Дата документу 02.05.2024
Справа № 334/405/24
Провадження № 2/334/935/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі

головуючого судді Коломаренко К.А.,

з участю секретаря судового засідання Цілінко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань в місті Запоріжжя цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за житлово-комунальні послуги,

за участі: представника позивача адвоката Лічман І.І. (діє на підставі Ордеру серії АР №1170153), відповідача ОСОБА_2 (особисто),-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та обґрунтовує свої вимоги тим, що вона є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , який 10.08.199 року посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Гришиною В.І., серія та номер: 2-1926. Такий договір укладений між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 . Іншим співвласником 1/2 частини спірного житлового будинку є ОСОБА_2 . У 2010 році позивач фактично переїхала з вказаного будинку та фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 . Весь час з 2010 року в будинку залишається проживати ОСОБА_2 та користується всіма комунальними послугами. Спорів між сторонами з цього питання не виникало. Однак з 2021 року ОСОБА_2 перестав сплачувати комунальні платежі за користування послугами газопостачання та послугами розподілу природного газу. З 2021 року до 2023 року утворилась заборгованість оплати за поставлений природний газ в розмірі 12 780,00 грн та за послуги розподілу природного газу 3 470,89 грн. Особовий рахунок НОМЕР_1 оформлено на ім`я позивача, тому їй було відомо про наростання боргу. Позивач усно зверталась до ОСОБА_2 з вимогою про оплату боргу за комунальними послугами газопостачання, але отримувала відмову. Тому 10.10.2023 по особовому рахунку № НОМЕР_1 позивачем була проведена оплата за поставлений природний газ у сумі 12 780,00 грн за період 01.08.2021 по 10.10.2023. Згідно акту звірки з ТОВ «Запоріжгаз Збут» за період з 01.08.2021 по 30.04.2022 нараховано всього 16 780,00 грн. Станом на 09.11.2023 року заборгованість відсутня. Також позивачем проведена оплата комунальних платежів з послуг розподілу природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 в сумі 3 470,90 грн за період з липня 2021 року до жовтня 2023 року листом від 01.11.2023 АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» підтвердив відсутність заборгованості за послугу розподілу природного газу. Станом на день звернення до суду за заявою позивача газопостачання до будинку припинено. Вважає, що з відповідача на її користь підлягають стягненню кошти за сплату комунальних платежів, оскільки вона фактично не користується послугами газопостачання та послугами розподілу газу за адресою АДРЕСА_1 , нарахування боргу здійснюється за показами лічильника.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача на її користь 16 250,89 грн., коштів, сплачених за житлово-комунальні послуги, а саме за поставлений природний газ в сумі 12 780,00 за період з 01.08.2021 до жовтня 2023 року та послугу розподілу природного газу в сумі 3 740,89 грн. за період з 01.07.2021 до 10.10.2023.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2024 року відкрите провадження у вказаній справі, вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання.

04.04.2024 від позивача надійшла заява про приєднання до матеріалів справи доказів.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Лічман І.І. позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві на позов, зазначивши, що оскільки він і позивач є співвласникам житлового будинку, то і витрати по його утриманню мають нести порівну.

Суд, вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, доходить наступних висновків.

Частина 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час судового розгляду встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 10.08.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиною В.І. 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.10).

Співвласником іншої 1/2 частини є ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18) та від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц (провадження № 61-7289св20).

Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно відомостей, наданих позивачем, особовий рахунок НОМЕР_1 відкрито на її ім`я (а.с. 15).

Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Надані позивачкою квитанції про здійснення нею оплати за поставлений природний газ у сумі 12 780,00 грн за період 01.08.2021 по 10.10.2023 та за послуги розподілу природного газу в сумі 3 470,90 грн за період з липня 2021 року до жовтня 2023 року свідчать про сплату нею за послуг за період з січня серпня 2021 року по жовтень 2023 року (а.с. 17-18).

Доводи позивача про те, що оскільки вона не проживає в спільному майні, то комунальні послуги сплачувати не має, є неспроможними, оскільки суперечать вимогам ч. 1 ст. 322 ЦК України, а тому власник має нести витрати по утриманню майна, незалежно від виділення часток в спільній власності. При цьому, відомостей про встановлення лічильника за адресою АДРЕСА_1 позивач не надає.

Доводи ж позивачки про сплату комунальних послуг за іншою адресою належними доказами не підтверджені, оскільки надані позивачем квитанції про сплату комунальних послуг за адресою АДРЕСА_2 не містять відомостей про позивача як платника за вказаними квитанціям.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки 1/2 вартості оплачених комунальних платежів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263-265, 259, 263-265, 268, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) суму сплачених грошових коштів за житлово-комунальні послуги у розмірі 8 125,45 гривень (вісім тисяч сто двадцять п`ять гривень 45 коп.) .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 00 коп.)

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Коломаренко К. А.