Справа № 636/3204/23
Провадження № 2/191/960/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Окладнікової О.І.,

за участі секретаря судового засідання Заламай О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

25.12.2023 року до суду звернувся позивач із уточненою позовною заявою до відповідача про зменшення розміру аліментів.

В уточненій позовній заяві позивач посилався на те, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 16 травня 2009 року та у них є спільна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано в 2011 році. Відповідач звернулася до суду із заявою про стягнення аліментів з позивача на утримання неповнолітньої дитини. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 19.10.2011 року встановлено про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь відповідача.

Позивач зазначає, що копію рішення йому не надають, він звертався із заявою до суду про надання копії рішення суду по справі №№2-995/11 від 19.10.2011 року. За копією рішення він звертався до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, через те що відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06.03.2022 №1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ на Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Із ОСОБА_3 позивач у зареєстрованому шлюбі не перебували, проте внаслідок фактичних шлюбних відносин мають спільних дітей:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 ;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

Таким чином, наразі позивач є батьком 3-х дітей. Від своїх батьківських обов`язків він не ухиляється, коштів на утримання всіх трьох дітей надає. Є офіційно працевлаштованим та проходить військову службу в ЗСУ, кошти із заробітної плати стягуються бухгалтерією та через виконавчу службу передаються напряму відповідачу та третій особі.

Позивач зазначає, що розмір аліментів, що стягується з нього с більшим, аніж визначено в законі.

На підставі рішення Старобільського районного суду Луганської області від 19.10.2011 року по справі № 2-995/11 на користь відповідача та судового наказу Старобільського районного суду Луганської області від 04.09.2018 року по справі 431/3454/18 на користь третьої особи з нього стягують:

- на ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 вересня 2011 року та до дня досягнення дитиною повноліття.

- на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 06 липня 2018 року та до дня досягнення дітьми повноліття.

З моменту винесення рішень сімейний статус позивача змінився він став батьком трьох неповнолітніх дітей, а отже вважає, що розмір стягуваних аліментів має бути переглянутий, бо наразі з нього стягується більше аніж половина заробітної плати, що суттєво впливає на його матеріальний стан та не відповідає вимогам закону, а тому ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно Розпорядження Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», територіальну підсудність Старобільського районного суду Луганської області визначено за Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 01.09.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 01.01.2024 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей в частині позовних вимог до ОСОБА_3 .

У сьогоднішнє судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що у позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 є спільна малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 20.05.2010 року виконкомом Лиманської сільської ради Старобільського району Луганської області (а.с.7).

30.08.2021 року начальником відділу Старобільського відділу державної виконавчої служби у Старобільському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стогнієвою О.В. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження №29743568 з виконання виконавчого листа №2-995, виданого 19.10.2011 року Старобільським районним судом Луганської області, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 у розмірі частки на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12-13, 15-16).

Також у позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_3 є спільні малолітні діти ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 відповідно (а.с.8-9).

Відповідно до судового наказу Старобільського районного суду Луганської області від 04 вересня 2018 року по справі №431/3454/18 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 06.07.2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.10-11).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, згідно зі статтею 141 СК України.

Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину передбачені положеннями статті 181 СК України та визначаються за домовленістю між ними. Зокрема, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом, відповідно до ч.1 ст.192 СК України.

Виходячи зі змісту статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Аналогічно і значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки у нього народилося ще двоє дітей ОСОБА_12 , 2012 р.н., та ОСОБА_11 , 2014 р.н., на утримання яких із нього стягуються аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку.

Аналіз вищевказаної ст.192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану не є самостійною та не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Про що зазначено в Постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №565/2017/19 та від 09.09.2021 року по справі №554/3355/20.

Тобто, зміна сімейного стану позивача, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_7 сина ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_8 доньки ОСОБА_6 не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дітей від ОСОБА_3 .

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, то у позовних вимогах слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15 ЦК України, ст. ст. 141, 150, 180, 181, 192 СК України, ст. ст. 2, 10, 12, 13, 48, 49, 76, 77-81, 89, 209, 210, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складено 20.05.2024 року.

Суддя О.І. Окладнікова