ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
10 травня 2024 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді Макарова М.О.
суддів - Барильської А.П., Демченко Е.Л.
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 65» про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 65» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2022 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 65» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2024 року апеляційну скаргу Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 65» - задоволено; рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2023 року - скасовано; позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 65» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено; стягнено з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 65» суму заборгованості із внеску на утримання будинку та прибудинкової території в сумі 2 271,25 грн.; Судові витрати віднесено за рахунок держави.

08 квітня 2024 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 65» звернулись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, за якою просили суд вирішити питання про розподіл судових витрат Позивача, ОСББ «РОБОЧА 65» по справі, які складаються із: судового збору у сумі 2481,00 грн. за подання позовної заяви; судового збору у сумі 4026,00 грн. за подання апеляційної скарги та правової допомоги за участь адвоката в судовому засіданні у сумі 3000,00 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, апеляційний суд не зазначив, яка саме сума судового збору відноситься за рахунок держави, а також не вирішено питання стосовно стягнення витрат на правову допомогу, а тому, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви та ухвалення по справі додаткової постанови.

Так відповідач, у відповідності до ЗУ "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, а позовні вимоги та апеляційна скарга задоволені в повному обсязі, отже судові витрати по справі, які складаються з судового збору у сумі 2481,00 грн. за подання позовної заяви та судового збору у сумі 4026,00 грн. за подання апеляційної скарги, підлягають відшкодуванню за рахунок держави.

Що стосується витрат на правову допомогу, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин 1,2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Згідно із вимогами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 65» у даній справі представляє адвокат Бондаренко О.Д. на підставі договору № 1-19/ЮО від 03 січня 2019 року.

У п. 4.1. договору № 1-19/ЮО від 03 січня 2019 року зазначено, що за надання передбаченої цим договором правої допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар, розмір якого зазначається в додатках до цього договору.

Відповідно до Додатку № 4 до Договору про надання правової допомоги № 1-19/ЮО від 03 січня 2019 року від 01 грудня 2022 року погоджений сторонами розмір гонорару за надання правової допомоги, який складає 3000 грн.

Також на підтвердження витрат на правову допомогу надані наступні документи: рахунок № 9 від 21 грудня 2022 року, акт № 5 приймання-передачі наданої правової допомоги від 21 грудня 2022 року.

Колегія суддів враховує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

З матеріалів справи вбачається, що вартість послуг юридичної допомоги складає 3 000 грн., що з урахуванням складності справи, характеру виконаної адвокатом роботи, фінансового стану клієнта, а також часу, витраченого адвокатом для виконання доручення, принципів співмірності та розумності судових витрат, критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 28 грудня 2020 року, справа №640/18402/19 зазначила, що у разі встановлення розміру гонорару адвоката сторонами договору у фіксованому розмірі, він не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним та підлягає стягненню.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідач, у відповідності до ЗУ "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 88 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті).

Водночас відповідно до частин першої, другої статті 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із частиною третьою цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Положеннями частини першої статті 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові № 6-1544цс17 від 18.10.2017 року, відповідно до якої сторона, яка звільнена законом від сплати судового збору не звільняється від відшкодування витрат на правову допомогу.

Враховуючи зазначені положення законодавства, якими встановлено, що витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, а також той факт, що відповідач у справі належним чином документально підтвердив такі витрати, колегія суддів приходить до висновку про їх стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 65».

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 65» про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Судові витрати по справі, які складаються з судового збору у сумі 2481,00 грн. за подання позовної заяви та судового збору у сумі 4026,00 грн. за подання апеляційної скарги віднести за рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 65» витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко