ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4611/24 Справа № 216/4295/15-ц Суддя у 1-й інстанції - БУТЕНКО М. В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

06 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Корчистої О.І.,

суддів Агєєва О.В., Бондар Я.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Заборський Олександр Валентинович, на ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі територіально відокремленого без балансового відділення № 10003/0448 філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним,

встановив:

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2022 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Заборський О.В., подав апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 березня 2024 року з суду першої інстанції витребувано цивільну справу, яка надійшла до Дніпровського апеляційного суду 05 квітня 2024 року.

До апеляційної скарги заявником додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2023 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що оскаржувана ухвала була постановлена судом 23 листопада 2023 року у відсутність ОСОБА_1 та його представника. Копію вказаної ухвали представник позивача ОСОБА_2 отримав 28 лютого 2024 року. Зазначає, що, з огляду на зазначене, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення до 14 березня 2024 року. Також посилається, що невчасне подання апеляційної скарги було зумовлено рядом причин, які не залежать від позивача, який не знав про наявність зазначеної ухвали, не міг її оскаржити. Вважає, що визначений законодавством строк для подачі апеляційної скарги пропущений з поважних причин, тому підлягає поновленню.

29 березня 2024 року до Дніпровського апеляційного суду надійшли заперечення Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2022 року, в яких, заявник посилаючись на безпідставність доводів ОСОБА_1 щодо причин поновлення строку на апеляційне оскарження, просить визнати причини пропуску строку ОСОБА_1 на подачу апеляційної скарги неповажними та відмовити йому у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2022 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Заборський О.В., про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2022 року відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху, з наданням скаржнику строку для подачі заяви з обґрунтуванням інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження з урахуванням п. 1, 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

При цьом,у заявнику роз`яснено, що невиконання вимог ухвали є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження та звернуто увагу, що у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду заявник безпідставно посилається на те, що оскаржувана ухвала була постановлена судом першої інстанції 23 листопада 2023 року, оскільки вказане спростовується матеріалами справи та текстом ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2022 року.

23 квітня 2024 року на адресу Дніпровського апеляційного суду від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Заборський О.В., надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій заявник повторно посилається на те, що заявник та його представник не були присутні при оголошенні оскаржуваної ухвали, а її копію представник заявника ОСОБА_2 отримав 28 лютого 2024 року. З огляду на викладене вважає, що має право на продовження строку на апеляційне оскарження рішення до 14 березня 2024 року. Також зауважує, що представник ОСОБА_1 адвокат Фустіченко А.В., яка вела справу більше двох років, з початком повномасштабного вторгнення виїхала за кордон та перебуває в м. Вроцлав Польша, справу ОСОБА_1 передала адвокату Заборському О.В. лише 07 лютого 2024 року. З огляду на те, що ОСОБА_1 не є фахівцем в галузі права та не знав про наявність оскаржуваної ухвали до укладення договору з адвокатом Заборським О.В. та дослідження ним адвокатського досьє та цивільної справи, він вирішив скористатися своїм право та оскаржити вказану ухвалу. Вважає, що невчасне подання апеляційної скарги було зумовлене рядом причин, які не залежать від позивача, який не знав про наявність оскаржуваної ухвали та не міг іі оскаржити. Просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2022 року.

Вирішуючи заявлене заявником клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

«Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Накладення обмеження дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Частиною 3 статті 354 ЦПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аналіз вказаної правової норми дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

Згідно ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний правовий висновок виклав Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

У даній справі, встановлено, що 23 листопада 2022 року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановив ухвалу, якою позов ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним залишений без розгляду.

Частиною 2 статті 2 Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень» (далі - Закон № 3262-IV) визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону № 3262-IV суд загальної юрисдикції вносить до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Аналіз Єдиного Державного реєстру судових рішень (https://reestr.court.gov.ua) свідчить про те, що ухвала Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2022 року була внесена судом до ЄДРСР 26 грудня 2022 року і оприлюднена в цьому реєстрі 27 грудня 2022 року.

З апеляційною скаргою на вказане рішення суду заявник, який був залучений до участі у справі та приймав участь у судовому розгляді справи через свого представника, звернувся лише 14 березня 2024 року, тобто після спливу 1 року 4 місяці з дня ухвалення судового рішення.

Порушуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, заявник посилається на те, що копію оскаржуваного рішення його представник адвокат Заборський О.В. отримав лише 28 лютого 2024 року, а його представник, яка приймала участь в судовому розгляді справи в суді першої інстанції, з початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України виїхала до Польщі, що, на думку заявника, є поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Підстави пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили заявником не обґрунтовані.

Непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча і могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносяться стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі тощо) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не є звичайною обставиною, яка хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за певні розумні рамки, тобто це має бути екстраординарна подія, яка не є звичайною. Такі висновки наведені в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2024 року в справі № 757/45756/21-ц.

Сама по собі обставина виїзду представника заявника на інше місце проживання у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення не свідчить про пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставини непереборної сили.

Тому заявник апеляційної скарги, як особа, яка звернулася до суду апеляційної інстанції з відповідною скаргою, мав можливість дізнатися про те, що його позовну заяву, яка розглядалася судом першої інстанції майже два с половиною роки на час постановлення судом оскаржуваної ухвали, залишено без розгляду.

Оскільки підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, з урахуванням положень ч. 2 ст. 358 ЦПК України, заявником не обґрунтовані, підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Заборський О.В., про поновлення строку на апеляційне оскарження у відповідності до ч. 2 ст. 358 ЦПК України не вбачається.

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Відповідно статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №1227/8971/2012 (провадження № 14-198звц21) вказано, що у своїй практиці ЄСПЛ сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції» (Bellet v. France), «Ільхан проти Туреччини» (Ilhan v. Turkey), «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» та інші).

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Отже, враховуючи, що строк на апеляційне оскарження заявником пропущено, апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення та заявником не наведено підстав для поновленя строку на апеляційне оскарження, які передбачені положеннями п. 1, 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Заборський Олександр Валентинович, на ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі територіально відокремленого без балансового відділення № 10003/0448 філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання.

Судді: