Справа №601/1019/24
Провадження № 2/601/366/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Бончик А.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу № 601/1019/24 за позовом ОСОБА_1 до Почаївської міської ради Кременецького району про припинення права спільної часткової власності на майно,-

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Почаївської міської ради Кременецького району про припинення права власності Почаївської міської ради на частку у спільному майні, виділення їй у власність цілий житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та стягнення із неї на користь відповідача грошову компенсацію вартості 19/100 частин вказаного житлового будинку. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є власником 81/100 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 . Вказану частину будинку вона набула у власність на підставі договору дарування, що посвідчений 13 червня 2016 року Почаївською державною нотаріальною конторою за № 200. Власником іншої частини будинку - 19/100 на підставі рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 червня 2019 року є Почаївська міська рада. Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна, що складений 17 грудня 2023 року ПП "Навчально-консультаційний центр», за технічними показниками частка 19/100 об`єкта нерухомого майна житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , не може бути виділена в натурі. Згідно з висновком про вартість майна від 12 лютого 2024 року ринкова вартість19/100 частки вказаного житлового будинку становить 28 710 грн. Припинення права Почаївської міської ради на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам громади, оскільки фактично відповідач не користується вказаною частиною нерухомості, виділити її в натурі немає можливості. Окрім того, 05.09.2010 у будинку сталася пожежа, тому він потребує значних капіталовкладень на проведення ремонтних робіт після пожежі. Коштів у відповідача на проведення ремонтних робіт немає. Оскільки, частка відповідача є незначною і не може бути виділеною в натурі, спільне володіння і користування будинком неможливе, а також таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам міської ради, позивачка просить припинити права Почаївської міської ради на частку у спільному майні.

В судове засідання представник позивачки - адвокат Сідорова І.А. подала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, проти ухвалення судом рішення про задоволення позову не заперечує.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, немає.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

02 квітня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд за правилами загального провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно договору дарування від 30.06.2016 року; технічного паспорту та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 177874760 від 19 серпня 2019 року, ОСОБА_1 є власником 81/100 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 .

Власником 19/100 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 є Почаївська міська рада Кременецького району Тернопільської області, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 181061648 від 16 вересня 2019 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 372025240 від 29 березня 2024 року.

Згідно акту про пожежу від 07.09.2010 та постанови № 45 про відмову в порушенні кримінальної справи від 10.09.2010, 05 вересня 2010 року в житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1 відбулась пожежа.

Із висновку щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна № 005 від 17.12.2023 слідує, що за технічними показниками 19/100 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 не може бути виділена в натурі.

Згідно висновку про вартість майна, ринкова вартість 19/100 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 становить 28 710 грн.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ст. 13 ЦПК України, передбачено що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Відповідно до частини першої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Разом з тим, у випадках і в порядку, встановлених законом, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні (частина друга статті 321 ЦК України).

У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) зазначено, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/11178/17 (провадження № 61-42000св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України та вказано, що «припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Тобто можливе порушення інтересів співвласника виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку».

Судом встановлено, що спільне володіння та користування спірними житловими будинком з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 є неможливим, частка Почаївської міської ради є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, а тому таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам Почаївської міської ради. Окрім того, відповідач не заперечує проти заявлених вимог позивачки.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються :

1) у разізадоволення позовунавідповідача;

2) у разівідмови впозовінапозивача;

3) у разі часткового задоволення позовуна обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2ст.141 ЦПК).

В поданому позові позивачка ОСОБА_1 не просить стягнути з відповідача судові витрати за позовну вимогу.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, зважаючи на відсутність вимоги позивачки про стягнення з відповідача судових витрат, а тому суд вважає можливим залишити судові витрати за сторонами.

На підставі ст.ст. 15,16, 263, 321, 356, 358, 365 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 206, 211, 247, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Почаївської міської ради Кременецького району про припинення права спільної часткової власності на майно- задовольнити.

Припинити право власності Почаївської міської ради на частку у спільному майні, а саме на 19/100 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 в особисту приватну власність цілий житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Почаївської міської ради грошову компенсацію вартості 19/100 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 в розмірі 28 710 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцятиднів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Сторони по справі:

Позивачка: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: Почаївська міська рада Кременецького району, місцезнаходження: вул. Т.Шевченка, 16 м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області, .

Головуючий: