Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2024 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Чорної А.О.,

за участю: секретаря судового засідання Хорольської І.П.,

справа № 179/681/24

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій прохає встановити факт належності їй архівної довідки № Р-64/1-25 від 18.01.2024 року, виданої Комунальною установою «Трудовий архів» Магдалинівської селищної ради, де у книгах обліку трудового стажу колгоспників «Зоря» з 03.08.1992 року КДСП «Зоря» за період з 1989 по 2000 роки зазначено невірно ім`я, не вказано рік народження, що не відповідає паспортним даним зокрема, ОСОБА_1 значиться з іменем ОСОБА_2 , та трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 01.08.1989 року та підтверджує її трудовий стаж.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що в зв`язку з настанням пенсійного віку, вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України з заявою про нарахування пенсії по досягненню пенсійного віку. Для підтвердження права нарахування пенсії та визначення її належного розміру заявницею до Головного управління Пенсійного фонду України, серед іншого, було надано відомості про трудовий стаж.

Проте, заявниця отримала відмову в призначені пенсії за віком Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 22.02.2024 року № 99, оскільки в архівній довідці у книгах обліку трудового стажу колгоспників колгоспу «Зоря» з 03.08.1992 року КДСП «Зоря» за період з 1989 по 2000 роки зазначено невірно ім`я, не вказано рік народження, що не відповідає паспортним даним заявника. ОСОБА_1 значиться з іменем ОСОБА_2 . Також у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 від 01.08.1989 року на титульній сторінці необумовлене виправлення прізвище ОСОБА_3 .

Оскільки заявниця, не має іншої можливості, аніж в судовому порядку встановити факт, що має юридичне значення, тому звертається до суду та просить задовольнити її вимоги.

Ухвалою суду від 11.04.2024 року відкрито провадження у цивільній справі та прийнято до розгляду зазначену заяву за правилами окремого провадження.

Заявник у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити заявлені вимоги з наведених у заяві підстав.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав.

Згідно частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Враховуючи положення ч.3 ст.211, ч.ч.1-3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи та заявника.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Магдалинівським РВ ГУМВС в Дніпропетровській області, заявник значиться як « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». (а.с. 5).

Згідно картки платника податків заявник значиться як « ОСОБА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 . (а.с.6).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, вбачається, що ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище після реєстрації шлюбу на ОСОБА_3 . (а.с. 14)

З архівної довідки КУ «Трудовий архів» Магдалинівської селищної ради вбачається, що у книгах обліку трудового стажу колгоспників колгоспу «Зоря» з 03.08.1992 року КДСП «Зоря» за період з 1989 по 2000 роки є дані про нарахований трудовий стаж: ОСОБА_1 , не вказано рік народження. (а.с. 7).

З архівної довідки КУ «Трудовий архів» Магдалинівської селищної ради вбачається, у книгах обліку трудового стажу колгоспників колгоспу «Зоря» з 03.08.1992 року КДСП «Зоря» за період з 1989 по 2000 роки є дані про нараховану заробітну плату. (а.с. 8, 9).

У трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 зазначено прізвище ім`я по батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На титульній сторінці необумовлене виправлення прізвища ОСОБА_3 . (а.с.10).

Рішенням № 99 від 22.02.2024 року заявниці відмовлено у призначені пенсії за віком, оскільки за розглядом документів до страхового стажу не зараховані періоди роботи за трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 від 01.08.1989 року, оскільки на титульній сторінці необумовлене виправлення прізвища власниці трудової книжки; періоди роботи в колгоспі за 1989 2000 роки, оскільки в архівній довідці про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих трудоднів в громадському господарстві від 18.01.2024 року № Р-64/1-25 зазначено ПІБ ОСОБА_2 , що не відповідає імені заявниці ОСОБА_6 згідно паспортних даних (а.с.12).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

На підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Факт, про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення для охорони її прав, свобод та інтересів, оскільки надає правові підстави для отримання пенсії за віком у розмірі, відповідно до трудового стажу, частина якого не зарахована, у зв`язку із допущенням помилки в написанні прізвища заявниці в трудовій книжці відповідальною особою, що не залежало від заявниці. При цьому, усі інші необхідні атрибути, а саме інформація на підставі чого робилися записи у трудовій книжці, дати звільнення та працевлаштування, підписи керівництва, печатки, у трудовій книжці наявні.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За встановлених обставин, заявниця не може нести відповідальність за недоліки при заповнення титульної сторінки трудової книжки, оскільки трудова книжка заповнялася відповідними особами, за дії яких заявник відповідати не може. У зв`язку із зазначеним, на думку суду, наявні всі підстави для встановлення юридичного факту, на якому наполягає заявниця. При цьому, вимоги заявниці підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви, що підтверджують обставини, на які вона посилається.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці та належне її оформлення, та при цьому не може бути підставою для виключення певних періодів її роботи з трудового стажу, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації установи не може бути підставою для позбавлення заявника її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань перерахунку пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Факт належності трудової книжки, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки надає змогу оформити пенсію.

Окрім цього, встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявниці та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст. 2 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , факт належності правовстановлюючих документів, а саме: архівної довідки, виданої КУ «Трудовий архів» Магдалинівської селищної ради № Р-64/1-25 від 18.01.2024 року, в якій невірно зазначено ім`я заявника - ОСОБА_1 , та не зазначено рік народження, та трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 01.08.1989 року, в якій на титульній сторінці необумовлене виправлення прізвища власниці трудової книжки, а тому заявлені вимоги слід задовольнити.

У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявницею та підтверджених документами.

За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що факт належності заявниці: архівної довідки, виданої КУ «Трудовий архів» Магдалинівської селищної ради № Р-64/1-25 від 18.01.2024 року та трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 01.08.1989 року, підтверджено наявними в справі доказами, а тому заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Вимога щодо підтвердження трудового стажу не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд наголошує, що встановлення факту наявності трудового стажу відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637, здійснюється органами Пенсійного Фонду України, а не у судовому порядку. У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Таким чином, встановлення факту підтвердження трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2020 року, справа № 347/576/18.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року, справа № 198/623/18.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.4, 10, 13, 76, 81, 89, 263-265, 273, 293, 294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити частково.

Встановити юридичний факт, що архівна довідка, видана КУ «Трудовий архів» Магдалинівської селищної ради № Р-64/1-25 від 18.01.2024 року, в якій невірно зазначено ім`я заявника - ОСОБА_1 , та не зазначено рік народження, та трудова книжка колгоспника НОМЕР_1 від 01.08.1989 року, в якій на титульній сторінці необумовлене виправлення прізвища власниці трудової книжки, належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

В іншій частині заяви - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, , юридична адреса: 43000, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, буд. 22В.

Суддя А.О. Чорна