ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4260/24 Справа № 177/2430/23 Суддя у 1-й інстанції - Березюк М. В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді Тимченко О.О.,

Суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

за участю секретаря судового засідання Бортника В.А.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 177/2430/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2024 року про роз`яснення судового рішення (суддя Березюк М.В.), постановлену в приміщенні Криворізького районного суду Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 18 496,07 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн та судові витрати по справі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2024 року заяву ОСОБА_2 про роз`яснення судового рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області у формі ухвали від 07 лютого 2024 року залишено без задоволення.

Суд першої інстанції виходив з того, що ухвала суду від 07 лютого 2024 року не підлягає виконанню, вона містить виклад мотивів прийнятого судового рішення, а заявник фактично ставить питання про роз`яснення мотивів прийнятого судом рішення, з яким він не погоджується.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, розглянути та задовольнити його клопотання про витребування документів та пояснень від медичних закладів, а також клопотання з визнання доказів недопустимими.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні клопотання про витребування доказів суд першої інстанції порушує норми законодавства, оскільки для вирішення спору по суті необхідні спеціальні знання з медицини та медичного діловодства. Подане відповідачем клопотання про витребування доказів викладено чітко та виразно, з посиланням на норми законодавства та обґрунтованою необхідністю витребування вкрай важливих для спростування позовної заяви доказів, оскільки, на переконання відповідача, позивачем по справі на підтвердження заявлених нею позовних вимог, надано довідки, які не можуть бути визнані належними доказами у справі. Відповідач вважає, що витребування письмових пояснень головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Криворізької міської лікарні № 9» стосовно законності передачі ним амбулаторної карти на ім`я ОСОБА_1 до СМЕ є доказом, що судово-медичний експерт отримав матеріалі для проведення експертизи з порушенням частини 2 статті 107 ЦПК України. В оскаржуваній ухвалі суд не надає відповіді на жодне поставлене відповідачем питання, в ухвалі суду від 07 лютого 2024 року суд не зазначив норму законодавства, відповідно до якої вона не може бути оскаржена, а клопотання відповідача від 13 лютого 2024 року про визнання доказів недопустимими взагалі судом не розглядалось.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник позивача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. В обґрунтування доводів відзиву зазначено, що доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

В провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2024 року в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про залишення без руху позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення відмовлено, крім того відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про витребування доказів.

12 лютого 2024 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про роз`яснення ухвали суду від 07 лютого 2024 року, постановленої Криворізьким районним судом Дніпропетровської області у справі № 177/2430/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, якою клопотання ОСОБА_2 про залишення позову без руху та витребування доказів залишено без задоволення, яка обґрунтована тим, що вищевказана ухвала незрозуміла йому в частині мотивів відмови у задоволенні клопотання. Просив суд надати роз`яснення: як суд дійшов висновку про те, що документи про витребування яких він просив не стосуються предмету доказування, на підставі якої норми суд відмовив у витребуванні пояснень головного лікаря медичного закладу, на підставі якої нормативної бази суд проведе оцінку допустимості довідки як доказу, як суд дійшов до висновку, що огляд в приймальному відділенні може бути додатком до виписного епікризу, чому суд не вивчив матеріали справи, зокрема надані ним «Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 003/о» та інших, підстави ігнорування судом вимог вищевказаної інструкції, якою нормою передбачено поняття нереабілітуючих підстав, яка норма Закону України «Про судовий збір» говорить про нереабілітуючі підстави та звільняє від сплати судового збору з суми відшкодування моральної шкоди, та на підставі якої норми судом відмовлено у витребуванні доказів, зокрема письмових пояснень керівника лікарні, журналу відмов у госпіталізації.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до положень пунктів 1-4 частини 1 статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Згідно норм частини 2 статті 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

За змістом частини 3 статті 258 ЦПК України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Згідно статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Як роз`яснено в пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

При цьому, у заяві про роз`яснення рішення повинно зазначатися, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Отже, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Суд зазначає, що роз`ясненню підлягають судові рішення у разі, якщо без такого роз`яснення їх тяжко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання рішення внаслідок неясності його резолютивної частини. Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні його змісту. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання судового рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст судового рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина судового рішення має відповідати його резолютивній частині.

Також, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання, тобто таке судове рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його нерозуміння під час виконання.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому його суть і не торкаючись питань, які не були предметом розгляду.

Так, матеріалами справи встановлено, що ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2024 року ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні клопотання, зокрема про витребування доказів. В ухвалі зазначено, що вона окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2024 року заяву ОСОБА_2 про роз`яснення судового рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області у формі ухвали від 07 лютого 2024 року залишено без задоволення з тих підстав, що вказана ухвала не підлягає виконанню та вона містить детальний виклад мотивувань щодо кожного з вищевказаних клопотань ОСОБА_2 , зокрема в ухвалі зазначена норма законодавства яка передбачає звільнення позивача від сплати судового збору, викладено мотиви відмови у задоволенні клопотань про витребування доказів.

Отже, оскільки ухвала суду першої інстанції від 07 лютого 2024 року викладена в чіткій, формі, є повністю зрозумілою, у ній зазначені норми процесуального Закону, які визначають правові засади витребування доказів у справі, окрім того, оскаржувана ухвала не є рішенням по суті спору, а відтак вона не підлягає роз`ясненню в порядку статті 271 ЦПК України, як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідно відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 у роз`ясненні судового рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що як заява ОСОБА_2 про роз`яснення судового рішення, так і подана ним апеляційна скарга фактично висловлюють незгоду з прийнятим судом судовим рішенням у формі ухвали від 07 лютого 2024 року, яка, окремо від рішення суду оскарженню не підлягає, так як у частині 1 статті 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку (40 пунктів) ухвали про залишення без задоволення заяви про витребування доказів у справі відсутні у цьому переліку. За змістом положень частини 2 статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothersv. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorouv. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: Я.М.Бондар

В.П.Зубакова