ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4721/23 Номер провадження 22-ц/814/2022/24Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування

за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС»

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 30 січня 2024 року, прийнятого під головуванням судді Самсонової О.А. м.Полтаві, зі складанням повного тексту 30 січня 2024 року,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з даним позовом. Зазначав, що 12.10.2020 року між ним та ПАТ «Страхова група ТАС» був укладений договір добровільного страхування наземного (крім залізничного) транспорту № FА-00111389 (Правильне КАСКО), дія якого щороку продовжувалася та який діяв станом на 2022 рік.

Вказував, що 22.02.2022 року сталася ДТП за участю автомобіля RENAULT MEGAN, д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, білого кольору, про настання якої 23.02.2022 року позивач повідомив відповідною заявою до АТ «СТ «ТАС».

Внаслідок ДТП було пошкоджено лобове скло зазначеного транспортного засобу.

Усно, в телефонному режимі позивачу наприкінці 2022 року було повідомлено про нарахування страхового відшкодування в розмірі 1621,12 грн.

Однак, позивач не погоджується з розміром страхового відшкодування, нарахованого відповідачем. Зазначає, що недоплачена сума страхового відшкодування становить 4412,02 грн.

Посилаючись на вищенаведене просив суд стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 4412,02 грн. та судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 30 січня 2024 року задоволено позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодування за договором від 12.10.2020 року №FА-00111389у розмірі 4412,02грн.,на відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження -4480 грн. та витрат на професійну правничу допомогу-5000 грн., а всього стягнути 13892,02 грн. (тринадцять тисяч вісімсот дев`яносто дві гривні дві копійки).

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржило Пат «Страхова Група» ТАС», в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Вважають, зо судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що у разі не надання документів, що підтверджують факт проведеного ремонту, страхове відшкодування виплачується в розмірі 80%, а тому АТ «СГ «ТАС» належним чином та в повному обсязі здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 1301,49 грн.

Вказують, що звіт про оцінку майна А 05/05 від 29.05.2023 року суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_2 не може бути взятий до розрахунку оскільки згідно умов договору добровільного страхування наземного транспорту FA-00111389, розрахунок страхового відшкодування проводиться згідно калькуляції страховика, у звіті не підтверджена вартість скла, згідно п.п. 13.2.1. договору: вартість відновлювального ремонту розраховується виходячи з цін, що діяли на дату настання страхового випадку, або пізнішу дату, але в будь-якому разі не пізніше 10 календарних днів з дати настання страхового випадку, в порядку та на підставі документів, в залежності від обраного варіанту розрахунку вартості відновлювального ремонту.

Стверджують, що витрати на проведення автотоварознавчого дослідження згідно умов договору не відшкодовуються страховиком та не відносяться до судових витрат.

Зазначають, що при визначені судом розміру витрат на правничу допомогу не було враховано клопотання про зменшення розміру таких витрат.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 12.10.2020 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_1 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № FА 00111389, згідно якого застраховано автомобіль RENAULT MEGAN д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно вказаного договору страхувальником є ОСОБА_1 , вигодонабувачем - ТОВ «Автокредит Плюс», застрахований транспортний засіб - RENAULT MEGAN д.н.з. НОМЕР_1 ; страхова сума - 118000 грн., при пошкодженні автомобіля, в тому числі скляних елементів, франшиза 0%, при незаконному заволодінні 5%.

Також договором передбачено, що розрахунок страхового відшкодування здійснюється згідно калькуляції страховика, з врахуванням зносу транспортного засобу.

12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , що діє як лізингоодержувач, підписав заяву про приєднання до публічного договору №АРМК141137, відповідно до якого лізингодавцем є ТОВ «Автокредит Плюс», предметом лізингу є автомобіль RENAULT MEGAN, що за специфікацією та актом прийому передачі від 17 жовтня 2020 року передано позивачу.

Згідно повідомлення позивача про дорожньо-транспортну пригоду, що трапилася 22 лютого 2022 року, відповідачем ПрАТ «СГ «ТАС» 03 липня 2023 року складено страховий акт №12701/01/923, яким визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 1301,49 грн.

Відповідно до змісту ремонтної калькуляції, вартість запасних частин, що ремонтуються заміною, визначена у розмірі 4476,12 грн., вартість робіт 600,00 грн., а всього вартість ремонту 5076,12 грн. Вирахування зношення запасних частин становить 3071,85 грн., а сума збитку з врахуванням фізичного зносу 2004,27 грн.

Платіжною інструкцією від 04 липня 2023 року №347182 підтверджується факт перерахування позивачу страхового відшкодування у розмірі 1301,49 грн. згідно договору № FА 00111389 від 12.10.2020 року.

Згідно звіту ФОП ОСОБА_2 від 29 травня 2023 року вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, з урахуванням ПДВ становить 9487 грн. Вартість матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу 5707 грн.

Районний суд, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що ремонтна калькуляція, яка складена страховиком, не відповідає таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України), оскільки складена за цінами на запасні частини, які явно є заниженими та не відповідають звичайним цінам на такі запасні частини.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.

За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим, винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») .

Як право потерпілого на відшкодування заподіяної шкоди так і кореспондуючий обов`язок страховика (страхової компанії) здійснити його відшкодування виникає на підставі настання страхового випадку - ДТП.

При цьому зазначений закон встановлює як підстави відшкодування шкоди і відмови страховика у такому відшкодуванні, так і процедури, за якими така шкода відшкодовується.

Слід також зазначити, що відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення.

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 13 ЦК України сторони повинні діяти добросовісно, не порушуючи права інших осіб - учасників цих правовідносин.

За змістом зазначених норм права встановлюється, як добросовісність поведінки особи, чиї права порушено, так і передбачається, що припинення права може бути лише у випадках, передбачених законом.

Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку).

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 вищенаведеного Закону), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону).

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду стосовно того, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували доводи позивача про безпідставне заниження розміру страхового відшкодування.

Посилання апеляційної скарги на Загальні умови страхування, що розміщенні страховою компанією на їхньому офіційному сайті, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, з огляду на те, що даний документ не був предметом дослідження в судді першої інстанції та з урахуванням вимог ч.3 ст. 367 ЦПК України не приймаються без належного обґрунтування неможливості подачі даних доказів в районний суд.

Відповідачем також не спростований в порядку, визначеному ст.ст.12,81 ЦПК України, звіт про оцінку майна А 05/05 від 29.05.2023 року суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 .

Стосовно доводів щодо зменшення розміру судових витрат, стягнутих на користь позивача, то відповідачем не наведено переконливих аргументів щодо неспівмірності та нерозумності розміру суми присудженої в рахунок відшкодування судових витрат на правничу допомогу та не спростовано правомірності стягнення в рахунок відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження.

Отже, зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що суд першої інстанції надав належну оцінку зібраним у справі доказам, достатньо повно встановив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-88 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Тому, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а тому вона підлягає відхиленню, а рішення Київського районного суду м.Полтави від 30 січня 2024 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 30 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.05.2024 року.

Головуюча суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна