Провадження № 2/643/544/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Афанасьєва В.О.,

секретаря судового засідання: Ткаченко В.В.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Московського районного суду м. Харкова із позовною заявою до ОСОБА_3 (далі відповідач), третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування.

В обґрунтування позову посилається на те, що 20.02.2005 між позивачем по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 20. З 25.06.2008 чоловік перебував на інвалідності, як ліквідатор аварії Чорнобильський АЕС та мав слабке здоров`я. Перебував на обліку та кожного року лікувався у КЗОЗ «Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення», що підтверджується відповідними медичними документами». У 2019 року стан здоров`я чоловіка позивача погіршився і під час обстеження в період з 06.12.2019 по 20.12.2019 у неврологічному відділені КЗОЗ «Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення» у нього було виявлено онкологічне захворювання. Хвороба була дуже агресивною і шансів на одужання майже не було. З лікарні чоловіка виписали додому з рекомендаціями здійснювати паліативне лікування, яке фактично мало лише полегшити страждання чоловіка, пов`язані з хворобою. ОСОБА_1 піклувалась про свого чоловіка до останньої хвилини його життя, доглядала за ним, як могла, купувала ліки, хоча сама при цьому є також інвалідом ІІ групи. Відповідач ніякої допомоги не надавав. Перед смертю чоловік запросив до себе родичів, в тому числі й відповідача та оголосив свої побажання щодо спадкування майна, яке полягало в тому, щоб саме позивач успадкувала земельну ділянку та недобудований дачний будиночок. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік ОСОБА_4 помер. Згідно довідки про причину смерті № 10-12/253/л/20, виданої відділенням № 2, судово-медичної експертизи трупів 07.02.2020, причиною смерті ОСОБА_4 зазначено- Злоякісне новоутворення шлунку. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з частини земельної ділянки, кадастровий номер :08:003:0057, площею 00588 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , садівничого товариства «50 років Жовтня», квартал 3 ділянка НОМЕР_5.Фактично, зазначена земельна ділянка була придбана нею з чоловіком під час шлюбу, за спільні кошти, що підтверджуються договором купівлі-продажу земельної ділянки від 16.03.2013, посвідченого ПН ХМНО Руденко .Є. 02.07.2020 ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги, звернулась до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті її чоловіка і їй стало відомо, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 вже відкрита 28.05.2020 за заявою відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є рідним сином ОСОБА_4 . За життя ОСОБА_4 , його рідний син ОСОБА_3 жодним чином не піклувався про свого батька, який фактично потребував його допомоги будучи у безпорадному стані. Відповідач не відвідував батька та не цікавився станом його здоров`я, вів аморальний спосіб життя, не допомагав ні матеріально, ні фізично, ні морально, його цікавили тільки гроші від батька, поки у батька була можливість їх надавати. Таким чином, вважає, що на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України, відповідача по с праві ОСОБА_3 має бути усунено від права на спадкування після смерті батька, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, він ухилявся від надання йому допомоги.

Ухвалою суду від 16.10.2023 прийнято справу до провадження , розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні.

В судовому засіданні позивач та її представник позовну заяву підтримали та просили її задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач у судові засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позовну заяву суду не надавав.

26.08.20211 попередньому складу суду відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позову заперечував, зазначив що він підтримував спілкування зі своїм батьком, батько за допомогою до нього не звертався, позивачем не надано будь-яких доказів щодо потреби ОСОБА_4 у матеріальній підтримці з боку дітей, про відсутність у дружини можливості надавати таку допомогу.

Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав новому складу суду відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , допитана в судовому засіданні в якості свідка, яка є дружиною померлого ОСОБА_4 , пояснила що земельна ділянка, з якою складається спадщина була придбана ними у шлюбі. У ОСОБА_4 є син від першого шлюбу. Він з батьком спілкувався тільки заради грошей, ввів аморальний спосіб життя. Коли батько вийшов на пенсію, почав хворіти, син припинив з ним будь-яке спілкування. Після діагностування у ОСОБА_4 онкологічної хвороби та різкого погіршення його стану, позивач почала шукати сина її чоловіка, оскільки він хотів всіх побачити. Коли вдалося його знайти, відповідачу повідомили що батько дуже хворіє, ОСОБА_3 сказав, що йому це не цікаво. Проте він все ж таки заїхав до батька, побачив, що той хворий та знаходиться у безпорадному стані та просто поїхав та наступного разу приїхав вже на поховання, допомоги ніякої батьку не надавав, витрат на поховання не ніс.

Суд, заслухавши позивача її представника, покази позивача у якості свідка, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, про що складено відповідний актовий запис про смерть за № 2076, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 10)

Причиною смерті ОСОБА_4 стало злоякісне новоутворення шлунку.

ОСОБА_4 мав проблеми зі здоров`ям, постійно проходив лікування, що підтверджується копіями медичної документації, яка міститься в матеріалах справи. (а. с. 11-17).

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 20.09.2005 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 20, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

16.03.2013 ОСОБА_4 придбав земельну ділянку площею 0,0588га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , садівниче товариство «50 років Жовтня», земельна ділянка номер НОМЕР_3 , що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 16.03.2013, посвідченого ПН ХМНО Руденко О.Є. (а.с.18)

Після смерті ОСОБА_4 заведено спадкову справу№ 307П/2020 (а.с. 75-89).

Зі спадкової справи вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_3 , який є сином померлого ОСОБА_4 , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 28.05.2020, та ОСОБА_1 , яка є дружиною померлого ОСОБА_4 .

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно ч. 3 статті 1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітті діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Виходячи з наведеного, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів, у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від спадкування.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2019 року у справі № 752/12158/14-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року по справі № 766/810/17, від 11 лютого 2019 року по справі № 756/11676/16-ц.

Судом встановлено, що до моменту смерті ОСОБА_4 постійно та тяжко хворів, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, мав потребу у сторонньому нагляді та догляді, отже фактично перебував у безпорадному стані.

Відповідач від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю - своєму батьку - ухилявся, хоча мав можливість його виконувати, але не вчиняв необхідних дій.

З огляду на викладене, доводи позовної заяви про те, що відповідач має бути усунений від права на спадкування за законом, оскільки за життя спадкодавця не турбувався про нього, не підтримував його матеріально, фактично ухилився від виконання свого обов`язку, як сина, щодо його утримання та надання йому допомоги, є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи, підстави, з якими закон пов`язує можливість усунення відповідача від спадкування щодо майна спадкодавця, знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4,12,13,76-81,89,141,263-265,суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування - задовольнити.

Усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_3 після смерті свого батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 ;

Третя особа: Четвертий Харківська міська державна нотаріальна контора, , м. Харків, вул. Бібліка, 57.

Суддя: В.О. Афанасьєв