Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/937/23
Провадження № 2/506/24/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2024 року с.м.т. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Смернової Д.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Окни цивільну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 76390,76 грн.,

В С Т А Н О В И В:

29.08.2023 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 76390,76 грн.

Позовна заява обгрунтована тим, що 24.03.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено Договір факторингу №24/03/23, який було посвідчено приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за №265. Відповідно до умов даного договору, позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком та боржниками в розмірі Портфеля заборгованості, зазначених у Реєстрі Боржників (Додаток №1 до Договору), зокрема за Договором про споживчий кредит № від 27.10.2012 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .

Так, 27.10.2012 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №. Відповідно до п.2.2 Договору про споживчий кредит, за умови належного виконання Позичальником умов Кредитного договору та прийняття Банком позитивного рішення щодо надання Держателю кредиту, Банк відкриває ОСОБА_2 рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу MasterCard Standart, а також відкриває розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання Картки. Підписанням цього договору Держатель картки підтверджує та погоджується, що: дані Держателя, зазначені в цьому договорі , та умови, що стосуються відкриття Карткового рахунку, викладені в Угоді та Договорі ,є заявою Держателя на відкриття Карткового рахунку та отримання Кредитної картки; картка, реквізити Карткового рахунку, розмір кредитного ліміту, а також інша інформація, надання якої необхідне у відповідності до чинного законодавства, надсилається Держателю поштою за адресою, зазначеному в цьому Договорі. Згідно з п.2.9 Договору, за користування кредитною лінією Банк нараховує проценти у розмірі, встановленому Тарифами Банку та на дату укладання Угоди розмір процентної ставки становить 2,49% на місяць по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та 3,49% на місяць по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту, відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15% на день. Емітована картка була отримана відповідачем та активована 01.05.2013 року. Таким чином, 27.10.2012 року відповідач звернулась до Банку із вимогою відкриття рахунку із кредитною лінією, тим самим підписавши Договір про надання споживчого кредиту та безумовно прийняла пропозицію Банку та погодилась з тим, що Договір разом із Правилами та Тарифами є невід`ємною його частиною та погоджується з ними та зобов`язується належно та неухильно їх виконувати.

Відповідач користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надавав відповідачу кредитні кошти, активував кредитну картку 01.05.2013 року, що підтверджується наданими доказами, зокрема розрахунком заборгованості. Відповідачем кредитні кошти отримувались, починаючи з 26.06.2013 року (дата першої операції отримання готівки) та деякий час здійснювалось погашення кредитної заборгованості. Останній платіж відповідачем було здійснено 21.10.2021 року у розмірі 2000 грн. У порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на день відступлення права вимоги становить 76390,76 грн (54818,60 грн заборгованість за тілом кредиту; 21572,16 грн заборгованість по відсотках). 29.06.2023 року позивачем було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором по карті. Дана вимога не була отримана відповідачем та була повернута за закінченням терміну зберігання. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, то Позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку, шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та нарахованих процентів, обумовлених договором. Тому позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати.

Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, ухвалою від 11.09.2023 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі.

07.11.2023 року від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення, в яких представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити, у зв`язку з безпідставністю заявлених вимог та у зв`язку з пропуском строків позовної давності. В обґрунтування заперечень представник відповідача посилалася на те, що згідно позовної заяви та додатків до позову, 27.10.2012 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №. За умовами цього кредитного договору вказана фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі 6329,52 грн, строком до 27.04.2014 року (п.1.4.1) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних. 24.03.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт інвестмент» було укладено Договір факторингу №24/03/23, у відповідності до умов якого позивачу було відступлено права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. За умовами договору факторингу первісний кредитор у зобов`язанні повинен надати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ст.512, ч.1 ст.517 ЦК України). Позивач не довів, що йому було передано перелік кредитних договорів відповідачем, оригінали кредитного договору, а також інформацію про розрахунки між попереднім кредитором та боржником. Також за п.8.1.2 договору факторингу від 24.03.2023 року, за запитом Фактора клієнт, тобто АТ «ОТП Банк», має надати детальні довідки про рух коштів за рахунками Боржників та детальні розрахунки заборгованості. Такі запити від позивача, Довідки та розрахунки від АТ «ОТП Банк» відсутні в матеріалах справи. Розрахунок, наданий позивачем, виданий невідомою установою, ідентифікувати надавача інформації неможливо, а також наданий розрахунок ,вчинений відповідно до кредитного договору від 01.05.2013 року, який ОСОБА_1 не укладала, адже кредитний договір був укладений 27.10.2012 року та належним чином виконаний останньою, але ,нажаль ,з того часу квитанції про погашення не збереглися. Отже, на думку представника відповідача, надані позивачем документи не доводять факту укладення кредитного договору між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк» від 01.05.2013 року, отримання та використання відповідачем кредитних коштів. Позивач не надав суду доказів отримання відповідачем кредитних коштів, в позові йдеться лише про начебто відкриття кредитної картки, без вказання дати отримання картки, номеру картки, строку її дії, дати отримання кредитних коштів. Жодних доказів коли, як та яку суму кредитних коштів відповідач отримала від кредитора в матеріалах справи немає. На думку представника відповідача, з матеріалів справи вбачається, що позивач не надав суду доказів щодо:

- відкриття карткового рахунку на ім`я відповідача;

- договору про відкриття кредитної лінії;

- доказів зарахування позивачем коштів на картковий рахунок відповідача;

- доказів використання (зняття) відповідачем кредитних коштів;

- правил користування кредитною карткою, з якою ознайомлено відповідача;

- доказів про отримання кредитної картки відповідачем безпосередньо;

- строків дії картки.

Тягар доведення обгрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір , є первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідно до частини другої вказаної норми закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа; дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, на думку представника відповідача, з наведених норм закону вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні». Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року по справі №755/2284/16-ц (провадження №61-4685св19). При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Однак, ні на час звернення до суду із вказаним позовом, ні під час розгляду справи по суті, позивачем не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем в якості доказу виникнення такої заборгованості за вказаним кредитним договором, на думку представника відповідача, є суто внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний за своїм змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2020 року, справа №755/18920/18, провадження №61-17205ск19. Таким чином, на думку представника відповідача, відсутність в матеріалах справи первинних документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом. Тому представник відповідача вважає, що позивачем не доведено суду факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов вказаного кредитного договору, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, а тому, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, відсотками відсутні. Крім того, позивачем не надано жодних доказів того, що відповідач укладала договір кредитування від 01.05.2013 року, отримувала кредитну картку та мала можливість розпоряджатися кредитними коштами, не доведено належними доказами розмір заборгованості, не зазначено, коли така заборгованість виникла. Разом з тим, на думку представника відповідача, слід також дійти висновку про застосування в даному спорі строку позовної давності, оскільки з позовної заяви та додатків вбачається, що строк погашення заборгованості за кредитним договором від 27.10.2012 року сплив 27.04.2014 року. Таким чином, з моменту прострочення (на думку позивача) сплати тіла кредиту 27.04.2014 року до моменту звернення позивача з позовом 24.08.2023 року, встановлений законом загальний трирічний строк позовної давності сплив. Представник відповідача вважає, що основний кредитор мав можливість звернутися до суду за захистом своїх прав, але не зробив цього, а тому втратив це право. При цьому, про причини пропуску строку позовної давності представник позивача не повідомив, не вказав на їх поважність та не просив його поновити, а відповідач подає заяву, в якій наполягає на застосуванні строку позовної давності, тому існують додаткові підстави для відмови у задоволенні позову згідно вимог ст.267 ЦПК України.

07.11.2023 року представником відповідача до суду подано додаткові пояснення, в яких представник відповідача, крім вищенаведених пояснень ,зазначила, що розрахунок, наданий позивачем, виданий невідомою установою, ідентифікувати надавача інформації неможливо та даний розрахунок вчинений відповідно до кредитного договору від 01.05.2013 року, який ОСОБА_1 не укладала, адже кредитний договір був укладений 27.10.2012 року та належним чином виконаний відповідачкою, але ,нажаль, з того часу квитанції про погашення не збереглися. Тому надані документи не доводять факту укладення кредитного договору між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк» від 01.05.2013 року, отримання та використання відповідачем кредитних коштів.

20.11.2023 року від представника позивача до суду надійшли пояснення, в яких представник позивача вважав, що відповідачем не спростовано позовні вимоги, посилаючись на те, що 27.10.2012 року між ТОВ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №. Даний договір є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів і позичальнику надано декілька різних послуг кредитування та видача і обслуговування картки. П.2 Кредитного договору визначені порядок, умови видачі та обслуговування кредитної картки. Позовні вимоги заявлені саме щодо видачі та обслуговування кредитної картки. Відповідно до п.2.1 Договору Позичальник підтверджує факт укладання між ними Договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток на підставі правил користування кредитною карткою MasterCard Standart, що розміщений на сайті банку та на умовах викладених у розділі 2 Договору (надалі Угода). Відповідно до п.2.2 Договору про споживчий кредит, за умовами належного виконання Позичальником умов Кредитного договору та прийняття Банком позитивного рішення щодо надання Держателю кредиту, Банк відкриває ОСОБА_2 рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу MasterCard Standart, а також відкриває розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання Картки. Підписанням цього договору Держатель картки підтверджує та погоджується, що: дані Держателя, зазначені в цьому договорі, та умови, що стосуються відкриття Карткового рахунку, викладені в Угоді та Договорі є заявою Держателя на відкриття Карткового рахунку та отримання Кредитної картки; картка, реквізити Карткового рахунку, розмір кредитного ліміту, а також інша інформація, надання якої необхідне у відповідності до чинного законодавства, надсилається Держателю поштою за адресою, зазначеному в цьому Договорі. Підписанням цього договору Держатель гарантує, що йому зрозумілі і він погоджується з усіма положеннями Угоди, Правил та Тарифів Банку, з якими він ознайомився сам (п.2.28 Договору). Отже, на думку представника позивача, підписавши Договір про споживчий кредит №, відповідач прийняла і погодила всі умови стосовно видачі картки та використання кредитних коштів. Емітована картка була отримана відповідачем та активована 01.05.2013 року. Відповідач помилково зазначає щодо дати договору, оскільки 01.05.2013 року картка була активована, а не підписано договір. Також відповідачем зазначається, що наданий розрахунок заборгованості не є безспірним доказом розміру боргу, однак, на думку представника позивача, з такими доводами не можна погодитись, оскільки наданий розрахунок заборгованості містить детальний опис здійснення операцій із зазначенням типу операції, нарахування процентів, надходження коштів на рахунок, суму використаних кредитних коштів, нараховані відсотки та загальну суму надходження коштів на рахунок. Відповідач жодним чином не спростовує факт використання кредитних коштів. З поданого детального розрахунку заборгованості вбачається, що за період користування кредитними коштами було здійснено всього операцій (оплата за товар, зняття готівки, розрахунок в Інтернеті тощо) на загальну суму 170364,28 грн, нараховані % у розмірі 73778,38 грн, нарахований штраф за прострочення заборгованості у розмірі 450 грн, плата за обслуговування рахунку 3671,10 грн. За весь період користування карткою відповідачем було сплачено 171573 грн. Отже, на думку представника позивача, заборгованість відповідача склала 76390,76 грн. Тобто здійснюючи операції по карті, такі як оплата за товар, зняття готівки, поповнення картки, відповідач підтвердила існування правовідносин між нею та Банком. Стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Враховуючи, що при вирішення цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», тому висновки про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими (Постанова КЦС ВС від 25.01.2023 №209/3103/21 (61-9710св22). Більш того, відповідачем не надано свій розрахунок заборгованості. На думку представника позивача, враховуючи, що відповідачем не спростовано факт отримання кредитних коштів та не спростовано розмір заборгованості, не надано свого розрахунку заборгованості, то це не є підставою для відмови у задоволенні позову. Тягар доказування покладається на обидві сторони спору: на позивача покладено обов`язок щодо доказування існування заборгованості, а на позичальника обов`язок доказування того, що він виконав умови договору. Відповідач не надала жодних належних та допустимих доказів на підтвердження викладених заперечень у додаткових поясненнях. Крім того, позивачем надано до суду виписки по рахунку відповідача, які були отримані від Банку вже після подання даного позову. Виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнту, так як є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність, а тому може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника (правова позиція ВС у постанові від 25.05.2022 року №645/59/16-ц). Виписка по особовому рахунку відповідача повністю підтверджує розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах справи. Отже, твердження відповідача щодо відсутності доказів на підтвердження отримання коштів, зарахування коштів, розміру заборгованості тощо безпідставні. Також, на думку представника позивача, не можна погодитись із твердженням відповідача щодо пропуску строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом. Остання операція по картці була здійснена у 2021 році (23.07.2021 оплата товарів та послуг, 28.09.2021 поповнення картки). Тобто з часу активації картки та по 28.09.2021 року відповідач активно користувалась карткою та поповнювала її, а отже позиція відповідача, що строк позовної давності необхідно відраховувати з 2014 року безпідставна. Позивач звернувся з вимогою щодо стягнення заборгованості саме за карткою, а тому, на думку представника позивача, строк давності необхідно відраховувати саме з моменту останнього платежу, здійсненого відповідачем по картці. Законом України від 30.03.2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Крім того, п.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, передбачено, що у період дії в України воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362. 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 24.02.2022 року в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє до цього часу. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12.03.2020 року, на набрання чинності Законом України від 30.03.2020 року №540-ІХ щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину та воєнного стану, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, навіть враховуючи дату останнього платежу, здійсненого відповідачем, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі позивачем не пропущено.

28.12.2023 року та 15.01.2024 року представником відповідача подано додаткові пояснення, в яких зазначено, що згідно з п.8.1.2 договору факторингу від 24.03.2023 року за запитом Фактора клієнт, тобто АТ «ОТП Банк», має надати детальні довідки про рух коштів по рахункам Боржників та детальні розрахунки заборгованості. Довідка АТ «ОТП Банк» про рух коштів, на думку представника відповідача, нічого не доводить та нічого не спростовує, адже неможливо встановити щодо яких саме коштів видана дана довідка, та, як вбачається з довідки, в ній вказаний загальний оборот по рахунку, та жодної інформації про заборгованість з прив`язкою до конкретного кредитного договору немає. Отже, позивач не надав доказів отримання ОСОБА_1 кредитної карти та зарахування кредитних коштів, не надав розрахунку заборгованості від АТ «ОТП Банк». Крім того, згідно Додатку №1 Реєстру боржників №2 до Договору факторингу №24/03/23 в п.6485 значиться ОСОБА_1 , як боржник за договором від 01.05.2013 року, в позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором від 27.10.2012 року, що укладений між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 . Також до позову наданий в якості доказу договір від 27.10.2012 року, що укладений між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , термін якого сплив 27.04.2014 року, а кредитного договору від 01.05.2013 року позивачем до суду не надано, оскільки його не існує в об`єктивній дійсності. З урахуванням зазначеного, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову, у зв`язку з безпідставністю заявлених вимог та у зв`язку з пропуском строків позовної давності.

16.01.2024 року представником позивача подано додаткові пояснення, в яких представник позивача посилався на те, що як вбачається з наданих виписок та розрахунку заборгованості, на підставі Договору про споживчий кредит № було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , який спочатку був за № НОМЕР_2 та в подальшому був змінений на підставі п.5 Постанови НБУ №89 від 11.09.2017 року). Як вбачається з Додатку до Договору факторингу, позивачу було передано заборгованість за картковим рахунком № НОМЕР_1 . Отже, доводи відповідача повністю спростовуються щодо недоведення передачі права вимоги за картковим рахунком, як і не спростовується факт користування кредитними коштами. Виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта, так як є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність, а тому може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника (правова позиція ВС у постанові від 25.05.2022 №645/59/16-ц). Отже твердження відповідача щодо відсутності доказів на підтвердження отримання коштів, зарахування коштів, розміру заборгованості тощо безпідставні. Таким чином, на думку представника позивача, відповідачем не спростовані позовні вимоги.

Ухвалою від 16.01.2024 року відповідно до ч.11 ст.187 ЦПК України позовна заява була залишена без руху.

Після закінчення встановленого судом строку для виправлення недоліків справа була призначена до розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала з підстав, зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

В подальшому представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Чирка О.О. в судове засідання не з`явились, однак у поданих до суду письмових поясненнях та додаткових поясненнях представник відповідача просила розглянути справу за відсутності відповідача та представника відповідача. В задоволенні позову просила відмовити.

Тому справа розглянута у відсутність сторін, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

П.1 ч.1 ст.512, ст.514, ч.1 ст.516 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За Договором Факторингу №24/03/23 від 24.03.2023 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право грошової вимоги та стало Кредитором за Кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» та Боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості, включно і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № /а.с.2-9, 10, 11, 211-212/.

Після укладення договору факторингу, ТОВ «Брайт Інвестмент» на адресу ОСОБА_1 було надіслано вимогу про погашення кредитної заборгованості, якою останню також повідомлено про укладення договору факторингу та зміну кредитора за договором № з АТ «ОТП Банк» на ТОВ «Брайт Інвестмент» /а.с.45-48/.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

27.10.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № /а.с.12-13/.

Розділом 1 вказаного договору «Надання кредиту», зокрема п.1.1 передбачено надання кредиту: на придбання товару (конвектор, пилосос, пральна машина, СВЧ, телевізор) у Продавця 1: 5864 грн; на придбання послуг зі страхування у Продавця 2: 965,52 грн. Загальна сума кредиту 6329,52 грн.

П.1.4.1 договору встановлений порядок повернення кредиту, а саме позичальник зобов`язаний повністю повернути Банку суму отриманого Кредиту та виконати всі інші зобов`язання, встановлені Договором не пізніше 27.04.2014 року.

Факт укладення зазначеного договору та факт отримання кредитних коштів на придбання товару згідно з п.1 Договору про надання споживчого кредиту № від 27.10.2012 року відповідач підтвердила та повідомила, що свої зобов`язання з повернення вказаного кредиту в зазначений в п.1.4.1 строк вона виконала.

Крім того, Договір про надання споживчого кредиту № від 27.10.2012 року містить розділ 2 «Видача та обслуговування кредитної картки позичальника».

Згідно з п.2.1 розділу 2 договору, цим Банк та Позичальник підтверджують факт укладення між ними Договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) на підставі Правил користування кредитною карткою MasterCard Standart, що розміщений на Інтернет сайті банку (www.otpbank.com.ua) та на умовах викладених у цьому розділі (надалі «Угода»).

Відповідно до п.2.2 Договору про споживчий кредит, за умовами належного виконання Позичальником умов Кредитного договору та прийняття Банком позитивного рішення щодо надання Держателю кредиту, Банк:

2.2.1 відкриває ОСОБА_2 рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу MasterCard Standart, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання Картки.

2.2.2 В порядку передбаченому Угодою надає Позичальнику кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії до Карткового рахунку у розмірі, що передбачений Угодою, а Позичальник приймає кредит і зобов`язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені Угодою.

Згідно з п.2.4 Договору, розмір кредитного ліміту складає 1000 грн. В будь-який час строку дії договору Банк має право змінити розмір кредитного ліміту без зазначення причин такої зміни. Підписанням цього договору Позичальник погоджується із запропонованим порядком зміни строку дії Кредитної лінії.

Відповідно до п.2.9 Договору, за користування Кредитом, у тому числі простроченим Кредитом та Овердрафтом, Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку та на дату укладення Угоди розмір процентів становить 2,49% на місяць по операціях розрахунків карткою за товари та послуги в мережі Інтернет та 3,49% на місяць по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту, відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15 % на день.

Таким чином, позовна заява містить позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості саме за розділом 2 Договору про надання споживчого кредиту № від 27.10.2012 року, тобто заборгованості за кредитною лінією по кредитній картці, на чому також наголошував представник позивача в долучених до матеріалів справи додаткових письмових поясненнях.

Разом з тим, відповідачем заперечується факт отримання кредитної картки та, як наслідок, користування кредитними коштами.

Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частина 5 ст.263 ЦПК України передбачає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому суд зазначає, що ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доказування та надання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, ст.ст.76, 77 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Представник позивача наполягав на отриманні відповідачем картки та користуванні кредитними коштами, посилаючись на виписку по особовому рахунку, відкритому на ім`я відповідача, з якої вбачається здійснення як операцій зняття коштів, так і операцій погашення частини заборгованості /а.с.68-155/.

Разом з тим, з метою отримання фактичної можливості зняття коштів з рахунку по кредитній картці, відповідачем мала бути отримана сама кредитна картка, ПІН-код до неї.

Згідно застереження до п.2.2.1 розділу 2 Договору про надання споживчого кредиту № від 27.10.2012 року, підписанням цього договору Держатель підтверджує та погоджується, що:

- дані Держателя, зазначені в цьому договорі та умови, що стосуються відкриття Карткового рахунку викладені в Угоді та Договорі є заявою Держателя на відкриття Карткового рахунку та отримання Кредитної картки;

- картка, реквізити Карткового рахунку, розмір кредитного ліміту, а також інша інформація, надання якої необхідне у відповідності до чинного законодавства, надсилається Держателю поштою за адресою, зазначеному в цьому Договорі;

- після отримання Держателем Картки та за умови її активування за допомогою телефону за номером, що зазначений на ній, Банк має право надіслати ПІН-код та поштову адресу Держателя, зазначену в цьому Договорі.

Таким чином, за умовами договору, картка, реквізити Карткового рахунку, розмір кредитного ліміту, ПІН-код до картки, надсилається Держателю поштою за адресою, зазначеною в цьому Договорі. Разом з тим, доказів того, що кредитна картка та ПІН-код до неї було надіслано ПАТ «ОТП Банк» на адресу відповідача ОСОБА_1 та доказів отримання їх ОСОБА_1 , представником позивача в порушення ст.81 ЦПК України до матеріалів справи не долучено.

З урахуванням зазначеного, в порушення ст.81 ЦПК України, представником позивача не надано суду доказів факту виконання ПАТ «ОТП Банк» свого зобов`язання за договором щодо надання кредитної картки та ПІН-коду до неї та, як наслідок, доступу до кредитних коштів на картковому рахунку, що призвело до утворення заборгованості саме відповідачу ОСОБА_1 , а не іншій особі, оскільки ні виписка по особовому рахунку, ні сам Договір про надання споживчого кредиту №, не містить підпису відповідача про отримання кредитної картки та ПІН-коду до вказаної картки, без наявності яких зняти кошти з картки неможливо.

Будь-яких інших доказів отримання саме відповідачем кредитної картки чи кредитних коштів, на що позивач посилається у позовній заяві, в порушення ст.81 ЦПК України, представником позивача не надано.

Більше того, ухвалою від 16.01.2024 року відповідно до ч.11 ст.187 ЦПК України позовна заява була залишена без руху та позивачу надавалася можливість надати вказані докази, однак позивач залишив вказану ухвалу суду поза увагою та зазначені докази до матеріалів справи не долучив.

Крім того, у разі неможливості самостійного отримання від АТ «ОТП Банк», як первісного кредитора, доказів щодо отримання кредитної картки та ПІН-коду до вказаної картки саме відповідачем, а також відомостей про належність рахунків, з яких надходили кошти на картковий рахунок, відкритий на ім`я відповідача, позивач мав можливість заявити клопотання про витребування вказаних доказів судом, однак такі клопотання до суду не надходили, тоді як відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, оскільки факт отримання саме відповідачем кредитної картки за Договором про надання споживчого кредиту № (розділом 2 вказаного договору), за якою утворилась заборгованість, ПІН-коду до неї, а в подальшому і коштів з неї, не встановлений та не підтверджений відповідними доказами, що є обов`язковою умовою для виникнення у відповідача зобов`язань з повернення кредиту, то суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 76-81, 141, 259, 263- 265 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" (адреса місцезнаходження: вул.Академіка Белелюбського, 54, оф.402, м.Дніпро, 49019, ) до ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 76390,76 грн. відмовити повністю.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.03.2024 року.

СуддяО. Л. Чеботаренко