Справа № 742/1266/24
Провадження № 2/739/227/24
УХВАЛА

про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви

20 травня 2024 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі судді Чепурка В.В., ознайомившись із зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та поділ спільного майна подружжя, поданим у рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2024 року до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області за підсудністю надійшла справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 29 квітня 2024 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження, ухвалено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у справі, при цьому визначено сторонам у справі строки для подання заяв по суті.

16 травня 2024 року відповідачка за первісним позовом - ОСОБА_1 у межах строку для подання відзиву подала до суду зустрічну позову заяву до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання спільних дітей та поділ спільного майна подружжя, а саме двох транспортних засобів і належної ОСОБА_2 земельної ділянки площею 2 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Частиною другою статті 193 ЦПК України передбачено, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно частини третьої статті 193 ЦПК України вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

За змістом наведених вище положень процесуального законодавства умовами пред`явлення зустрічного позову є взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, тобто такими, що виникають з одних правовідносин, а також доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів.

При цьому сумісний розгляд є доцільним, коли це дозволяє більш повно, і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень. Також доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Водночас, недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Таким чином, при вирішенні питання про прийняття зустрічного позову суд вирішує наступні питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову.

Пред`явлення зустрічного позову не змінює первісного процесуального статусу сторін у справі, а тільки ускладнює його, додаючи окремі елементи процесуального статусу протилежної сторони.

Суд зазначає, що зустрічний позов має певну специфіку, яка відрізняє його від інших видів позовів (зокрема, й від первісного).

Так, по-перше, право подання зустрічного позову має не будь-який учасник процесу, а лише відповідач за первісним позовом; пред`являється він до первісного позивача.

По-друге, подання зустрічного позову є можливим лише до винесення судом першої інстанції рішення за первісним позовом.

По-третє, зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або заліком, або спростуванням його частково чи повністю, або розглядом в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов`язаних вимог.

Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 20 березня 2019 року, винесеній у справі № 910/2987/18, право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, установлених процесуальним законодавством. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду.

Зі змісту первісного позову, поданого позивачем ОСОБА_2 , вбачається, що останнім порушується питання про розірвання його шлюбу з ОСОБА_1 .

При цьому у зустрічному позові порушується питання про стягнення аліментів з ОСОБА_2 та користь ОСОБА_1 на утримання двох їхніх спільних дітей та про поділ їхнього спільного майна, в тому числі й земельної ділянки.

Отже, хоча позовні вимоги за первісним і зустрічним позовами і виникають з одних правовідносин, а саме сімейних відносин, однак вимоги за цими позовами не можуть бути зараховані і задоволення зустрічного позову не може виключити повне чи часткове задоволення первісного позову.

Суд зазначає, що незалежно від того, чи перебувають позивач і відповідачка у шлюбі та чи розірвано такий шлюб, останні мають право порушувати питання про стягнення аліментів на утримання спільних дітей на користь того, з ким проживають останні, а також на поділ їхнього спільного майна.

Також суд враховує, що первісний позов та зустрічний позов містять різні вимоги та обґрунтовуються різними обставинами, які підлягають доказуванню, зокрема за зустрічним позовом істотно розширюється предмет доказування, зумовлений необхідністю з`ясування питання про те, з ким проживають діти позивача та відповідачки, яке саме майно було набуте ними за життя, чи підлягає воно поділу між ними і яка частина цього майна має належати після поділу кожному з них.

Крім того, у зустрічній позовній заяві відповідачкою порушується питання про поділ земельної ділянки, набутої позивачем шляхом приватизації, водночас не вказується жодних відомостей щодо місця розташування цієї ділянки.

При цьому, відповідно частини першої статті 30 ЦПК України позови з приводу нерухомого майна мають розглядатися за правилами виключної підсудності, за місцезнаходженням такого майна. Тому у разі якщо відповідна земельна ділянка розташована поза межами територіальної юрисдикції Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області, об`єднання зустрічного позову з первісним позовом, поданим за місцем проживання відповідачки, призведе до порушення вимог процесуального законодавства щодо територіальної підсудності зустрічного позову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про недоцільність об`єднання та спільного розгляду первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та поділ спільного майна подружжя, оскільки їх спільний розгляд ускладнить вирішення справи по суті, призведе до розширення предмета доказування, при цьому задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову чи призвести до зарахування вимог, які містяться в цих позовах.

На підставі наведеного, керуючись статтями 19, 193, 274, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та поділ спільного майна подружжя і об`єднання її з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та поділ спільного майна подружжя повернути ОСОБА_1 , роз`яснивши право звернутися до суду з цим позовом в загальному порядку, з дотримання правил підсудності, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Суддя В.В. Чепурко