Справа №:753/4110/24
Провадження №: 2/755/5125/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" травня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В. вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Російської Федерації в особі Уряду Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, спричиненої збройною агресією Російської Федерації проти України, -

В С Т А Н О В И В:

До Дарницького районного суду міста Києва звернулись позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом до Російської Федерації в особі Уряду Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, спричиненої збройною агресією Російської Федерації проти України.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18 березня 2024 року вказану позовну заяву направлено за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва.

Дану справу було передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ухвала Дарницького районного суду міста Києва від 18 березня 2024 року, з посиланням на положення ч. 17 ст. 28 ЦПК України, мотивована тим, що місце проживання позивача ОСОБА_1 зареєстроване в Дніпровському районі м. Києва.

Проте, за змістом ч. 17 ст. 28 ЦПК України, позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру можуть пред`являтися також за місцем проживання чи перебування позивача.

Отже вказана норма закону визначає можливість обрання альтернативної підсудності не за зареєстрованим а фактичним місцем проживання чи перебування позивача.

При цьому право вибору альтернативної підсудності належить виключно позивачеві і суд не має права втручатись в право позивачів на обрання підсудності за їх місцем проживання.

Обираючи альтернативну підсудність позивачі підкреслювали, що фактично їх сім`я проживає саме в Дарницькому районі м.Києва, за адресою: АДРЕСА_1 , квартира належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується матеріалами справи (а.с.49).

Відомостей про те, що на час звернення з даним позовом до суду позивачі проживали в Дніпровському районі міста Києва матеріали справи не містять.

Таким чином, передаючи цивільну справу за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва, Дарницький районний суд міста Києва помилково застосував положення ч. 17 ст. 28 ЦПК України до адреси, яка не є місцем проживання позивачів.

Це позбавляє Дніпровський районний суд міста Києва права прийняти дану справу до свого провадження не порушуючи правил підсудності.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом(стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

При постановленні даної ухвали суд також приймає до уваги положення ч.1 ст. 378 ЦПК України, згідно якого судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юстиції (підсудності).

Аналізуючи викладені доводи, враховуючи місце проживання відповідачів, якими обрано альтернативну підсудність справи, суд приходить до висновку про повернення вказаної цивільної справи за підсудністю на розгляд до Дарницького районного суду міста Києва, оскільки Дніпровський районний суд міста Києва позбавлений права прийняти вказану справу до свого провадження без порушення правил підсудності.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 28, 31, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу 753/4110/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Російської Федерації в особі Уряду Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, спричиненої збройною агресією Російської Федерації проти України - повернути за підсудністю на розгляд до Дарницького районного суду міста Києва (02068, м. Київ, вул. О. Кошиця, 5-А).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: