Справа № 291/588/24
Ружинський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2024 року
Суддя Ружинського районного суду Житомирської області Митюк О.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-
В С Т А Н О В И В:
16.05.2024 року до Ружинського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Ухвалою судді від 17.05.2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі.
Разом з позовною заявою позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову та просить заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт.Ружин Ружинського району Житомирської області, РНОКПП НОМЕР_1 , вчиняти будь-які дії щодо відчуження рухомого майна, а саме: трактора колісного, марки DW LXL, 2020 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .
Подана заява обґрунтовувалась тим, що 14 серпня 2018 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . Від шлюбу у них спільних дітей немає. За час перебування у шлюбі за спільні кошти нами в травні 2022 р. було придбано трактор колісний марки DW LXL, 2020 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 . Вказаний трактор було зареєстровано на відповідача. На даний час стосунки між ними погіршились і вони перестали спільно проживати, а також звернулась до Ружинського районного суду з позовом про розірвання шлюбу( справа №291/454/24).
Проте взаємної згоди щодо розподілу вищевказаного спільного майна подружжя між нами досягнуто не було, оскільки відповідач використовує належний їм трактор одноособово та не бажає добровільно відшкодувати їй 1/2 частку його вартості.
Оскільки домовленості щодо мирного врегулювання питання про поділ спільного майна подружжя трактора колісного, марки DW LXL, 2020 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , між ними не досягнуто, тому наявний спір про поділ спільного майна подружжя, позовну заяву про вирішення якого вона подала до суду.
Предметом її позову по даній справі є захист порушеного права власності шляхом визнання її права на 1/2 частку в спільному майні подружжя, розподіл вказаного спільного майна подружжя.
В той же час, як стало їй відомо зі слів самого ж відповідача, він вважає трактор колісний марки
DW LXL, 2020 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 своєю приватною власністю та бажає розпорядитись ним на власний розсуд, а саме: продати вказаний трактор, право власності на який зареєстровано за ним.
Таким чином існує реальна можливість того, що на час винесення позитивного для неї рішення по даній справі виконання його буде ускладнене або і неможливе, оскільки право власності на спірний трактор може бути відчужене необмеженому колу осіб.
Тобто, невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист її прав, за захистом яких вона звернулась до суду з вищевказаним позовом.
Розгляд заяви позивача про забезпечення позову проведено без повідомлення учасників справи на підставі частини 1 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України.
Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Згідно вимог частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову`зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.
Як роз`яснено у п.10 вище зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №520/5745/18.
В свою чергу у своїй постанові від 11 січня 2022 року у справі № 639/6347/18 Верховний суд зазначає, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) сформульовано висновок про те, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.
Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
При розгляді заяви про забезпечення позову, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини.
Так, згідно п. 43 рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір щодо поділу майна подружжя, а саме: трактора колісного, марки DW LXL, 2020 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .
Як вбачається з поданих суду ОСОБА_1 матеріалів на підтвердження заявлених вимог про забезпечення позову, вона зазначила, що 14 серпня 2018 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 .
За час перебування у шлюбі за спільні кошти нами в травні 2022 р. було придбано трактор колісний марки DW LXL, 2020 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .
Вказаний трактор було зареєстровано на відповідача.
На даний час стосунки між ними погіршились і вони перестали спільно проживати, а також звернулась до Ружинського районного суду з позовом про розірвання шлюбу( справа №291/454/24).
Проте взаємної згоди щодо розподілу вищевказаного спільного майна подружжя між нами досягнуто не було, оскільки відповідач використовує належний їм трактор одноособово та не бажає добровільно відшкодувати їй 1/2 частку його вартості.
Оскільки домовленості щодо мирного врегулювання питання про поділ спільного майна подружжя трактора колісного, марки DW LXL, 2020 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , між ними не досягнуто, тому наявний спір про поділ спільного майна подружжя.
Враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір щодо спільного майна, невжиття заходу забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження транспортного засобу, що може призвести до порушення справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача в межах цього судового провадження, що суттєво ускладнить виконання рішення суду та призведе до необхідності звернення до суду із черговим позовом.
Також суд враховує, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення, суд виходить з того, що, на час вирішення клопотання про забезпечення позову, у суду відсутні будь-які відомості про існування визначених ч.3 ст.154 ЦПК України обставин, за наявності яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.
Отже, розглянувши вищезазначену заяву, враховуючи обґрунтування заявника, приходжу до висновку про наявність підстав для забезпечення позову, враховуючи, що вимога про забезпечення позову подана з додержання вимог встановлених ст. 151 ЦПК України.
Заявником в заяві про забезпечення позову зазначено причини, у зв`язку з чим потрібно забезпечити позов. Заходи забезпечення позову відповідають заявленим вимогам, безпосередньо пов`язані з предметом спору, є співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
За таких обставин, суд вважає за доцільне вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт.Ружин Ружинського району Житомирської області, РНОКПП НОМЕР_1 , вчиняти будь-які дії щодо відчуження рухомого майна, а саме: трактора колісного, марки DW LXL, 2020 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .
Керуючись статтями 149-153, 259-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.
Вжити заходи забезпечення позову у справі № 291/588/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, шляхом заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт.Ружин Ружинського району Житомирської області, РНОКПП НОМЕР_1 , вчиняти будь-які дії щодо відчуження рухомого майна, а саме: трактора колісного, марки DW LXL, 2020 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .
Копію ухвали про забезпечення позову направити заявнику та всім особам, яких стосується заходи забезпечення позову, і відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Роз`яснити положення ч. 4 ст. 157 ЦПК України, згідно якої особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О. В. Митюк.