ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м.Суми

Справа №573/1176/23

Номер провадження 22-ц/816/302/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

у присутності:

позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Сергеєвої Світлани Анатоліївни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Білопільського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2023 року у складі судді Терещенко О.І., ухвалене в м. Білопілля Сумської області, повний текст рішення виготовлено 13 жовтня 2023 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на будинок,

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

Свої вимоги мотивувала тим, що у жовтні 2018 року вона придбала у ОСОБА_2 будинок по АДРЕСА_1 за ціною 35000 грн, кошти за який передані відповідачу 10 жовтня 2018 року її співмешканцем ОСОБА_3 в сумі 16 000 грн та 16 жовтня 2018 року нею у сумі 19 000 грн. Після цього відповідач віддав їй оригінали правовстановлюючих документів та видав нотаріально посвідчену довіреність, якою надав повноваження на продаж зазначеного житлового будинку. З 03 грудня 2018 року вона зареєстрована у спірному будинку та користується ним.

Вважає, що між нею та відповідачем досягнуто згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку. Однак, оскільки на теперішній час строк дії довіреності закінчився, а ОСОБА_2 є громадянином росії і з ним відсутній зв`язок, вона не має можливості оформити право власності на будинок у позасудовому порядку.

Посилаючись на вказані обставини, просить визнати договір купівлі-продажу, укладений в усній формі між нею та ОСОБА_2 , будинку за адресою: АДРЕСА_1 , дійсним; визнати за нею право власності на вказаний будинок.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне встановлення судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом не взято до уваги, що на час досягнення домовленості про купівлю нею житлового будинку вона з продавцем досягли згоди з усіх істотних умов договору і в повному обсязі їх виконали, і на той час продавець видав їй довіреність, яка давала їй право укласти від імені продавця договір купівлі-продажу. Проте, вона внаслідок необізнаності не реалізувала наданих їй довіреністю повноважень, вирішила укласти договір купівлі-продажу фактично придбаного житлового будинку, коли строк довіреності сплив.

Зазначає, що на даний час вирішення питання з продавцем будинку ОСОБА_2 про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку неможливо, так як він є громадянином росії, дипломатичні відносини з якою припинені, що, на її думку, можна трактувати як ухилення продавця від нотаріального посвідчення договору та вважати таку можливість втраченою.

На думку скаржниці, встановлені фактичні обставини свідчать про фактичне укладення договору, та виконання всіх істотних умов договору обома сторонами. Про це свідчать і ті обставини, що протягом тривалого часу вона мешкає в придбаному будинку, в ньому зареєстрована, будь-яких речей продавця в будинку немає, продавець з 2018 року жодного разу не пред`являв претензій щодо укладеного договору та не заявляв про будь-які порушення його прав. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 665/2266/16-ц від 04 березня 2019 року.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 (а. с. 8-14).

Відповідно до розписки, посвідченої секретарем виконкому Куянівської сільської ради Пономаренко К.О., ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , який за словами позивачки є її співмешканцем, передав ОСОБА_2 кошти в сумі 16 000 грн, що підтверджується розпискою (а. с. 6). Мета передачі грошових коштів не вказана.

16 жовтня 2018 року ОСОБА_1 видано розписку ОСОБА_2 , посвідчену секретарем виконкому Куянівської сільської ради ОСОБА_4 , зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язується протягом 2-х місяців повернути ОСОБА_2 кошти в сумі 19 000 грн за будинок, який належить йому, але вона хоче придбати собі (а.с. 5). У вказаній розписці не зазначено, що кошти в сумі 19000 грн передані позивачкою відповідачу за придбання спірного будинку.

Також нотаріально посвідченою довіреністю від 16 жовтня 2018 року ОСОБА_2 надано право ОСОБА_1 та її сину - ОСОБА_5 на продаж від імені ОСОБА_2 житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями, спорудами та земельними ділянками за адресою: АДРЕСА_1 . Довіреність дійсна до 16 жовтня 2021 року (а. с. 7).

Згідно з довідкою старости сіл Куянівка, Йосипове, Новопетрівка, Павлівське, Черванівка Пономаренко К. від 09 червня 2023 року за № 105 ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає з 03 грудня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 15).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що реєстрація та фактичне проживання позивачки у спірному будинку не свідчать про укладення договору купівлі-продажу. З огляду на обставини справи, суд вважав, що спірний договір купівлі-продажу будинку укладений сторонами в усній формі в порушення вимог ст.ст. 203, 206, 208, 209, 657 ЦК України. Також позивачка не довела, що відповідач безповоротно ухиляється від нотаріального укладення договору і втрачена така можливість, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно із частиною другою статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.

Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначає, що вона уклала з відповідачем в усній формі договір купівлі-продажу спірного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вже зазначалося вище, приписами ч. 1 ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

З огляду на матеріали справи договір купівлі-продажу будинку в письмовій формі між сторонами не укладався. Видана відповідачем позивачці та її сину довіреність від 16 жовтня 2018 року, строк якої закінчився 16 жовтня 2021 року, свідчить лише про те, що відповідач уповноважив їх на продаж від його імені спірного житлового будинку.

В даній справі, на думку колегії суддів, позивачка взагалі не довела факт укладення між нею та відповідачем договору купівлі-продажу спірного будинку.

Реєстрація та фактичне проживання у спірному будинку не свідчить про укладення договору купівлі-продажу будинку.

Посилання позивачки на те, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку не впливають на правильність висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору, оскільки ці обставини не доведені належними та допустимими доказами, як і те, що відповідач погодився продати належний йому будинок за 35 000 грн.

Тлумачення статті 220 ЦК України свідчить, що рішення суду про визнання договору дійсним при недодержанні сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору «зцілює» тільки таку ваду як відсутність нотаріального посвідчення договору.

З огляду на те, що позивачка не довела факт укладення між нею та відповідачем договору купівлі-продажу спірного будинку, тому відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання за нею права власності на спірний будинок.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування або зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи характер спірних правовідносин та ціну позову, суд визнає вказану справу малозначною, як справу незначної складності, а тому відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Білопільського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 8 травня 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов