ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 824/49/22

провадження № 61-2409ав24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

за участю секретаря судового засідання Каракохи В. О.,

заявник (боржник) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком»,

стягувач - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Верховного Суду (проспект Повітряних Сил, 28, м. Київ) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 січня 2024 року у складі судді Таргоній Д. О. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком» про скасування рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суд AD HOC) від 29 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

Рішенням Третейського суду для вирішення конкретного спору (суд AD HOC) від 29 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком» (далі - ТОВ «Євротранстелеком», товариство) про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ТОВ «Євротранстелеком» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 23 лютого 2020 року № 23/02-20/П у розмірі 31 094 794,00 грн та витрати на сплату винагороди третейського судді у розмірі 32 500,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року на виконання рішення Третейського суду для вирішення конкретного спору (суд AD HOC) від 29 грудня 2021 року видано виконавчий лист.

У червні 2022 року ТОВ «Євротранстелеком» звернулося до апеляційного суду як до суду першої інстанції із заявою про скасування рішення Третейського суду для вирішення конкретного спору (суд AD HOC) від 29 грудня 2021 року в частині стягнення з ТОВ «Євротранстелеком» на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 23 лютого 2020 року № 23/02-20/П у розмірі 31 094 794,00 грн та витрат на сплату винагороди третейського судді у розмірі 32 500,00 грн.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, ТОВ «Євротранстелеком» посилалося на те, що із сервісу моніторингу реєстраційних даних українських компаній та судового реєстру для захисту від рейдерських захоплень і контролю контрагентів «Опендатабот» 10 лютого 2022 року йому стало відомо про видачу Київським апеляційним судом виконавчого листа на примусове виконання рішення Третейського суду для вирішення конкретного спору (суд AD HOC) від 29 грудня 2021 року.

Після ознайомлення з матеріалами справи № 824/2/22 заявник дізнався, що встановлена рішенням Третейського суду для вирішення конкретного спору (суд AD HOC) від 29 грудня 2021 року заборгованість виникла на підставі сфальсифікованих документів, а саме підробленої довіреності товариства від 23 лютого 2020 року № 23/02/2020-Д на ім`я ОСОБА_3 та договору поруки від 21 квітня 2020 року № 1, в якому підписантом значиться цей представник за довіреністю.

Товариство не знало і не могло знати про розгляд третейської справи, отже, воно товариство належить до осіб, які не брали участі у справі, а третейський суд вирішив питання про його права та обов`язки, тому заява подається протягом дев`яноста днів з дати, коли заявник дізнався про прийняття рішення третейським судом, тобто з 10 лютого 2022 року.

Посилаючись на викладене, товариство просило скасувати рішення Третейського суду для вирішення конкретного спору (суд AD HOC) від 29 грудня 2021 року та поновити пропущений строк на оскарження зазначеного рішення.

Київський апеляційний суд ухвалою від 08 березня 2023 року поновив ТОВ «Євротранстелеком»строк для звернення до суду із заявою про скасування рішення Третейського суду для вирішення конкретного спору (суд AD HOC) від 29 грудня 2021 року.

Також ухвалою від 08 березня 2023 року суд зупинив провадження у цій справі донабрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 346/2888/22.

Короткий зміст ухвали апеляційного суду як суду першої інстанції

Київський апеляційний суд ухвалою від 22 січня 2024 року заяву ТОВ «Євротранстелеком» задовольнив. Рішення Третейського суду для вирішення конкретного спору (суд AD HOC) від 29 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Євротранстелеком» про стягнення заборгованості в частині стягнення з ТОВ «Євротранстелеком» на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 23 лютого 2020 року № 23/02-20/П у розмірі 31 094 794,00 грн та витрат на сплату винагороди третейського судді у розмірі 32 500,00 грн скасував. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євротранстелеком» судовий збір у розмірі 1 240,00 грн.

Суд мотивував ухвалу тим, що заява є обґрунтованою, оскільки договір поруки, який містить третейське застереження, визнаний недійсним з моменту його вчинення, а тому рішення третейського суду підлягає скасуванню в частині задоволення вимог до ТОВ «Євротранстелеком» на підставі пункту 3 частини другої статті 458 ЦПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені аргументи

У лютому 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 22 січня 2024 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «Євротранстелеком» про скасування рішення Третейського суду для вирішення конкретного спору (суд AD HOC) від 29 грудня 2021 року в частині стягнення з ТОВ «Євротранстелеком» на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 23 лютого 2020 року № 23/02-20/П у розмірі 31 094 794,00 грн та витрат на сплату винагороди третейського судді у розмірі 32 500,00 грн відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована неврахуванням судом того, що ТОВ «Євротранстелеком» звернулося із заявою про скасування рішення третейського суду поза межами строку, встановленого статтею 454 ЦПК України та частиною першою статті 51 Закону України «Про третейські суди». При цьому зазначив, що 11 травня 2022 року ТОВ «Євротранстелеком» вперше подало заяву про скасування рішення третейського суду. Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 травня 2022 року у справі №824/42/22 (провадження № 22-к/824/27/2022) заяву повернуто особі, яка її подала через неподання клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Зазначену ухвалу заявник в апеляційному порядку не оскаржував, і вона набула чинності 01 червня 2022 року. 3 огляду на це товариство з 01 червня 2022 року втратило право на повторне подання заяви про скасування рішення третейського суду.

Пропустивши строки для апеляційного оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 16 травня 2022 року, заявник знову звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про скасування рішення третейського суду, одночасно подавши клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку. При цьому, подаючи повторно заяву, заявник увів суд в оману, не зазначивши факт подання ним попередньої заяви до Київського апеляційного суду та приховав інформацію про негативний для заявника результат судового розгляду його попередньої заяви.

У березні 2024 року ТОВ «Євротранстелеком» подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просило залишити її без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду від 26 липня 2023 року - без змін, посилаючись на те, що це судове рішення є законним і обґрунтованим. При цьому зазначило, що питання поновлення строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду двічі було предметом розгляду Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. Поновляючи строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, суд врахував висновки, вкладені Верховним Судом з цього питання.

Рух справи

Верховний Суд ухвалою від 26 лютого 2024 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою і надав сторонам строк для подання відзиву. Витребував з Київського апеляційного суду матеріали справи № 824/49/22.

07 березня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Верховний Суд ухвалою від 04 квітня 2024 року призначив справу до розгляду.

ОСОБА_1 повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, призначеного на 25 квітня 2024 року о 10.00 год через підсистемуЄСІТС «Електронний суд» 10 квітня 2024 року, що підтверджується повідомлення про доставлення електронного листа. ОСОБА_2 відомо про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поданим його представником - адвокатом Зінченком П. Л. клопотанням про відкладення судового засідання від 23 квітня 2024 року.

Позиція осіб, які брали участь у розгляді справи

Керівник та представник ТОВ «Євротранстелеком» просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд встановив, що згідно з договором позики від 23 лютого 2020 року № 23/02-20/П, укладеним між ОСОБА_4 як позикодавецем та ОСОБА_2 як позичальником, позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти у розмірі 32 000 000,00 грн, які позичальник зобов`язався повернути у строк не пізніше 30 жовтня 2021 року.

Згідно з договором поруки від 21 квітня 2020 року №1 до договору позики від 23 лютого 2020 року № 23/02-20/П, укладеного між ОСОБА_2 як боржником, ТОВ «Євротранстелеком»в особі представника ОСОБА_3 , який діє на підставі довіреності, як поручителем та ОСОБА_4 як кредитором, поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником зобов`язання за договором позики від 23 лютого 2020 року № 23/02-20/П.

Розділом 7 договору поруки передбачено третейське застереження. Зокрема пунктом 7.3 договору сторони встановили, що в разі неможливості вирішення спорів шляхом переговорів відповідно до статті 7 Закону України «Про третейські суди» будь-які спори підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення до третейського суду для вирішення конкретного спору (суд AD HOC) одноособово в особі третейського судді Мазовецького В. П.

