П О С Т А Н О В А

іменем України

01 травня 2024 року м. Миколаїв

справа № 489/4085/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , подану її представником

адвокатом Єлєніним Сергієм Михайловичем,

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва, постановлену 20 березня 2024 року суддею Рум`янцевою Н.О., в приміщенні цього ж суду, (повний текст ухвали складено того ж дня), у справі за заявою

ОСОБА_1

про розстрочку виконання судового рішення у цивільній справі

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У лютому 2024 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Єлєніна С.М., звернулася до суду з заявою про розстрочення виконання судового рішення у зазначеній вище справі шляхом щомісячної сплати боргу рівними частинами до його повного виконання. Також заявниця ОСОБА_1 просила заборонити приватному виконавцю Баришнікову А.Д. вчиняти будь-які виконавчі дії, спрямовані на примусове стягнення боргу у розмірі 193 574, 47 грн.

Свою заяву ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, вона виїхала до Швейцарії, де зараз і проживає. Перебування за межами України, унеможливлює отримання будь-яких доходів в Україні. На даний час єдиним джерелом доходу заявниці є державна допомога, яку вона отримує як захищена особа у Швейцарії.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухала суду мотивована тим, що заявниця ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами обставин, які б істотно ускладнювали чи робили неможливим виконання судового рішення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник заявниці, адвокат Єлєнін С.М., посилаючись на незаконність, необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та задовольнити заяву ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що за приписами статті 435 ЦПК України суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Пунктом третім цієї статті визначено, зокрема, - інші надзвичайні події. Такою подією апелянт вважає початок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, у зв`язку з чим ОСОБА_1 змушена була виїхати до Швейцарії, перебування там у статусі захищеної особи та відсутність будь-яких доходів в Україні.

Крім цього апелянт вважає, що при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва було встановлено її перебування за межами України, тому додаткового доказування при розгляді заяви про відстрочення виконання рішення ця обставина не потребувала.

Узагальнені доводи інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» просило залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що заявниця не надала суду інформації про розмір допомоги, яку вона отримує як захищена особа у Швейцарії, на який строк призначена ця допомога, розмір її витрат у Швейцарії, отже не довела існування обставин, які істотно ускладнюють чи роблять неможливим виконання нею судового рішення.

Також відсутні підстави вважати, що до визначеного боржницею строку 01 лютого 2025 року, вона покращить свою фінансову ситуацію.

Приватний виконавець Баришніков А.Д. правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

2.Мотивувальна частина

Про розгляд справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином.

Від представника заявниці ОСОБА_1 , адвоката Єлєніна С.М. та від представника стягувача АТ КБ «ПриватБанк» надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2023 року з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 березня 2019 року в розмірі 23 8681, 38 грн та судовий збір у розмірі 3 580, 22 грн.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року, заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2023 року змінено, зменшено розмір заборгованості до 19 0710,27 грн. та судового збору - до 2 684, 20 грн. З АТКБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 стягнуто 859,25 грн судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Рішення суду набрало законної сили 07 лютого 2024 року.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно частини третьої статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до частини четвертої статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи, тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до частини п`ятої статті 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Горнсбі проти Греції"). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення або відстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10).

Окрім того, під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

У справі що переглядається, встановлено, що правовідносини між сторонами щодо отриманого ОСОБА_1 кредиту виникли у березні 2019 року.

Обсяг та період заборгованості відповідачки перед банком встановлені судовим рішенням апеляційного суду 07 лютого 2024 року.

На даний час рішення суду не виконано.

Посилаючись на те, що під час перебування в Україні боржниця виконувала судове рішення, ні вона особисто, ні її представник доказів цього не надали.

Інформації про матеріальний стан боржниці, у якому вона перебуває, знаходячись як захищена особа у Швейцарії, матеріали справи також не містять.

Отже підстави вважати, що ОСОБА_1 не має фінансової можливості виконувати свої боргові зобов`язання в Україні, відсутні.

Саме по собі перебування ОСОБА_1 за межами України не свідчить про труднощі у виконанні судового рішення чи про неможливість його виконання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення, відсутні.

Крім цього апеляційний суд вважає, що введення та продовження строку воєнного стану в Україні не свідчить ні про наявність виняткових обставин, ні про поважність причин невиконання рішення суду. Більш того, апеляційний суд враховує те, що стягував продовжує здійснювати господарську діяльність на території України, та має право на захист своїх інтересів навіть в умовах воєнного стану.

Доводи апелянта про те, що при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва було встановлено її перебування за межами України, тому додаткового доказування при розгляді заяви про відстрочення виконання рішення ця обставина не потребувала, є хибними. Місце знаходження ОСОБА_1 при встановленні судом обсягу її кредитних зобов`язань перед банком не мало визначального характеру, тому судовим рішенням ця обставина не встановлювалася.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без змін відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Єлєніним Сергієм Михайловичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова

---------------------------------

Повну постанову складено 06 травня 2024 року