Справа № 286/4771/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення половини вартості оплати за навчання дочки , -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовною заявою (вх.№ 16042 від 17.11.2023 року; згідно з поштовим штампом здано на пошту 15.11.2023 року) до відповідача ОСОБА_2 , в якій, з врахуванням уточнення позовних вимог (вх.№682 від 18.01.2023 року, згідно з поштовим штампом здано на пошту 15.01.2024 року), просить стягнути з останнього на свою користь 1/2 частину суми коштів за навчання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання у вищому навчальному закладі для здобуття вищої освіти за освітнім рівнем „Магістр у Навчально-науковому інституті права Київського національному університету імені Тараса Шевченка з 01.10.2022 року по 31.05.2024 року на підставі договору з Київським національним університетом імені Тараса Шевченка від 25.09.2022 року № 1962іп і Договору з Навчально-науковим інститутом права Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 25.09.2022 року № 1962/1іп в розмірі 49400 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Позов мотивований зокрема тим, що сторони є батьками повнолітньої доньки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, котре є платним. Донька навчається на стаціонарі, а тому потребує матеріальної допомоги і має право отримати таку допомогу від батьків сторін у справі. Відповідач має регулярний дохід, як пенсіонер МВС України, є платоспроможним і має можливість надавати матеріальну допомогу. Проте вартість навчання повнолітньої доньки оплатила позивач. Навчання з метою здобуття професійної освіти відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з іншого з батьків, якщо їх поніс один з них. Тому, з покликанням на ст.185 СК України, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь половину вартості всіх фактично понесених та передбачуваних витрат на навчання доньки, що становить 49400 грн. Також просить покласти на відповідача судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких становить 10000 грн.

Ухвалою суду від 08.02.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження, в судовому засіданні без виклику сторін, встановлено строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

Відповідач у встановлений строк, 19.02.2024 року надав відзив на позовну заяву, в якому позовних вимог не визнав зокрема з підстав того, що згідно з рішенням суду з нього стягувалися аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 до досягнення нею 23-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане судове рішення виконано повністю. Із позовом про стягнення половини вартості навчання доньки колишня дружина звернулася після повного виконання рішення суду про стягнення аліментів та досягнення донькою 23 років. Відповідач, як батько, в повному обсязі виконав свій обов`язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, і не повинен сплачувати кошти колишній дружині. До даних правовідносин не підлягають застосуванню норми ст.185 СК України щодо додаткових витрат на дитину, оскільки донька є повнолітньою. Крім того, вона перебуває у шлюбі і фінансові зобов`язання щодо її утриманню повинен нести її чоловік, а не батьки.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

19.02.2024 року від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в загальному порядку з викликом сторін у справі, обґрунтоване тим, що підписи позивача на позовній заяві та додатках викликають у відповідача сумнів у їх достовірності, а тому відповідачу необхідний процесуальний час для заявлення клопотання про витребування доказів та призначення почеркознавчої експертизи.

14.03.2024 року від представника позивача надійшла заява, в якій просить відмовити у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в загальному порядку з викликом сторін у справі, постановити рішення яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно з ч.5 ст.274 ЦПК України суд відмовляє у розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження або постановляє ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, якщо після прийняття судом до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову відповідна справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

У відповідності до ст.274 ЦПК України вказана справа підлягає розгляду за правилами спрощеного провадження.

Згідно з ч.6 ст.279 ЦПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

З огляду на те, що згідно з ст.274 ЦПК України вказана справа підлягає розгляду за правилами спрощеного провадження і в даному випадку одночасно існують умови, передбачені пунктами 1, 2 ч.6 ст.279 ЦПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в загальному порядку з викликом сторін у справі.

18.01.2024 року від позивача надійшло клопотання про проведення судового розгляду у справі у режимі відео конференції, яке не підлягає задоволенню, оскільки ухвалою суду від 08.02.2024 року постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні без виклику сторін.

11.03.2024 року від відповідача надійшло клопотання з доказами його надіслання іншому учаснику справи, у якому просить причину неподання довідки Овруцького ВДВС у Коростенському районі Житомирської області № 18325 разом з відзивом на позовну заяву визнати поважною та поновити його; приєднати до матеріалів справи довідку Овруцького ВДВС у Коростенському районі Житомирської області № 18325, яке підлягає задоволенню.

08.04.2024 року від відповідача надійшло клопотання, в якому просить причину неподання листа УДКС України в Овруцькому районі Житомирської області від 18.03.2024 року № 03-08/429 разом з відзивом на позовну заяву визнати поважною та поновити його; приєднати до матеріалів справи лист УДКС України в Овруцькому районі Житомирської області від 18.03.2024 року № 03-08/429; причину неподання клопотання про витребування доказу, а саме заяви про звільнення в 2023-24рр. позивачки з роботи з УДКС України в Овруцькому районі Житомирської області визнати поважною та поновити його; витребувати з УДКС України в Овруцькому районі Житомирської області заяву позивачки про звільнення в 2023-24рр. з роботи. Вказане клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з недотриманням відповідачем встановленого ст.83 ЦПК України порядку подання доказів та відсутності підтвердження надсилання вказаного клопотання з доданими до нього доказами іншому учаснику справи.

Таким чином, розглянувши доводи сторін, викладені у заявах по суті спору, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком, а позивач ОСОБА_1 матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.05.2011 року.

04.09.2020 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на ОСОБА_8 , що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_5 є студенткою І року навчання освітнього рівня „Магістр денної форми навчання за спеціальністю „081-Право освітньої програми „Право Навчально-наукового інституту права Київського національного університету імені Тараса Шевченка ІV рівня акредитації; початок навчання з 01.10.2022 року, закінчення навчання - 31.05.2024 року, загальна вартість освітньої послуги 98800 грн., що підтверджується копією довідки Навчально-наукового інституту права Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 17.10.2022 року № 042/1800, та копіями договору № 1962іп про навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, договору № 1962/1іп про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців Київського національного університету імені Тараса Шевченка, укладеними 25.09.2022 року між ОСОБА_1 та Київським національним університетом імені Тараса Шевченка.

Позивач ОСОБА_1 у вересні та грудні 2022 року частково оплатила вартість навчання ОСОБА_5 на загальну суму 82200 грн., що стверджується копіями платіжної інструкції від 22.09.2022 року на суму 27400 грн., квитанції від 23.12.2022 року на суму 24700 грн., квитанції від 26.12.2022 року на суму 24700 грн.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 , будучи матір`ю повнолітньої дочки ОСОБА_9 , звернулася в суд з позовом, в якому просить стягнути з батька її повнолітньої дочки відповідача ОСОБА_2 , суму коштів, яка становить половину вартості навчання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у вищому навчальному закладі, в розмірі 49400 грн. Як правову підставу позову зазначає зокрема ст.185 СК України, вказуючи, що навчання з метою здобуття професійної освіти відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з іншого з батьків, якщо їх поніс один з них. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15.

У постанові від 16.02.2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 10.04.2023 року у справі № 279/6316/22, яке набрало законної сили 10.05.2023 року, стягувалися з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання у зв`язку з навчанням у розмірі 1/6 частини всі видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 14.12.2022 року і до досягнення нею 23-х років, тобто 17.11.2023 року.

Згідно з довідкою Овруцького ВДВС у Коростенському районі Житомирської області № 18325 від 27.02.2024 року ОСОБА_2 сплачував аліменти на користь ОСОБА_5 на її утримання у зв`язку з навчанням протягом червня-грудня 2023 року (всього на суму 37565,44 грн.), за виконавчим листом № 279/6316/22, виданим 15.05.2023 року Овруцьким районним судом Житомирської області.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи та проаналізовані вище норми матеріального права підстави для задоволення позову відсутні.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень, пп.15.5) п.15) п.1 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Овруцький районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.05.2024 року.

Суддя: В. І. Вачко