ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2024 року м. Кропивницький

справа № 1121/2878/12

провадження № 22-ц/4809/697/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

за участі секретаря Савченко Н. В.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження державний виконавець Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яременко Олександр Олександрович,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2024 року у складі судді Макарової Ю. І. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст скарги

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив:

-визнати протиправними дії державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яременка О. О. щодо нарахування заборгованості по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по виконавчому листу № 1121/2878/12, що нараховується з додаткової винагороди ОСОБА_1 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 та виплачується йому в період дії воєнного стану, починаючи з 15 листопада 2022 року;

-зобов`язати державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яременка О. О. провести перерахунок сум заборгованості по сплаті аліментів, яка ним нараховувалася на додаткові виплати ОСОБА_1 , виключити їх із належних до виплати сум аліментів;

-надмірно стягнуті на користь ОСОБА_2 суми коштів, фактично утримані із додаткових випат ОСОБА_1 , зарахувати в рахунок майбутніх платежів по аліментах.

Скарга мотивована тим, що у Крюківському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 1121/2878/12, виданий 30.07.2012 Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2012 до повноліття дитини.

Державний виконавець здійснює нарахування заборгованості по сплаті аліментів саме з урахуванням додаткових виплат (одноразові види грошового забезпечення за виконання бойових завдань) і сукупний розмір такої заборгованості станом на 03.10.2023 складав 71 669,55 грн.

Заявник зазначав, що додаткова винагорода, яка виплачується на період воєнного стану, належить до одноразових видів грошового забезпечення і не включається до переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

За таких обставин, ОСОБА_1 вважав дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості по сплаті аліментів із сум призначеної додаткової винагороди незаконними, як наслідок, звернувся до суду із відповідною скаргою.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2024 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яременка О. О. залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що законодавством чітко визначено, що утримання аліментів з військовослужбовців Збройних Сил України провадиться з додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, а тому нарахування аліментів державним виконавцем проведено відповідно до норм чинного законодавства.

Короткий зміст апеляційної сарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, що привели до постановлення помилкової ухвали.

Заявник вважає, що суд першої інстанції всупереч вимогам чинного законодавства та відповідним нормативно-правовим актам відніс одноразові грошові виплати, що здійснюються лише у випадку виконання окремих бойових задач, до додаткової грошової винагороди, з якої утримуються аліменти на користь стягувача.

Зокрема, додаткова винагорода, яка сплачувалась ОСОБА_1 , не має постійного характеру, призначається в різних розмірах за спеціальним поданням керівника підрозділу, в якому проходиь службу особа, проте, державним виконавцем в заборгованість по сплаті аліментів нараховувалась на кошти, які виплачувалась боржнику за виконання окремих бойових завдань.

Відзив на апеляційну скаргу

Від старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яременка О. О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги.

Державний виконавець Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яременко О. О. в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Від Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, суб`єкт оскарження про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Постановою державного виконавця від 19.04.2019 відкрито виконавче провадження № 58949930 з виконання виконавчого листа № 1121/2878/12, виданого 30.07.2021 Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2012 до повноліття дитини.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 58949930, станом на 01.11.2023 борг відсутній.

Відповідно до звіту про здійснення відрахування та виплати військової частини НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 згідно постанови ВП № 58949930 від 01.03.2021, за період з листопада 2022 року по вересень 2023 року суми аліментів нараховувались з винагороди 30 000 грн.

Листом від 22.10.2023 командир військової частини НОМЕР_1 надав інформацію начальнику Крюківського відділу ДВС у м. Кременчуці, що при нарахуванні аліментів проводиться на грошове забезпечення військовослужбовців без урахування додаткової винагороди, передбаченої п. 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, оскільки вказана винагорода не має постійного характеру, а передбачена на період дії воєнного стану.

Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 58949930, станом на 01.01.2024 підтверджено, що з листопада 2022 року нарахування аліментів боржнику ОСОБА_1 здійснено на всі види грошового забезпечення, в тому числі додаткову винагороду, яка підтверджена довідкою про доходи, отриманої з Державної податкової служби України.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Матеріалами справи підтверджується, що постановою державного виконавця від 19.04.2019 відкрито виконавче провадження № 58949930 з виконання виконавчого листа № 1121/2878/12, виданого 30.07.2021 Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2012 до повноліття дитини (а. с. 5).

Відповідно до звіту про здійснення відрахування та виплати військової частини НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 згідно постанови ВП № 58949930 від 01.03.2021, за період з листопада 2022 року по вересень 2023 року суми аліментів нараховувались з винагороди 30000 грн (а.с. 7).

Листом від 22.10.2023 командир військової частини НОМЕР_1 надав інформацію начальнику Крюківського відділу ДВС у м.Кременчуці, що при нарахуванні аліментів проводиться на грошове забезпечення військовослужбовців без урахування додаткової винагороди, передбаченої п.1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, оскільки вказана винагорода не має постійного характеру, а передбачена на період дії воєнного стану (а. с. 80-10).

Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 58949930, станом на 01.01.2024 підтверджено, що з листопада 2022 року нарахування аліментів боржнику ОСОБА_1 здійснено на всі види грошового забезпечення, в тому числі додаткову винагороду, яка підтверджена довідкою про доходи, отриманої з Державної податкової служби України (а. с. 57, 58-60).

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України зазначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертоюстатті 10 ЦПК України.

Згідностатті 19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

ОСОБА_1 , обґрунтовуючи неправомірність дій державного виконавця, вказував на те, що останній здійснював нарахування заборгованості по сплаті аліментів саме з урахуванням додаткових виплат (одноразові види грошового забезпечення за виконання бойових завдань), проте, додаткова винагорода, яка виплачується на період воєнного стану належить до одноразових видів грошового забезпечення і не включається до переліку видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів.

Згідно з частинами першою та третьою статті 71 ЗУ «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Частиною другою статті 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 146 від 26 лютого 1993 року (далі - Перелік), передбачено, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом.

Пунктом 8 Переліку передбачено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Пунктом 1постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям, під час дії воєнного стану» установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних(бойових)дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується у відповідних розмірах, розмір якої залежить зокрема від безпосередньої участі у бойових діях, покладених завданнях та від іншого.

Таким чином, з аналізу вказаних норм випливає, що аліменти мають стягуватися в частці від усіх видів доходу боржника, тому, державний виконавець повинен враховувати всі види надходжень боржника для визначення розміру аліментів.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2024 року у справі № 209/3260/13-ц (провадження № 61-11541св23) дійшов висновку, що додаткові виплати, які нараховуються та виплачуються боржнику по аліментам відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» не є одноразовим нерегулярним видом грошового забезпечення, мають постійний характер та відносяться до видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей батьків, інших осіб.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що додаткова винагорода, яка сплачувалась ОСОБА_1 , не має постійного характеру, призначається в різних розмірах за спеціальним поданням керівника підрозділу, в якому проходиь службу особа, є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу суду .

Враховуючи, що законодавством чітко визначено, що утримання аліментів з військовослужбовців Збройних Сил України провадиться з додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що нарахування аліментів державним виконавцем проведено відповідно до норм чинного законодавства, що є підставою для відмови в задоволенні сарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 362, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30.04.2024.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник