ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.

за участю секретаря судових засідань: Цвик А.К.,

позивача за первісним позовом: ОСОБА_1 ,

представника відповідача за первісним

позовом: ОСОБА_2 ,

відповідача за зустрічним позовом: ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у судовому засіданні в м. Фастів в приміщенні суду заяву позивача за первісним позовом ОСОБА_1 від 15.05.2024 року про відвід головуючого судді Осаулової Н.А. від розгляду цивільної справи №381/1827/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання державного акту недійсним, скасування реєстрації права власності та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання державного акту та договору дарування земельної ділянки недійсними, -

встановив:

У провадженні Фастівського міськрайонного суду Київської області перебуває вказана справа.

У судовому засіданні 15.05.2024 року позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді, яка обґрунтовується тим, що суддя Осаулова Н.А. вчиняє дії, щоб у подальшому постановити рішення на користь ОСОБА_4 , оскільки до матеріалів справи була підшита відповідь з Держгеокадастру, яка надійшла в рамках зовсім іншої справи. Крім того, головуючий суддя, недочекавшись відповіді на запити, закрила підготовче провадження та призначила справу до розгляду по суті у той же день через 30 хв., позбавивши при цьому позивача можливості ознайомитись з матеріалами справи. Як зазначає ОСОБА_1 , протиправні, на його думку, дії судді призвели до того, що у позивача трапилось гостре порушення мозкового кровообігу, яке призвело до часткового ішемічного інсульту.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_5 підтримав вказану заяву.

Представник відповідача заперечував проти заявленого відводу головуючого судді та просила суд відмовити у задоволенні такої заяви.

Статтею 36 ЦПК України передбачені підстави для відводу судді, зокрема, якщо є обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді (п.5 ч.1).

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду (ч. 3-5 ст. 39 ЦПК України).

Отже, за умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

Згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до підпунктів 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 та 13.12.1985, незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання України; нормативно-правовий акт № 2341-III від 05.04.2001", прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких би то не було причин.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Обставини, на які вказує заявник, є його суб`єктивною особистою думкою і пов`язані з незгодою з процесуальними діями та рішеннями судді в даній справі.

Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, оскільки заявником не надано доказів існування критеріїв суб`єктивної чи об`єктивної безсторонності головуючого судді, а відтак заява про відвід задоволенню не підлягає.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу.

Пункт 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

У п. 32 рішення у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» від 15 липня 2010 року зазначено, що навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року, п.26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», рішення у справі «КастіллоАльгар проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, п.45.

Як вбачається із матеріалів справи, вона надійшла до провадження судді Осаулової Н.А. у травні 2023 року.

Після цього суддею призначались підготовчі засідання, протягом яких ОСОБА_1 заявлялись численні аналогічні клопотання про витребування доказів та подавались заяви про відвід.

З метою недопущення зловживання стороною процесуальними правами до ОСОБА_1 було застосовано заходи процесуального примусу у вигляді штрафу ухвалами від 20.02.2024 року, які залишені без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 травня 2024 року.

Проте і надалі ОСОБА_1 заявляються численні клопотання, у тому числі і заява про відвід судді, яка має фактично аналогічну підставу незгода сторони позивача з процесуальними діями та рішеннями судді у рамках даної справи.

Крім того варто зазначити, що протягом підготовчих та судових засідань ОСОБА_1 вчиняє дії, які демонструють не лише його недовіру до суду, а і грубу неповагу, налаштовує на негативне відношення інших учасників судового процесу, щодо головуючого. Своїми діями ОСОБА_1 підриває авторитет не лише головуючого судді у справі, а й судової влади в цілому.

Враховуючи наведені вище обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та закріплених принципів судочинства, з метою уникнення сумнівів у учасників справи щодо об`єктивності і неупередженості судді при розгляді даної справи та забезпечення об`єктивного розгляду справи, недопущення подальших сумнівів учасників справи при прийнятті рішень при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання державного акту недійсним, скасування реєстрації права власності та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання державного акту та договору дарування земельної ділянки недійсними, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про самовідвід.

Керуючись ст. 39, 40, 258-260, 261 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Заяву позивача за первісним позовом ОСОБА_1 від 15.05.2024 року про відвід головуючого судді Осаулової Н.А. від розгляду цивільної справи №381/1827/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання державного акту недійсним, скасування реєстрації права власності та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання державного акту та договору дарування земельної ділянки недійсними, - залишити без задоволення.

Заявлений самовідвід головуючим суддею Фастівського міськрайонного суду Київської області Осауловою Н.А. від розгляду цивільної справи №381/1827/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання державного акту недійсним, скасування реєстрації права власності та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання державного акту та договору дарування земельної ділянки недійсними, - задовольнити.

Цивільну справу №381/1827/22 провадження 2/381/209/24 передати до канцелярії суду для визначення іншого судді в порядку ст..33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Осаулова

Повний текст ухвали суду виготовлено 17.05.2024 року.