справа № 619/3280/24
провадження № 2/619/972/24
УХВАЛА

07 травня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.

Ім`я (найменування) учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: АТ «СК «Мега гарант».

Суть питання, що вирішується ухвалою.

06 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «СК «Мега гарант» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 130 000,00 грн.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

У позовній заяві не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частинами 1, 2, 4 статті 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

У позовній заяві не зазначено дані щодо наявності у позивача оригіналів письмових доказів, копії яких додані до заяви.

Також копії доданих до позовної заяви доказів не підтверджені підписом позивача із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що він звільнений від сплати судового збору, оскільки позов про стягнення страхового відшкодування, пов`язаний з порушенням прав споживачів. У зв`язку з цим позивач на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не звільнений від сплати судового збору за подачу даного позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон) споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Пунктами 17, 19 ч. 1 ст. 1 Закону передбачено, що послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Отже закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року по справі №212/1101/18, зазначив, що положення щодо відповідальності страховика, закріплені в Законі України «Про страхування» та главі 67 ЦК України, є спеціальними нормами права, а в Законі України «Про захист прав споживачів» загальними.

Як указує позивач, у спірних правовідносинах, які виникли між сторонами, відповідачем порушено норми Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд зазначає, що застосування Закон України «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору та інше, тобто ті, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України, спеціальні закони тощо).

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію (послугу) для особистих потреб, а коли така продукція (послуга) вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Водночас, позивач у позовній заяві не обґрунтовує, які саме норми Закону України «Про захист прав споживачів» та, які саме права, як споживача, в спірних правовідносинах, було порушено АТ «СК «Мега гарант».

Натомість, вимога про стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування заявлена ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним, на його думку, виконанням АТ «СК «Мега гарант» як страховиком договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно полісу страхування АР/5935775.

Із викладеного вбачається, що предметом спору є не якість страхових послуг та надання про них відповідної інформації, а права та обов`язки сторін, які хоча і виникли на підставі укладеного між сторонами договору страхування, проте стосуються вирішення питання відшкодування шкоди.

Тому на спірні відносини Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється, оскільки правовідносини сторін у цьому випадку врегульовано ЦК України та Законом України «Про страхування», який є спеціальним до даних правовідносин, і, безпосередньо, умовами укладеного договору страхування.

Відтак, норми Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на правовідносини, що виникають з приводу стягнення страхового відшкодування.

Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI, ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру, яка поданафізичною особою: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-IX, прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2024 року встановлений в розмірі 3 028 гривні.

До позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 1211,20 (3028х0,4=1211,20) грн.

Позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн за наступними реквізитами: рахунок № UA0020599, отримувач: ГУК Харків обл/МТГ Дергачі/22030101, код отримувача: 37981703, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); та надати до суду оригінал квитанції про сплату вказаного судового збору, та надати до суду оригінал квитанції про сплату вказаного судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 185 ч. 2, 258-260, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «СК «Мега гарант» про стягнення страхового відшкодування залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки заяви та надати строк десять днів з дня отримання ним ухвали для їх усунення.

Роз`яснити, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню окремо від рішення судуне підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Суддя Є. А. Болибок