Справа № 314/163/24
Провадження № 2/314/497/2024
19.04.2024 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі
головуючого судді Мануйлової Н.Ю.,
секретар Рясна А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду цивільну справу №314/163/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років
11.01.2024 позивачка звернулася з позовною заявою до суду, в якій вказала, що вона проживала разом з відповідачем, у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Діти проживають разом з нею та знаходяться на повному її забезпеченні. Відповідач, який має стабільний заробіток, ухиляється від утримання дітей. Вона на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дітьми, тому не має можливості працювати.
У зв`язку з цим просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх його доходів до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.
У судове засідання позивачка не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином шляхом надіслання судових повісток за місцем проживання, які поверталися із відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою, а також шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на сайті судової влади. Причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень не надав
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За згодою позивача суд ухвалює заочне рішення.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів страви, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 22.04.2022 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 67), ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 18.07.2023 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 108).
Батьками дітей є сторони по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
На теперішній час діти проживають разом з позивачкою, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає.
В силу ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Положеннями ч. 1 ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України).
Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.
З аналізу наведених норм права вбачається, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).
З матеріалів справи вбачається, що на час звернення позивачки до суду з даним позовом, молодша дитина сторін, не досягла трьохрічного віку та проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, позивачка ніде не працює, не має доходів, та вважає, що відповідач має змогу сплачувати кошти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, а отже остання наділена правом звернення до суду з вимогами про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку.
При цьому, відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження відсутності у нього можливості сплачувати аліменти на утримання матері дитини, що виходячи з приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України, є його процесуальним обов`язком, адже кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Приймаючи до уваги, що позивачка здійснює догляд за дитиною та немає можливості працевлаштуватися, а відповідач фізично здоровий, має можливість отримувати дохід, суд дійшов висновку, що у позивачки є право на утримання від батька дитини, оскільки відповідач може надавати таку допомогу.
З урахуванням вимог ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України щодо присудження аліментів за рішенням суду від дня подання позовної заяви, стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача повинно бути розпочатим з 11 січня 2024 року.
На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.
Щодо стягнення судових витрат, слід зазначити наступне.
Керуючись ст. ст. ст.ст. 4, 12, 13, 141, 142, 261, 264, 265, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 7, 84, 180-184, 191 СК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) аліменти на її утримання в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11.01.2024, до досягнення дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовій збір в розмірі 1211,20 грн.
Допустити негайне виконання в межах суми за один місяць відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду, шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 24.04.2024.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

24.04.2024