З довіреності від 23 лютого 2020 року № 23/02/2020-Д, виданої директором ТОВ «Євротранстелеком» Щербаком В. П., відомо, що товариство цією довіреністю уповноважило ОСОБА_3 бути представником та вести від імені довірителя справи, зокрема, розписуватися за довірителя на всіх без винятку документах, які видаються, подаються, складаються, оформляються у зв`язку з цією довіреністю, договорах купівлі-продажу, поставки, дарування, позики, поруки, відступлення прав вимоги.

Згідно з договором відступлення права вимоги (цесії) від 20 травня 2021 року № 20/05/21/Ц, укладеним між ОСОБА_4 (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор), первісний кредитор відступив новому кредитору право грошової вимоги за договором позики від 23 лютого 2020 року № 23/02-20/П на загальну суму 32 000 000,00 грн.

Рішенням Третейського суду для вирішення конкретного спору (суд AD HOC) від 29 грудня 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 і ТОВ «Євротранстелеком» заборгованості за договором позики від 23 лютого 2020 року № 23/02-20/П та договором поруки від 23 лютого 2020 року № 1. Стягнено солідарно з ОСОБА_2 і ТОВ «Євротранстелеком» заборгованість за договором позики від 23 лютого 2020 року в розмірі 31 094 794 грн та витрати на сплату винагороди третейського судді в розмірі 32 500,00 грн.

Київський апеляційний суд ухвалою від 03 лютого 2022 року задовольнив заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду та постановив видати виконавчий лист на його примусове виконання.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2023 року у справі № 346/2888/22 визнано недійсною довіреність від 23 лютого 2020 року № 23/02/2020-Д та договір поруки № 1 до договору позики від 23 лютого 2020 року № 23/02-20/П, включаючи третейську угоду, що міститься у цьому договорі поруки.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Поваляєв О. Б., задоволено частково. Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2023 року змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції постанови апеляційного суду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині другій статті 24, частині другій статті 351 ЦПК України визначено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону ухвала апеляційного суду відповідає.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 457 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу.

Суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, визначені статтею 458, частиною другою статті 459 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Скасування судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічні положення містяться у статті 51 Закону України «Про третейські суди», а саме рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Встановивши, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2023 року, мотивувальну частину якого змінено постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року, у справі № 346/2888/22 задоволено позов ТОВ «Євротранстелеком» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними; визнано недійсними довіреність від 23 лютого 2020 року № 23/02/2020-Д та договір поруки № 1 до договору позики № 23/02-20/П від 23 лютого 2020 року, включаючи третейську угоду, що міститься у цьому договорі поруки, апеляційний суд як суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішення третейського суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Євротранстелеком» про стягнення заборгованості підлягає скасуванню в частині задоволення вимог до ТОВ «Євротранстелеком» на підставі пункту 3 частини другої статті 458 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, ці доводи не спростовують висновків про наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви ТОВ «Євротранстелеком».

Щодо аргументів апеляційної скарги стосовно дотримання заявником строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду колегія суддів виходить з такого.

Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів врегульовано розділом VІІІ ЦПК України «Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів».

Відповідно до частини першої статті 454 ЦПК України і частини другої статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути оскаржене шляхом звернення до суду із заявою про його скасування сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки.

Заява про скасування рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем розгляду справи третейським судом (частина третя статті 454 ЦПК України).

Заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев`яноста днів: 1) стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, - з дня прийняття рішення третейським судом; 2)особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом (частина п`ята статті 454 ЦПК України (тут і далі в редакції, чинній на час вирішення питання про поновлення строку)).

Рішенням Конституційного Суду України від 06 квітня 2022 року № 2-р(II)/2022 у справі № 3-9/2019(206/19) за конституційною скаргою ОСОБА_5 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 1 частини п`ятої, частини сьомої статті 454 ЦПК України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), пункт 1 частини п`ятої, частину сьому статті 454 ЦПК України у тому, що вони унеможливлюють поновлення судом строку на подання особою, яка є стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, заяви про скасування рішення третейського суду.

Водночас Конституційний Суд України вказав, що пункт 1 частини п`ятої, частина сьома статті 454 ЦПК України, що визнані неконституційними, втрачають чинність через три місяці з дня припинення чи скасування воєнного стану, уведеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 зі змінами.

Враховуючи те, що пункт 1 частини п`ятої, частину сьому статті 454 ЦПК України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), суд першої інстанції мав досліджувати питання поважності причин пропуску строку на подання заяви про оскарження рішення третейського суду, передбаченого нормам частини п`ятої статті 454 ЦПК України.

Аналогічні правові висновки зробив Верховний Суд у постановах від 09 червня 2022 року у справі № 824/3/22, від 02 червня 2022 року у справі № 814/477/21, від 14 травня 2020 року у справі № 781/2/2018, від 29 жовтня 2020 року у справі № 755/7631/20 та від 20 травня 2022 року у справі № 824/236/21 (провадження № 61-19239ав21).

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поновлюючи ТОВ «Євротранстелеком»строк для звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, суд встановив такі обставини.

01 червня 2022 року ТОВ «Євротранстелеком» подало заяву про скасування зазначеного рішення третейського суду, в якій порушило питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 червня 2022 року заяву ТОВ «Євротранстелеком» про скасування рішення третейського суду повернено особі, яка її подала.

Постановою Верховного Суду від 27 липня 2022 року ухвалу Київського апеляційного суду від 03 червня 2022 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Київського апеляційного суду як суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2022 року заяву ТОВ «Євротранстелеком» про скасування рішення третейського суду залишено без руху та надано десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для виправлення вказаних в ухвалі недоліків. Зокрема, з метою забезпечення можливості надання апеляційним судом належної оцінки обставинам поважності причин пропуску процесуального строку, визначеного частиною п`ятою статті 454 ЦПК України, заявнику запропоновано надати докази, що підтверджують факт ознайомлення заявника з рішенням третейського суду 10 лютого 2022 року, а також вказати конкретні обставини, які підтверджують поважність причин пропуску процесуального строку на подання заяви.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2022 року заяву ТОВ «Євротранстелеком» про скасування рішення третейського суду повернено особі, яка її подала.

Постановою Верховного Суду від 02 лютого 2023 року ухвалу Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2022 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Київського апеляційного суду як суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2022 року, Верховний Суд обґрунтовував свої висновки тим, що апеляційний суд як суд першої інстанції належно не врахував доводів заявника про поважність причини пропуску ним строку для звернення до суду з відповідною заявою, а саме обставин, які були зумовлені воєнним станом, уведеним в Україні через збройну агресію російської федерації, чим позбавив заявника права у встановленому ЦПК України порядку оскаржити рішення третейського суду, що є порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Погодившись з висновками апеляційного суду про те, що між уведенням у державі воєнного стану і пропуском строку на оскарження судового рішення має бути причинний зв`язок, Верховний Суд зазначив, що суд повинен уникати і надмірного формалізму, оскільки він заважає ефективному доступу до правосуддя. Крім того, Верховний Суд зазначив, що апеляційний суд належно не врахував доводів ТОВ «Євротранстелеком» про те, що, крім воєнного стану, пропуск строку на оскарження судового рішення був пов`язаний із витребуванням у третейському суді належно завірених копій судових документів, а також посилався на те, що вже подавав до суду в травні 2022 року заяву, яка з формальних причин теж була визнана неподаною. Тобто заявник однозначно виявляв бажання оскаржити рішення третейського суду.

Враховуючи обставини, які були спричинені воєнним станом, введеним в Україні через збройну агресію російської федерації, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що клопотання про поновлення строку на подання заяви підлягає задоволенню.

При цьому не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою Київського апеляційного суду від 16 травня 2022 року у справі № 824/42/22 повернено заяву ТОВ «Євротранстелеком» про скасування рішення третейського суду через неподання клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскільки повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З огляду на зазначене необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що неоскарження ухвали від 16 травня 2022 року унеможливлює подання (за таких обставин) повторної заяви про скасування рішення третейського суду.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи, що апеляційний суд повно, всебічно встановив обставини справи, ухваливши законне та обґрунтоване судове рішення з правильним застосуванням норм процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала Київського апеляційного суду від 22 січня 2024 року - залишенню без змін.

Керуючись статтями 24, 259, 351, 367, 368, 375, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 22 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 26 квітня 2024 року.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов