РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/13068/23

Провадження №: 2/755/2612/24

"11" квітня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Гончарука В.П.,

за участю секретаря: Гриценко О.І.,

представника позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому Йсудовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору удаваним, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач через свого представника ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом та відповідно до позовних вимог просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_5 на свою користь 20000 доларів США та 3% річних в розмірі 394, 52 долари США, а всього стягнути 20 394, 52 долари США.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що 6 вересня 2021 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір позики .

Відповідно до умов угоди позики до договору позики сторони прийняли рішення співпрацювати в інвестиційному проекті «Holland Park», який полягає в побудові та продажі житлового будинку.

Згідно до п.1 угоди до договору позики кошти, які позикодавець передав позичальнику за договором позики від 6.09.2021 р. в сумі 20 тис. доларів США позичальник інвестує від імені позикодавця.

Відповідно до п.2 угоди до договору позики за позикодавцем закріплено 33.33 м.2 в об`єкті інвестування.

У своїй відповіді відповідач зазначив, що уклав договір позики з громадянином ОСОБА_7 , а також той факт, що сума позики відрізняється від тієї, яка вказана в договорі позики, позивач прийняв рішення витребувати у відповідача документи, на підставі яких ОСОБА_5 виконав взяті на себе зобов`язання по здійсненню інвестування у будівництво в повному обсязі, а саме уклав відповідний документ та передав грошові кошти забудовнику ОСОБА_8 від імені позикодавця в проект «Holland Park».

Також позивач спростовує позицію відповідача про те, що укладання угоди до договору позики фактично змінило умови договору позики не відповідає дійсності, так -як умови договору позики сторонами змінено не було та договір позики є дійсним та таким що підлягаю виконанню зі сторони відповідача.

Відповідно до умов меморандуму, що був укладений між відповідачем ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від 22.09.2021 р. слідує, що сторони прийняли рішення співпрацювати у інвестиційному проекті «Holland Park - Vita village», який полягає у побудові та продажі житлових будинків.

Відповідно до п.1 вказаного меморандуму сторона 1( відповідач по справі) інвестує в проект 514 820 доларів США з яких сторона 1 купує за 34123 долара США земельні ділянки, а решту інвестованих коштів скеровуються на будівництво житлових будинків №1 , від 22.09.2021 р.

За твердженням позивача відповідач інвестував особисті кошти в будівництво будинків, що визначені меморандумом від 22.09.2021 р.

4 листопада 2022 р. відповідачем та ОСОБА_8 було укладено угоду №1 до меморандуму від 22.09.2021 р. та згідно абзацу 25 п.3 відповідач діючи від імені та інтересів позивача ОСОБА_4 на підставі договору доручення від 06.09.2021 р. відповідно до якої сторони домовилися внести зміни до договору будівництва житлових будинків №1 від 22.09.2021 р., зокрема внести зміни в найменування та реквізити сторони замовника, що зазначені на першій сторінці договору, відповідно до якого замовником будівництва вказаного будинку виступали відповідач ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_4 від імені якого та в інтересах діяв відповідач на підставі договору доручення, а саме договору позики та додаткових угод до договору позики від 6.09.2021 р.

З врахуванням викладеного позивач вважає, що договір позики від 6.09.2021 р. є чинним, ніким не скасований та вказаний договір позики не припинив свою дію та підлягає виконанню зі сторони відповідача.

Ухвалою суду від 12.09.2023 р. судом було відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження.

Представником позивача до суду було подано відзив на позовну заяву а також на стадії піготовчого судового засідання було подано зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору удаваним.

Вимоги за зустрічним позовом мотивовані тим, що дійсно 6 вересня 2021 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_5 прийняв в позику грошові кошти в сумі 20 тис. доларів США.

Також 6.09.2021 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була укладена угода до договору позики від 6.09.2021 р., якою було погоджено співпрацю в інвестиційному проекті «Holland Park» та домовилися про те, що кошти, які позикодавець ( ОСОБА_4 ) передав позичальнику за договором позики від 6.09.2021 р. в розмірі 20 тис. доларів США позичальник інвестує в проект від імені позикодавця.

З чого вбачається, що сторони не укладали договір позики та грошові кошти в борг позичальнику ОСОБА_5 не передавалися. Дійсна воля сторін правочину була спрямована на встановлення інших цивільно - правових правовідносин, ніж ті, що передбачені договором позики від 6.09.2021 р. та фактично було гарантією того, що ОСОБА_5 належним чином виконає зобов`язання щодо передачі грошових коштів з метою інвестиції у будівництво житлового будинку на підставі договору будівництва житлових будинків №1 від 22.09.2021 р.

Позичальник належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики від 6.09.2021 р. вказавши те, що спірні грошові кошти в розмірі 20 тис. доларів США були передані в інвестиційний проект «Holland Park», надавши для цього позивачу ОСОБА_4 підтверджуючі документи.

В зав`язку з чим під договором позики від 6.09.2021 р. був прихований інший правочин, який ОСОБА_4 з ОСОБА_5 мали намір приховати, та який містив ознаки договору доручення та не передбачав прав і обов`язків, які були б характерними для договору позики.

Свої вимоги представник позивача за зустрічним позовом обґрунтовує посиланням на вимоги ст.235 ЦК України та посиланням на судову практику щодо визнання правочину удаваним.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні первинного позову з обставин викладений в позовній заяві, вказуючи на те, що зобов`язання за договором позики від 6.09.2021 р. не припинилися та відповідач ОСОБА_5 зобов`язаний виконати взяті на себе заповзання за договором позики, не оспорюючи того факту що між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору позики, а також те, що 4 листопада 2022 р. відповідачем та ОСОБА_8 було укладено угоду №1 до меморандуму від 22.09.2021 р. та згідно абзацу 25 п.3 відповідач діючи від імені та інтересів позивача ОСОБА_4 на підставі договору доручення від 06.09.2021 р. відповідно до якої сторони домовилися внести зміни до договору будівництва житлових будинків №1 від 22.09.2021 р., зокрема внести зміни в найменування та реквізити сторони замовника, що зазначені на першій сторінці договору, відповідно до якого замовником будівництва вказаного будинку виступали відповідач ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_4 від імені якого та в інтересах діяв відповідач на підставі договору доручення, а саме договору позики та додаткових угод до договору позики від 6.09.2021 р.

В задоволені зустрічного позову представник позивача просив відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення первинного позову та просила задовольнити зустрічний позов з обставин викладених в зустрічній позовній заяві та відзиву на первинний позов, наголошуючи на тому, що договір позики від 6.09.2021 р. є удаваним, так -як укладанням даного договору між сторонами в дійсності були встановлені інші правовідносини, а саме інвестування в будівництво проекту «Holland Park».

Суд заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що первинний позов підлягає задоволенню , а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Як убачається з матеріалів справи, що 6.09.2021 р. між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв у борг 20 тис. доларів США з строком повернення до 31.12.2022 р.

6.09.2021 р. між позивачем та відповідачем було укладено угоду до договору позики від 6.09.2021 р. відповідно до якої сторони дійшли згоди та прийняли рішення співпрацювати в інвестиційному проекті «Holland Park», який полягає в побудові і продажі житлового будинку та кошти, які позикодавець передав позичальнику за договором позики від 21.06.2021 р. в сумі 20 тис. доларів США, позичальник інвестує в проект від імені позикодавця.

Але в вказаній угоді до договору позики від 6.09.2021 р. не вказано, що даний договір позики є припиненим , а також те, що зобов`язання за договором позики виконанні перед кредитором.

22.09.2021 р. між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 було укладеного договір будівництва житлових будинків.

22.09.2021 р. між відповідачем ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було підписано меморандум , відповідно до якого сторони прийняли рішення співпрацювати в інвестиційному проекті «Holland Park Vita village» , який полягає в побудові і продажі житлових будинків далі ( проект).

Відповідно до умов даного меморандуму відповідач ОСОБА_5 інвестує в проект 514820 доларів США з яких за 34123 долари США відповідач купує земельні ділянки на яких буде відбуватися будівництво проекту, решта інвестиційних коштів спрямовується на будівництво будинків відповідно до договору будівництва житлових будинків від 22.09.2021 року.

Факт отримання коштів в розмірі 480697 доларів США ОСОБА_8 від ОСОБА_5 підтверджується розпсикою від 22.09.2021 р., копія якої міститься в матеріалах справи.

4.11.2021 року була укладена угода до меморандуму від 22.09.2021 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо внесення змін до п.п.5.1 та 5.2 , а також те, що відповідач ОСОБА_5 діє не від свого імені, а від імені та в інтересах ряду осіб, в тому числі п.3.25 і в інтересах позивача ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини.

Якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, він є не фіктивним, а удаваний стаття 235 ЦК України

Так, Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» уточнює: за удаваним правочином (ст. 235) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності, передбачені статтею 216 ЦК України, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

Для визнання правочину удаваним слід установити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їхні дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угод.

В ході судового розгляду представником відповідача не надано до суду доказів того, що дія договору позики від 6.09.2021 р. припинена та який було приховано сторонами правочин під договором позики грошових коштів.

Крім того в п. 2 додаткової угоди до договору позики від 6.09.2021 р. передбачено, що строк повернення інвестованих грошових коштів, який встановлюється в договорах з виконавцем по проекту «Holland Park» визначається до 31.12.2023 р, тобто за вказаною додатковою угодою до договору позики відповідач повинен повернути кошти позивачу.

Також статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як убачається в договорі позики сторонами не було встановлено розміру процентів за користування грошовими коштами та грошові кошти надавалися в іноземній валюті.

Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням пояснень представника позивача, суд прийшов висновку про стягнення заборгованості за договором позики та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надані сторонами докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з обставинами справи. Сторонами надано належним чином завірені копії відповідних документів.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 79-82, 95, 141,258,265, 354 ЦПК України, ст.ст. 203, 216, 235, 526, 530, 610, 625, 612 , 1046,1050 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 20000 доларів США та 3% річних в розмірі 394, 52 долари США, а всього стягнути 20 394, 52 долари США.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору удаваним - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 7458 грн. 28 коп. витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22.04.2024 р.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач - ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя: