатнім для забезпечення дитині належного рівня життя.

Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у 2019 році змінилися відповідні обставини (вік дитини, рівень її потреб, економічна ситуація в державі тощо), як і змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню.

Крім того, як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, провадження № 61-37114св18, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

За вказаний період часу з 2019 року неповнолітня дитина виросла, змінилися її потреби в розвитку, харчуванні, побуті.

Крім того, згідно економічних показників в Україні з 2019 року підвищився рівень цін на продукти харчування та комунальні послуги.

Суд акцентує, що батьки (як батько, так і мати; незалежно від того, з ким проживає дитина) зобов`язані турбуватися про фізичне здоров`я дитини, вживати всіх необхідних заходів для лікування дитини у випадку її захворювання, а батьківська легковажність чи недбалість у цьому питанні може бути підставою притягнення їх до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків.

Відтак, докази, які б спростовували вищезазначений висновок суду щодо збільшення розміру аліментів до 2500,00 грн., або докази неможливості відповідача оплачувати аліменти у такому розмірі в матеріалах справи відсутні, а судом таких обставин не встановлено.

При цьому, суд звертає увагу на те, що, розглядаючи дану цивільну справу, суд першочергово виходить з інтересів дитини, право дитини на утримання з боку батька.

Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривні;

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про доцільність стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини, аліменти в розмірі по 2500,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу набрання даним рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 1211,20 грн. з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, ст.ст.180, 182, 184, 191, 192, 200 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264-265, 273 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів та стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі по 2500,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу набрання даним рішенням законної сили.

Виконавчий лист по справі №345/3474/19 по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відкликати.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 1211,20 грн. судового збору в користь Державної судової адміністрації України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: