Номер провадження: 22-ц/813/3464/24
Справа № 495/6052/23
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2023 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи це тим, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 14.03.2007 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В заяві № б/н від 14.03.2007 року відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між ними та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у ній. Крім того з заяви вбачається, що відповідач підтвердив той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Проте зобов`язання за кредитним розрахунком ОСОБА_1 не виконав, у зв`язку з чим у відповідача станом на 22.05.2023 року мається заборгованість у сумі 36311,86 грн, з яких: -29593,26 грн заборгованість за кредитом; - 6718,60 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 0,00 грн заборгованість за комісією. Оскільки у добровільному порядку відповідач борг не повертає, банк звернувся з цим позовом до суду.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2023 року позовну заяву Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, , МФО 305299, рахунок № НОМЕР_2 заборгованість у розмірі 29 593,26 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 6718,60 грн та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовну вимогу про стягнення процентів за користування кредитом задовольнити в повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт посилається на те, що місцевий суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, допустивши грубе порушення норм цивільного права. Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того що, у анкеті-заяві, підписаній ОСОБА_1 від 14.03.2007 року зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом 36 % річних, що свідчить про згоду відповідача з усіма умовами цього договору. Крім того апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував те, що строк повернення кредиту зазначено в довідці про видані картки, яка міститься в матеріалах справи та те, що відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилась і нарахованих згідно зі ст. 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що оскільки сторонами було погоджено всі істотні умови кредитування, то у суду не було підстав застосовувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка висловлена в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки цей висновок був зроблений за інших правовідносин сторін, коли відповідачем заперечувалися такі умови договору, які погоджені між сторонами у належний спосіб. У даній справі договір в установленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, як і не оспорювалося відповідачем укладення, чи не укладення кредитного договору, тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору. Відповідач підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами, сторонами погоджено розмір відсоткової ставки за користування кредитом, який зазначений в заяві від 14.03.2007 року та яка містить особистий підпис відповідача. З огляду на вказане, апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом у розмірі 6718,60 грн.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що ціна позову у вказаній справі є менше ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 263 ЦПК України судове рішення повинного ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що в анкеті-заяві позичальника від 14.03.2007 року процентна ставка не зазначена, крім того у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Суд першої інстанції зазначив, що у заяві позичальника строк повернення кредиту не зазначено. Умови та Правила з надання банківських послуг, надані позивачем як доказ нарахування заборгованості відповідачем не підписувалися, а тому не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 14.03.2007 року шляхом підписання Анкети-заяви.

Однак апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 14.03.2007 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно із наданого банком розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 14.03.2023 року становить у сумі 36311,86 грн, з яких: -29593,26 грн заборгованість за кредитом; - 6718,60 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 0,00 грн заборгованість за комісією.

Згідно банківської виписки, яка міститься в матеріалах справи, останнє погашення за кредитом відповідачем було виплачено 30.01.2023 року у сумі 500,70 грн.

На підтвердження факту укладення кредитного договору, АТ КБ «Приватбанк» до позовної заяви від 12.06.2023 року долучив розрахунок заборгованості за договором № б/н від 14.03.2007 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 станом на 31.05.2015 р., розрахунок заборгованості за договором № б/н від 14.03.2007 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 станом на 30.06.2019 р., розрахунок заборгованості за договором № б/н від 14.03.2007 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 станом на 22.05.2023 р., довідку про надані кредитні картки «Універсальна» на ім`я ОСОБА_1 , довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , анкету-заяву б/н від 14.03.2007 року, паспорт споживчого кредиту, витяг з умов та правил надання банківських послуг, витяг про внесення змін в договірну базу по платіжним картам, договірну базу по споживчому кредитуванню і в депозитні договора ( в частині погашення заборгованості за рахунок депозитів), копія статуту АТ КБ «Приватбанк», виписку за договором № б/н за період з 02.03.2007 р. по 23.05 2023 р.

З довідки, наявної в матеріалах справи вбачається, що відповідачу було відкрито та видано наступні картки, номер картки НОМЕР_3 , тип картки «Універсальна» дата відкриття 02.03.2007 року з терміном дії 03/14; номер картки НОМЕР_4 , тип картки «Універсальна» дата відкриття 06.05.2014 року з терміном дії 02/18; номер картки НОМЕР_5 , тип картки «Універсальна» дата відкриття 16.07.2014 року з терміном дії 05/18 та номер картки НОМЕР_6 , тип картки «Універсальна» дата відкриття 09.07.2020 року з терміном дії 02/24.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що на картку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 2000 грн, який в подальшому було збільшено до 29 000 грн.

Також банком до позову долучено виписку за договором № б/н за період з 02.03.2007 р. по 23.05.2023 року на ім`я ОСОБА_1 з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, знімав кошти в банкоматах, частково погашав наявну заборгованість та продовжував користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці. Крім того з виписки вбачається, що відповідач порушував умови договору, бо не сплачував обов`язкові платежі у встановлені строки. Розрахунок заборгованості та виписка про рух коштів по картці відповідача підтверджують факт несвоєчасного повернення ним коштів банку.

Між сторонами виник спір з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Дослідивши матеріали справи, а саме: анкету-заяву №б/н від 14.03.2007 року, апеляційний суд встановив, що при її підписанні сторонами договору було погоджено процентну ставку: 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році. А також було погоджено, що строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії платіжної картки.

Отже, в справі яка розглядається, сторони при укладенні кредитного договору погодили розмір відсотків, які мають сплачуватися за користування кредитними коштами, порядок їх сплати.

Разом із тим, зокрема з розрахунку заборгованості виконаного станом на 22.05.2023 року вбачається, що банком починаючи з 01.04.2015 року застосовувалась збільшена відсоткова ставка за користування кредитом за кредитним договором №б/н від 14.03.2007 року, в той же час докази про погодження між Банком та позичальником умов про збільшення розміру погодженої сторонами відсоткової ставки 36% річних (3% на місяць) (зокрема у підписаній позичальником заяві), в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України, якою ЦК України доповнений Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

гідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за процентами відповідно розрахунку заборгованості станом на 22 травня 2023 року.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті (https://privatbank.ua), як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо збільшення розміру процентної ставки за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи.

Колегія суддів вважає, що в цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин 02 березня 2007 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (12.06.2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З урахуванням наведеного суд правильно виходили з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і підстав від її відступу колегія суддів не вбачає.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, банк стверджував, що суд надав неправильну оцінку зібраним доказам, тому дійшов передчасного висновку про відмову у стягненні процентів, оскільки не звернули увагу на те, що відповідач погодив умови кредитного договору від 02 березня 2007 року, зокрема щодо збільшеної процентної ставки, щомісячних платежів та строку їх внесення, оскільки підписала паспорт споживчого кредитування. Заперечень щодо підпису вказаного паспорту відповідач не надав.

Тобто, банк вказував про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.

Однак колегія суддів спростовує ці доводи апеляційної скарги з огляду на таке.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20), при цьому відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, який викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), на яку, як на підставу касаційного оскарження, посилався заявник, а також від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19).

Таким чином колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги лише в частині помилковості не врахування судом процентної ставки, яка безпосередньо зафіксована у підписаній особисто відповідачем заяві-анкеті 02.03.2007 року - 3% на місяць або 36% річних.

З огляду на те, що сторони не дійшли згоди щодо підвищення процентної ставки в розмірі до 42%, то дії банку щодо підвищення процентів є неправомірними, банк помилково нараховував суму заборгованості за процентами за період з 01.10.2022 року до 22.05.2023 року з урахуванням підвищеної процентної ставки 42%, яка із позичальником не погоджувалася.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши наявність між сторонами кредитних правовідносин, пославшись на недоведеність розміру процентів, формально відмовив у задоволенні позовних вимог банку про стягнення процентів за користування кредитними коштами, фактично самоусунувшись від розгляду справи про стягнення процентів за користування кредитними коштами за ставкою, яка була узгоджена сторонами на рівні 36% річних.

Крім того, з розрахунок заборгованості за договором № б/н від 14.03.2007 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , станом на 22.05.2023 року вбачається, що з 01.10. 2022 року розмір процентної ставки за користування кредитними коштами збільшено в односторонньому порядку, тобто заборгованість за процентами нарахована в більшому розмірі ніж 36 % річних, що не передбачено умовами кредитного договору, а тому колегія суддів відхиляє розрахунки Банку в частині нарахування процентів, які не відповідають вищевказаному розміру погодженої сторонами процентної ставки та вважає за необхідне здійснити перерахунок відсотків за період з 01.10.2022 року по 22.05.2023 року за ставкою 36 % річних.

Відповідно до підписаної сторонами кредитного договору анкети-заяви № б/н від 14.03.2007 року вбачається, що базова відсоткова ставка становить 3% на місяць з розрахунку 360 днів в році, тобто 36% на рік.

Отже, за період з 01.10.2022 року по 22.05.2023 року включно проценти розраховуються із застосуванням погодженої сторонами договору процентної ставки 36% річних.

Нарахування за відповідною ставкою проводиться на максимальний залишок відповідної заборгованості по тілу/простроченому тілу кредиту за період.

Так, за 01.10.2022 року, заборгованість за відсотками буде складати: 29593,84*36%/365*25 = 729,71, де 29 593,84 сума боргу; 36% - річна процентна ставка; 365 - кількість днів у році; 25 - кількість днів, за які нарахована заборгованість за відсотками;

- за 26.10.2022 року, заборгованість за відсотками буде складати: 29593,84*36%/365*1 = 29,18;

- за 27.10.2022 року, заборгованість за відсотками буде складати: 29593,26*36%/365*4 = 116,75;

- за 31.10.2022 року, заборгованість за відсотками буде складати: 29593,26*36%/365*1 = 29,18;

- за 01.11.2022 року, заборгованість за відсотками буде складати: 28164,68*36%/365*29= 805,58;

- за 30.11.2022 року, заборгованість за відсотками буде складати: 28164,68 *36%/365*1 = 27,77;

- за 01.12.2022 року, заборгованість за відсотками буде складати: 27740,57*36%/365*30 = 820,81;

- за 31.12.2022 року, заборгованість за відсотками буде складати: 27740,57*36%/365*1 = 27,36;

- за 01.01.2023 року, заборгованість за відсотками буде складати: 27229,63*36%/365*29 = 778,84;

- за 30.01.2023 року, заборгованість за відсотками буде складати: 27229,63*36%/365*1 = 26,85;

- за 31.01.2023 року, заборгованість за відсотками буде складати: 27229,63*36%/365*1 = 26,85;

- за 01.02.2023 року, заборгованість за відсотками буде складати: 26701,66*36%/365*27 = 711,06;

- за 28.02.2023 року, заборгованість за відсотками буде складати: 26701,66*36%/365*1 = 26,33;

- за 01.03.2023 року, заборгованість за відсотками буде складати: 26145,92*36%/365*30 = 773,63;

- за 31.03.2023 року, заборгованість за відсотками буде складати: 26145,92*36%/365*1 = 25,78;

- за 01.04.2023 року, заборгованість за відсотками буде складати: 25435,25*36%/365*29 = 727,51;

- за 30.04.2023 року, заборгованість за відсотками буде складати: 25435,25*36%/365*1 = 25,08;

- за 01.05.2023 року, заборгованість за відсотками буде складати: 0*36%/365*21 = 0;

- за 22.05.2023 року, заборгованість за відсотками буде складати: 0*36%/365*1 = 0.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 5 708,27 грн заборгованості за нарахованими відсотками, що відповідає погодженій сторонами ставці 36% річних, станом на 22.05.2023 року.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що нарахована заборгованість не виходить за межі дії строку кредитної карти, оскільки розрахунок проведено Банком станом на 22.05.2023 року, а строк дії картки дійсний до 02/24.

Таким чином, зважаючи на те, що матеріали справи містять належні докази того, що під час підписання анкетизаяви № б/н від 14.03.2007 року, відповідач ознайомився з умовами кредитування в частині сплати відсотків за користування кредитом, таким чином суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Отже, обставини на які посилається позивач в апеляційній скарзі як на підставу перегляду судового рішення в частині порушення судом першої інстанції норм матеріального права частково знайшли своє підтвердження.

Отже, банк має право на стягнення у примусовому порядку з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 5708,27 грн.

За таких обставин, заочне рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог Банку частково і стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.03.2007 року, яка станом на 22.05.2023 р. становить у сумі 35301,53 грн, з яких: - 29593,26 грн заборгованість за кредитом; - 5708,27 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу частково, із скасуванням оскаржуваного заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2023 року та ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що Акціонерним товариством Комерційним Банком «Приватбанк» за подання позову сплачено 2 684 грн.

Оскільки внаслідок перегляду справи в апеляційному порядку ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволені на 97% від заявлених вимог, з відповідача на користь позивача в порядку перерозподілу підлягає стягненню 2 603 грн 48 коп., виходячи з (2 684 * 97%).

Крім того, позивачем рішення суду оскаржено в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом, що становить 18,5% від заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим при поданні апеляційної скарги скаржником відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір у розмірі 744 грн 81 коп., виходячи з (2 684 * 18,5% * 1,5).

Внаслідок розгляду справи в апеляційному порядку апеляційну скаргу задоволено на 85%.

Тому за подання апеляційної скарги з відповідача на користь позивач слід стягнути 633,09 грн.

Таким чином загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» становить 3 317 грн 09 коп., виходячи з (2684 + 633,09).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299, рахунок № НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.03.2007 року, яка станом на 22.05.2023 рік становить у сумі 35 301,53 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі - 29 593,26 грн та заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі - 5 708,27 грн.

В решті вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299, рахунок № НОМЕР_2 ) судовий збір у загальній сумі 3 317 грн 09 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 п. 2 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова