Справа №438/232/24
Провадження №2/442/699/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Хомика А.П.,

з участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Бориславської територіальної громади в особі Бориславської міської ради Дрогобицького району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову покликається на те, що його померла родичка ОСОБА_2 мала земельну ділянку (пай), розміром 0,9683 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває в колективній власності ТзОВ «Ясенице-Сільнянське» с.Ясениця-Сільна Дрогобицького району Львівської області. За життя ОСОБА_2 склала в його користь заповіт, а тому він має право на спадщину після її смерті.

Коли він звернувся до приватного нотаріуса Теплої М.Ю. для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, йому було відмовлено у зв`язку з тим, що у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно, внаслідок цього він не може оформити свої спадкові права, а тому змушений звернутись до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з`явився, однак від нього надійшла заява, в якій він просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити в повному обсязі.

05.04.2024 від Бориславської міської ради надійшов відзив на позов. Просять відмовити у задоволенні позову. Вказують, що об`єктом спірних правовідносин є саме земельна ділянка відповідно до Державного акту на право власності на землю ІV-ЛВ №077146, а не земельна частка (пай). Крім цього, позивачем не долучено доказів про звернення до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В пункті 3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Районні державні адміністрації можуть бути залучені в якості третіх осіб у випадках, якщо спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення знаходяться за межами населених пунктів. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За ч. 2 ст. 331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до роз`яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року - при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права (п.3.1.).

Cтаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого права, яке у відповідності до вимог ст. 20 цього кодексу особа здійснює на свій розсуд, а стаття 16 Цивільного кодексу визначає способи захисту цивільних прав, одним з яких є визнання відповідного права.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що виконавчим комітетом Ясенице-Сільнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області зроблено відповідний актовий запис № 6, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 06 березня 2013 року.

22 серпня 2003 року ОСОБА_2 , 1927р.н., яка проживала в с. Ясениця-Сільна Дрогобицького району Львівської області, склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 , належний їй Державний акт на право приватизованої власності на землю IV-ЛВ № 077146 за № 217, виданий 07.12.2001 року. Даний заповіт нотаріально посвідчено головою виконавчого комітету Ясенице-Сільнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області Багрій Б.Д., та зареєстрований в реєстрі за № 62.

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилася спадщина, до складу якої увійшли:

- земельна частка (пай) розміром 0,9683 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває в колективній власності ТзОВ «Ясенице-Сільнянське», с.Ясениця-Сільна Дрогобицького району Львівської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватизованої власності на землю IV-ЛВ № 077146 за № 217, виданий 07.12.2001 року, виданого на підставі розпорядження голови Дрогобицької райдержадміністрації № 228 від 03 серпня 2001 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 217.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є єдиним спадкоємцем за заповітом, який вступивши у володіння та управління спадковим майном, що належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично прийняв спадщину. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно ОСОБА_2 , за законом чи за заповітом немає.

Законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.

Позивач використав всі можливості нотаріального оформлення свого права на спадщину, але йому було відмолено.

Згідно ст. 66-69 Закону України "Про нотаріат", п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинена нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 24 даної Постанови зазначено, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Аналізуючи всі обставини справи, суд приходить до переконання, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на:

- земельну частку (пай) розміром 0,9683 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває в колективній власності ТзОВ «Ясенице-Сільнянське», с.Ясениця-Сільна Дрогобицького району Львівської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватизованої власності на землю IV-ЛВ № 077146 за № 217, виданий 07.12.2001 року, виданого на підставі розпорядження голови Дрогобицької райдержадміністрації № 228 від 03 серпня 2001 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 217.

Апеляційну скарга на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.04.2024.

Суддя Хомик А.П.