Справа № 405/761/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року селище Новгородка

Новгородківський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Рачкелюка Ю.В.,

при секретарі Шупрудько К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Новгородка, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна та приватний виконавець Золотарьова Тетяна Валентинівни про визнання виконавчого нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що 12.06.2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 81820, яким з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт Капітал», стягнуто заборгованість у розмірі 33619,48 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису, приватним виконавцем Золотарьовою Т.В. було відкрите виконавче провадження № 68740133. В постанові про відкриття виконавчого напису не було зазначено на підставі якого саме кредитного договору було вчинено вищевказаний виконавчий напис. Крім того жодних кредитних договорів із ТОВ «Вердикт Капітал» вона не укладала, коштів в кредит не брала. 10.02.2018 року вона уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_3 ». На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Зазначила, що подання до суду позову свідчить про те, що вона не згодна із пред`явленою заборгованістю, а отже існує наявність спору. Виконавчий напис було вчинено нотаріусом Грисюк О.В. з порушенням вимог Закону, за наявності спору щодо заборгованості. В зв`язку з вищевикладеним просила визнати виконавчий напис № 81820 від 12.06.2021 року, який вчинено приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 33619,48 грн таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 14.03.2024 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Третім особам визначено десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання пояснень на позовну заяву.

Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи. Також відповідачу та третім особам разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Дем`яненко Т.О. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Представник позивача до суду звернулася з письмовою заявою, в якій просила розгляд справи провести без її участі, у зв`язку із зайнятістю у розгляді кримінального провадження та до заяви долучила копію виконавчого напису зареєстрованого за № 81820 від 12.06.2021 року.

Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву суду не надав. З заявами та клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та приватний виконавець Золотарьова Т.В. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомляли, з відповідними клопотаннями та заявами до суду не зверталися, пояснень по справі не надавали.

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, заяву представника позивачки адвоката Дем`яненко Т.О. письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №81820, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_2 , яка є боржником за кредитним договором № 006-10157-171213 від 17.12.2013 р. укладений з ПАТ «Дельта Банк»» (правонаступник усіх прав і обов`язків якого на підставі Договору відступлення Прав вимоги за кредитним договором 449/К від 11.05.2018 є ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами № 03/11-02-Д від 03.11.2020 р. є ТОВ «Вердикт Капітал», ідентифікаційний код юридичної особи 36799749 стягувач. Стягнення заборгованості проведено за період з 03.11.2020 року по 07.06.2021 р. Сума заборгованості 32969, 48 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 11511,81 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 670,02 грн, строкова заборгованість за комісією 1909,71 грн, строкова заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом становить 18 877, 94 грн; 650 грн - за вчинення вказаного виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ "Про нотаріат". Загальна сума, яка підлягає стягненню 33619,48 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. від 21.02.2022 р. відкрито виконавче провадження № 68740133 на підставі виконавчого напису № 81820, вчиненого 12.06.2021р. приватним нотаріусом Грисюк О.В.

Згідно інформації про виконавче провадження від 22.01.2024 року, виконавче провадження № 68740133 відкрито, боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , державний виконавець, який веде виконавче провадження ОСОБА_5 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 10.02.2018 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_2 уклали шлюб 10.02.2018 року, прізвище чоловіка та дружини після укладення шлюбу ОСОБА_3 .

Стороною позивача зазначено, що про наявність виконавчого напису нотаріуса Пашкевич О.Л. не було повідомлено. Заборгованість не погоджена з відповідачем та не може вважатися безспірною, тому вона не може бути стягнута за виконавчим написом нотаріуса.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 19 частини 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

При цьому, стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Главою 16 «Вчинення виконавчих написів» Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 (далі по тексту Інструкції) передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п. 1.2 Глави 16 Інструкції, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Глави І Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання.

Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Пунктом 3.1 Глави 16 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Крім того, пункт 3.3 Інструкції передбачає, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Як передбачено ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Суду не надано первинних документів, оформлених відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», тому суд позбавлений можливості перевірити суму нарахованої заборгованості, враховуючи що позивач заперечує вказаний у виконавчому написі розмір заборгованості.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15 (ЄДРСР № 71825964).

В той же час варто зауважити, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14-ц визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме в частині змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Тобто, на день вчинення виконавчого напису, редакція переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчений нотаріально, отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 12.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14.

Доказів того, що відповідач дійсно направляв боржнику повідомлення про наявну заборгованість, так і доказів того, що боржник отримував претензію щодо виплати заборгованості, і своєю пасивною поведінкою погодився з її розрахунком матеріали справи не містять. Отже, заборгованість, яку стягнуто за виконавчим написом, не можна вважати безспірною.

Також суду не було надано оригінал кредитного договору, за яким позивачем (боржником) допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, а тому суд не має доказів того, що договір, який надавався нотаріусу для вчинення виконавчого напису був посвідчений нотаріально, що з врахуванням і цієї обставини, яка встановлена в судовому засіданні, дає правові підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису та подання стягувачем неналежних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Зазначена позиція підтверджується зокрема Постановою ВС КЦС від 15.04.2020 р. по справі № 158/2157/17.

Крім того, позивач суму заборгованості за кредитним договором не вважає безспірною.

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Жодних інших доказів стороною відповідача, що могли б спростувати доводи позивача суду надано не було.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку про те, що позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню.

Щодо розподілу наявних судових витрат по справі у виді судового збору, що сплатив позивач при подачі позову слід зазначити наступне.

Так, відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи, що позивач при зверненні до суду поніс судові витрати, а саме сплатив судовий збір 1211,20 грн, а позовні вимоги були задоволенні у повному обсязі, тому суму судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Крім того, представник позивача в позовній заяві просила стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 10 000 грн, які є судовими витратами на правову допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги представник позивачки - адвокат Дем`яненко Т.О. до суду надала: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1067455, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 48/237 виданого на ім`я ОСОБА_7 , квитанцію від 22.01.2024 року про сплату ОСОБА_1 гонорару у розмірі 10 000 грн, розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу згідно договору про надання правничої допомоги укладеного з ОСОБА_1 22.01.2024 р.

Проте у порушення вищевказаних норм ЦПК України, стороною позивача не було надано договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо) укладений між позивачкою ОСОБА_1 та адвокатом Дем`яненко Т.О.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну (правничу) допомогу у розмірі 10 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-83, 95, 141, 158, 223, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (місцезнаходження: м.Київ, вул.Кудрявський узвіз, 5 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна (адреса: м.Вишневе, вул.Європейська, 11/2 Києво-Святошинський район Київська область) та приватний виконавець Золотарьова Тетяна Валентинівни (адреса: м.Кропивницький, вул. Чорновола В`ячеслава, 43 Кіровоградська область) про визнання виконавчого нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 12.06.2021 року вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., який зареєстровано в реєстрі за №81820, та яким стягнуто з ОСОБА_2 , заборгованість за кредитним договором № 006-10157-171213 від 17.12.2013 р. укладений з ПАТ «Дельта Банк» правонаступник усіх прав і обов`язків якого на підставі Договору відступлення Прав вимоги за кредитним договором 449/К від 11.05.2018 є ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами № 03/11-02-Д від 03.11.2020 р. є ТОВ «Вердикт Капітал», ідентифікаційний код юридичної особи 36799749 стягувач. Стягнення заборгованості проведено за період з 03.11.2020 року по 07.06.2021 р. Сума заборгованості 32969,48 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 11511,81 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 670,02 грн, строкова заборгованість за комісією 1909,71 грн, строкова заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом становить 18 877, 94 грн; 650 грн - за вчинення вказаного виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ "Про нотаріат". Загальна сума, заборгованості 33619,48 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (місцезнаходження: м.Київ, вул.Кудрявський узвіз, 5 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення направити учасникам справи.

Суддя Ю. РАЧКЕЛЮК