Постанова

Іменем України

21 травня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/10831/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва

від 02 квітня 2024 року

в складі судді Литвинової І. В.

у цивільній справі №757/13933/24-ц Печерського районного суду м. Києва

за заявою ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Борзнянська міська рада Чернігівської області,

про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу

У С Т А Н О В И В:

14 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона разом із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала однією сім'єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, не менш як п'ять років і до часу смерті ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи вимоги заяви, ОСОБА_1 посилалася те, що вона проживала разом із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім'єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, починаючи з 20.10.1999 і до дня смерті ОСОБА_2 . У листопаді 2022 року ОСОБА_2 поїхав навідати свій будинок в Чернігівській області Ніжинського району (раніше Борзнянського) і під час перебування там раптово помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказувала, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, після чого за її заявою нотаріусом було заведено спадкову справу №69936906. За життя ОСОБА_2 заповіту не склав. Про інших спадкоємців їй невідомо, які були б у ближчій черзі спадкування ніж вона.

Також вказувала, що нотаріус їй в усному порядку роз'яснив, що для того щоб отримати спадщину після смерті ОСОБА_2 їй потрібно довести той факт проживання із спадкодавцем однією сім'єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу.

Встановлення факту необхідне для оформлення права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 . У зв`язку з цим заявниця просила заяву задовольнити.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року відмовлено у відкритті провадження.

Роз`яснено позивачу право на звернення до суду за правилами позовного провадження.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, заявниця подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо наявності спору про право, оскільки у заяві вона не заявляла будь-яких вимог про визнання права власності на спадщину.

Суд не врахував правового висновку Верховного Суду у справі №761/16555/23, згідно якого, відмовляючи у відкритті провадження у справах окремого провадження, суди мають встановлювати, між ким існує спір, хто є спадкоємцем, який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

За вказаних обставин просила скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02.04.2024 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заявниця, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася (а. с. 41, 44).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявниці.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому на праві власності майно: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки за цією ж адресою, а саме: площею 0,06 га, для ведення особистого селянського господарства) площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельна ділянка, площею 0,6316 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка, площею 2,0803 га, для товарного сільськогосподарського виробництва.

За заявою ОСОБА_1 17 листопада 2022 року приватний нотаріус Хайлук О. В. зареєстрував спадкову №69936906справу після смерті ОСОБА_2 .

Звертаючись до суду із даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона та ОСОБА_2 більш як 20 років проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу. Проте нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право нас спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки відсутні документи, на підставі яких можливо встановити факт проживання її разом із спадкодавцем. Також посилалася на те, що вона є спадкоємцем четвертої черги на підставі ст. 1264 ЦК України після смерті ОСОБА_2 , який за життя заповіту не залишив. Їй невідомо про спадкоємців, які б були у ближчій черзі спадкування ніж вона.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, з наступних підстав.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року в справі №139/122/14-ц (провадження №61-3238св22) вказано, що:

«під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 січня 2023 року в справі №198/99/15-ц (провадження №61-7049св22) вказано, що:

"згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права".

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини (частина друга статті 1277 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2024 року по справі №641/683/23 (провадження №61-15387св23) зазначено, що:

«задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції вважав доведеним факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком понад п`ять років, у період з 1998 року до ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до дня його смерті. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд виходив з недоведеності заявником своїх вимог. Разом із цим суд не врахував, що факт оскарження рішення місцевого суду заінтересованою особою - Харківською міською радою, доводи її апеляційної скарги, свідчить про існування спору про право. Пославшись на те, що від часу відкриття спадщини ще не минув рік, а тому Харківська міська рада не може порушувати питання про визнання спадщини відумерлою, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні скарги по суті заявлених вимог не звернувши уваги на те, що з моменту відкриття спадщини відповідно до статті 1277 ЦК України Харківська міська рада має свій інтерес щодо спадкового майна. Ураховуючи наведене, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1, не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки з матеріалів справи встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження».

Аналогічна правова позиція прослідковується і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 травня 2024 року у справі №367/2904/22.

Крім того, Верховний Суд у справі №367/2904/22 зазначив, що міська рада має свій інтерес щодо спадкового майна, а тому факт, про встановлення якого просить заявник не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, так як існує спір про право.

Колегія суддів вважає, що у даній справі, яка переглядається, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що наявний спір про право щодо спадкування, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 конкретно зазначила, що метою встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, є саме отримання нею спадщини.

Більш того, як вже зазначалося вище, міська рада має свій інтерес щодо спадкового майна, оскільки за приписами статті 1277 ЦК України після спливу одного року з часу відкриття спадщини та у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування зобов'язаний подати заяву про визнання спадщини відумерлою. А у разі визнання спадщини відумерлою вона переходить у власність територіальної громади.

Отже, міська рада має свій інтерес щодо спадкового майна, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, у зв'язку з чим обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на висновки Верховного Суду в постанові від 23.12.2023 у справі №761/16555/23, висловлені за аналогічних обставин, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки суд апеляційної інстанції, відповідно до висновків висловлених в постанові Великої Палати Верховного Суду при розгляді справи №755/10947/17, враховує останню правову позицію щодо застосування норми права в подібних правовідносинах. А як вже вказувалося вище, Верховний Суд в постанові від 02.05.2024 зазначив, що у разі відсутності спадкоємців як за законом, так і за заповітом, то орган місцевого самоврядування має свій інтерес щодо спадщини після смерті, а відтак існує спір про право.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі судом першої інстанції постановлено з додержанням норм процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська