Справа № 529/246/24
Провадження № 2/529/197/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Кириченко О.С., розглянувши в приміщенні суду в селищі Диканька Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами.

В обґрунтування позову вказано, що 23.06.2023 року між ТОВ Мілоан та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8349571. Відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав. 28 вересня 2023 року між ТОВ Мілоан та ТОВ ФК ЄАПБ було укладено договір факторингу № 28092023, відповідно до якого позивач набув право вимоги, зокрема, за вищевказаним договором від 23.06.2023, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за яким складає у загальному розмірі 34 020,00 грн, з яких: 9 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 24 120 грн - заборгованість за відсотками та 900 грн заборгованість за комісією.

В подальшому, 13.06.2023 року між ТОВ ФК 1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики № 78341538. Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за вказаним договором також належним чином не виконав. 14 червня 2021 року між ТОВ ФК 1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів та ТОВ ФК ЄАПБ було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого позивач набув право вимоги, зокрема, за вищевказаним договором позики від 13.06.2023, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за яким складає у загальному розмірі 4 799,99 грн, з яких: 1488,37 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 3311,62 грн - заборгованість за відсотками.

Всі вказані суми заборгованості були нараховані первинними кредиторами - ТОВ Мілоан та ТОВ ФК 1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів. Посилаючись на те, що відповідачем були проігноровані вимоги щодо погашення заборгованості за вказаними договорами, надіслані як первинними кредиторами, так і новим кредитором, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у загальному розмірі 38 819,99 грн та сплачений судовий збір по справі у розмірі 3 028,00 грн.

Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 26.03.2024 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

З наявної у матеріалах поштової розписки вбачається, що надіслані судом копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позову з доданими до нього копіями документів відповідач ОСОБА_2 отримав заздалегідь 29.03.2024, про що свідчить його підпис в цій розписці, однак у визначений йому строк, відзиву, заперечень на позов або інших клопотань суду не подав, а тому відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вказаний відповідач вважається повідомленим про перебування на розгляді у суді судової справи, учасником якої він являється.

Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 червня 2023 року між ТОВ Мілоан та відповідачем ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 8349571 /а.с. 6-11/.

Також, разом з договором відповідачем було підписано електронним підписом графік платежів до договору та паспорт споживчого кредиту від 23.06.2023 /а.с. 11, 12/.

За умовами вказаного кредитного договору відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 9 000 грн, строком користування на 100 днів з 23.06.2023 до 01.10.2023, з фіксованою відсотковою ставкою за користування кредитними коштами 1% та сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 900 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

28 вересня 2023 року між ТОВ Мілоан та ТОВ ФК ЄАПБ було укладено договір факторингу № 28092023, відповідно до якого позивач набув право вимоги, зокрема, і за вищевказаним договором № 8349571 від 23.06.2023, укладеним між ТОВ Мілоан та ОСОБА_1 , що підтверджується наявним у матеріалах справи копією вказаного договору факторингу, акта прийому-передачі Реєстру Боржників №1 за цим договором та витягом з Реєстру боржників до цього договору факторингу /а.с. 14-18/.

Згідно до витягу з Реєстру боржників за договором позики, укладеними між ОСОБА_1 та ТОВ Мілоан № 28092023 від 28.09.2023 ТОВ ФК ЄАПБ набув права грошової вимоги з відповідача в загальній сумі 34 020,00 грн. з яких: 9 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 24 120,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 900,00 грн. - сума заборгованості за комісією /а.с. 18/.

Також, судом встановлено, що 13 червня 2023 року між ТОВ ФК 1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів та відповідачем ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір позики № 78341538 /а.с. 26, 27/.

Також, разом з вказаним договором відповідачем було підписано електронним підписом таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором /а.с. 28/.

За умовами вказаного кредитного договору відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 1500 грн, строком на 22 днів, з стандартною відсотковою ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 2,5%.

14 червня 2021 року між ТОВ ФК 1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів та ТОВ ФК ЄАПБ було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого позивач набув право вимоги, зокрема, і за вищевказаним договором позики № 78341538 від 13.06.2023, укладеним між ТОВ ФК 1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів та ОСОБА_1 , що підтверджується наявним у матеріалах справи копією вказаного договору факторингу, додатковими угодами до договору, акта прийому-передачі Реєстру Боржників за цим договором від 22.11.2023 та витягом з Реєстру боржників до цього договору факторингу /а.с. 29-34/.

Згідно до витягу з Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між ОСОБА_1 та ТОВ ФК 1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів, 14.06.2021 № 14/06/21 ТОВ ФК ЄАПБ набув права грошової вимоги з відповідача в сумі 4799,99 грн. з яких: 1488,37 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 3311,62 грн. сума заборгованості за відсотками /а.с. 34/.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 не погасив заборгованість в сумі 34020,00 грн згідно умов договору № 8349571 та заборгованості в загальній сумі 4799,99 грн. згідно умов договору № 78341538 ні первісним кредиторам, ні позивачу.

Додаткових нарахувань з моменту відступлення права вимоги по вказаних кредитних договорах, позивачем, як новим кредитором, не було здійснено. Всі суми заборгованості за тілом кредиту, відсотками, були нараховані первісними кредиторами - ТОВ Мілоан, ТОВ ФК 1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Таким чином, після укладення рядку договорів факторингу у спірних правовідносинах змінився кредитор і позивач набув право вимоги до відповідача.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В статті 3 Закону України Про електрону комерцію зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис.

Нормою статті 11 ЗУ Про електронну комерцію передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття підпис у сфері електронної комерції. Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Як вбачається зі змісту укладеного договору, такий підписано за допомогою електронного підпису, а згідно наданої інформаційної довідки, грошові кошти за договором перераховані на картковий рахунок відповідача.

Отже, у спосіб накладення електронного цифрового підпису позивач прийняв пропозицію укласти договір і з цього моменту договір є укладеним.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за спірними договорами № 8349571 та № 78341538, суд доходить висновку про стягнення з нього на користь ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів заборгованість за тілом кожного кредиту в сумі 9 000 грн та в сумі 1488,37 грн, тому в цих вимогах позов підлягає до задоволення.

Щодо нарахування відсотків, то суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з статті 1048 ЦК України проценти сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за користування кредитом (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Суд вважає хибними твердження позивача про те, що проценти за користування кредитом нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння позивачем правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора яку вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Суд, дослідивши договір про споживчий кредит № 8349571 від 23.06.2023 року та договір позики № 78341538 від 13.06.2023 встановив, що умови вказаних договорів, на яких ТОВ ФК ЄАПБ ґрунтує свої вимоги зі сплати процентів, розташовані в розділах договорів, які регулюють правомірну поведінку сторін.

Як слідує з наданих ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів розрахунків, проценти за період поза межами строку кредитування позикодавці нараховують саме як проценти за користування кредитом, а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України.

З наданих ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів розрахунків слідує, що за період поза межами строку кредитування, позикодавці продовжували нараховувати саме проценти за користування кредитом. Позивачем в позовній заяві зазначено, що підтверджується доданими розрахунками заборгованості, що будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу не нараховувалось.

Вказане вище унеможливлює тлумачення нарахованих ОСОБА_1 процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі статті 625 ЦК України та, як наслідок - унеможливлює задоволення позивних в частині стягнення заявлених процентів, нарахованих поза межами строку кредитування.

Як встановлено судом, строк кредитування був погоджений сторонами та становив за договором № 8349571 - 100 днів та за кредитним договором № 78341538 22 дні. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.

Частиною 3 ст. 21 ЗУ Про споживче кредитування від 15.11.2016 року № 1734-VIII в редакції чинній на момент виникнення правовідносин визначено, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача.

Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору про споживчий кредит № 8349571 становить - 9000 грн. (9 000/100х1х100) грн.

В свою чергу, розмір відсотків відповідно до умов договору позики № 78341538 становить 818,60 грн. (1488,37/100х2,5х22) грн.

Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості.

Щодо нарахування комісії по договору позики №8349571, то суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з абзацу 3 ч. 4 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів (в редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України Про споживче кредитування) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України Про споживче кредитування від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

У зв`язку з цим у Законі України Про захист прав споживачів статтю 11 викладено в редакції де Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України Про споживче кредитування, після укладення договору про споживчий кредит, кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Частиною 5 статті 12 Закону України Про споживче кредитування визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України Про споживче кредитування, Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Відповідно до пункту 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

З урахуванням викладеного, умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України Про споживче кредитування (10 червня 2017 року), щодо комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Тому, враховуючи вищевикладене, умови договору позики №8349571 щодо обов`язку відповідача сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними. А тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача комісії по вищевказаному договору позики в розмірі 900,00 грн задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відсоток задоволеності позовних вимог складає 52,31 %, тому до стягнення з відповідача на користь ТОВ ФК ЄАПБ підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 1583,95 грн (3028 грн * 52,31 %).

На підставі викладеного, керуючись ст. cт. 10, 12, 13, 17, 81, 89, 141, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів заборгованість за договором про споживчий кредит № 8349571 від 23 червня 2023 року у загальному розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн 00 коп, з яких: 9 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 9000 грн заборгованість за відсотками та заборгованість за договором позики №78341538 від 13 червня 2023 року у загальному розмірі 2306 (дві тисячі триста шість) грн 97 коп з яких: 1488,37 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 818,60 грн заборгованість за відсотками, а всього в загальній сумі 20 306 (двадцять тисяча триста шість) грн 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів судовий збір в розмірі 1583 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят три) грн. 95 коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів, юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, , реквізити IBAN № НОМЕР_1 у АТ ТАСкомбанк.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя: О.С.Кириченко