Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/140/23
Провадження № 6/542/16/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари заяву представника відповідачки ОСОБА_1 , адвоката Цокало Тетяни Михайлівни про розстрочення виконання рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29.01.2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідачки ОСОБА_1 , адвокат Цокало Т.М. звернулася до Новосанжарського районного суду Полтавської області з заявою про розстрочення виконання рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29.01.2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Звернення до суду з даною заявою обгрунтувала тим, що 29 січня 2024 року Новосанжарським районним судом Полтавської області було винесено рішення по справі №542/140/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію його частки у праві спільної сумісної власності на майно, а саме частину ринкової вартості автомобіля марки VOLKSWAGEN GOLF, сірого кольору, загальний легковий хетчбек, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , в сумі 76295,91 грн., витрати за проведення експертизи в розмірі 2007,60 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Загальний розмір стягнення становить 86303,51 грн.

Зазначає, що відповідачка ОСОБА_1 має намір сплатити суму боргу за даним рішенням, але на даний момент не має такої можливості з тих підстав, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, сума доходу соціальної виплати з відповідних бюджетів становить 860,00 на один місяць, за період з 2 кварталу 2023 року по 2 квартал 2024 року складає 7740,00 грн. ОСОБА_1 ніде не працює, є матір`ю малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та частково знаходить на її утриманні, оскільки отримує аліменти від позивача.

Матеріальний стан не дозволяє одразу і в повному обсязі погасити заборгованість, виконання рішення одразу і в повному обсязі поставить її у скрутне матеріальне становище.

Родичі чи близькі знайомі, які могли б допомогти з виконанням рішення, у відповідачки відсутні.

Від виконання рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 січня 2024 року відповідач ніяким чином не ухиляється та не відмовляється.

Єдиним видом доходу відповідачки є соціальна допомога на дитину, тому їх можна оцінювати як особливі обставини в розумінні ст. 435 ЦПК України і розстрочити виконання судового рішення на один рік, як це передбачено ч. 5 ст. 435 ЦПК України, що не шкодитиме меті дієвого та вчасного виконання рішення суду.

Вказує, що враховуючи матеріальний стан відповідачки, а також розмір стягнутої заборгованості, ОСОБА_1 готова сплачувати кожного місяця 7191,96 грн. впродовж 12 місяців.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час розгляду справи (том 2 а.с.41, 54, 63).

У судовому засіданні представник заявника-відповідачки ОСОБА_1 адвокат Цокало Т.М. підтримала заяву та просила задовольнити.

В подальшому надала заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача (том 2 а.с. 97-98, 99-102).

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Дроменко Л.В. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви у зв`язку з її безпідставністю, посилаючись на те, що відповідачкою не доведені виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вважає, що відповідачка намагається затягнути виконання рішення суду, на виконання рішення відповідачкою не були сплачені будь-які грошові кошти.

Просила відмовити у задоволенні заяви.

В подальшому надала заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника (том 2 а.с.93, 94-95).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить таких висновків.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29.01.2024 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, загальний легковий хетчбек, сірого кольору, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію його частки у праві спільної сумісної власності на майно, а саме: 1/2 частину ринкової вартості автомобіля марки VOLKSWAGEN GOLF, сірого кольору, загальний легковий хетчбек, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , в сумі 76295 (сімдесят шість тисяч двісті дев`яносто п`ять) гривень 91 коп., а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень 92 коп., витрати за проведення експертизи в розмірі 2007 (дві тисячі сім) гривень 60 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Вказане рішення набрало законної сили 07.03.2024 року.

Дане рішення добровільно відповідачем не виконано, за заявою позивача судом по справі виданий виконавчий лист, як пред`явлений на примусове виконання.

Так, згідно з постановою старшого державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 04.04.2024 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №542/140/23, виданого 07.03.2024 року Новосанжарським районним судом Полтавської області (том 2 а.с. 70).

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання рішення залишилося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

За приписами частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Розстрочка виконання рішення суду це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду сплати загальної суми боргу частинами.

Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю.

При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому, суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником.

Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду.

Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Водночас, обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19, в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2023 року у справі № 295/5781/19.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

В обґрунтування заяви про розстрочку виконання судового рішення представником відповідача адвокатом Цокало Т.М. зазначено про те, що матеріальний стан відповідачки не дозволяє одразу і в повному обсязі погасити заборгованість, виконати рішення одразу і в повному обсязі та поставить її у скрутне матеріальне становище. Та надано суду наступні докази:

- копія судового наказу від 09.01.2023 року Полтавського районного суду Полтавської області;

- відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 за період: з 2 кварталу 2023 року по 2 квартал 2024 року, відповідно до яких загальна сума доходу склала 7740 грн. (том 2 а.с.30-31, 32-35).

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_2 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (том 2 а.с.36).

Заперечуючи проти вимог заявника, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дроменко Л.В. посилалася на те, що відповідачкою не доведені виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вважає, що відповідачка намагається затягнути виконання рішення суду, на виконання рішення відповідачкою не були сплачені будь-які грошові кошти. А отримання відповідачкою соціальної допомоги на дитину не є єдиним джерелом доходів, оскільки з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти в значному розмірі.

На підтвердження чого було надано: копію розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2023 року та постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 29.09.2023 року, копії звітів про здійснені відрахування та виплати (том 2 а.с.76, 77-78, 79-80, 81, 82).

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.

Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Подібний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 910/1180/19.

В даному випадку представником заявника не доведено наявність виняткових обставин, що виникли в ході виконання рішення суду та мають особливий характер і ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, з наявністю яких положення ст. 435 ЦПК України пов`язує можливість здійснити розстрочку виконання судового рішення.

Оцінюючи надану заявником довідку про суми доходів за період з 2 кварталу 2023 року по 2 квартал 2024 року у розмірі 7740 грн., суд враховує те, що заявник не надав суду докази відсутності грошових коштів на банківських рахунках та відсутності майна на праві власності ОСОБА_1 , зокрема, автомобілів та нерухомості, а також довідок про суми доходів за попередні роки.

Крім того, вказані обставини не є винятковими та не доводять об`єктивну неможливість та/або утруднення виконання судового рішення так само, як і можливість сплачувати ОСОБА_1 щомісячно платежі на виконання судового рішення у розмірі 7191,96 грн протягом 12 місяців.

Також суд зазначає, що з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 частково в рахунок сплати грошової компенсації сплачувала кошти, з часу ухвалення судом рішення.

Наявність малолітньої дитини також не є такою обставиною, враховуючи й те, що на її утримання позивач сплачує аліменти (том 2 а.с. 65, 68,69). А також з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти й на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (том 2 а.с. 79-80).

Невиконання рішення суду у визначені законом строки без відповідних правових підстав, передбачених законом, зокрема ст.435 ЦПК України, не відповідатиме засадам цивільного законодавства, передбаченим ст.3 ЦК України, оскільки може призвести до порушення охоронюваних законом прав та інтересів стягувача, які підтверджені судовим рішенням.

Таким чином, враховуючи викладене та оскільки представником заявника не доведено наявність виняткових обставин, що виникли в ході виконання рішення суду та мають особливий характер і ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, з наявністю яких ст. 435 ЦПК України пов`язує можливість здійснити відстрочення виконання судового рішення, суд доходить висновку про відмову в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 260-261, 353, 435 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_1 , адвоката Цокало Тетяни Михайлівни про розстрочення виконання рішення по цивільній справі №542/140/23 відмовити.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 24 квітня 2024 року.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О. Афанасьєва