П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 березня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Фазикош Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 вересня 2023 року (у складі судді Крегул М.М.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у липні 2023 р.

Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі часки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог указала, що 12.11.2016 р. між нею і відповідачем було зареєстровано шлюб. У шлюбі в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.02.2023 р. шлюб між подружжям було розірвано. Позивач стверджує, що відповідач взагалі ніяких коштів на утримання дитини не надає, відповідні витрати вона несе самостійно. При цьому, як зазначає позивач, відповідач має постійне місце роботи, вже протягом багатьох років має стабільний офіційний дохід, працює водієм швидкої допомоги.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 вересня 2023 р. позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 1073,60 грн. у відшкодування судового збору. Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач активно приймає участь у житті, вихованні та оздоровленні своєї доньки, всі витрати пов`язані із забезпечення дитини, а саме: оплати школи, гуртків, садочок, лікування, одяг, відпочинок, повністю несе відповідач, відтак йому є незрозумілі вимоги позивача щодо стягнення із нього аліментів на утримання доньки.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи це, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, відсутність у відповідача інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, відповідач працевлаштований, будь яких заперечень чи доказів на спростування цих обставин відповідач не надав, за таких обставин, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний нести витрати на утримання своєї доньки у розмірі 1/4 частки від доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому встановив, що 12.11.2016 р. Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис 607. Ці обставини встановлені у рішенні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.02.2023 р. справа № 303/612/23, яке 31.03.2023 р. набрало законної сили. Також цим рішенням суду шлюб між подружжям було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , а також встановлено у вказаному рішенні суду. Позивач стверджує, що донька перебуває на повному її утриманні, а батько, працюючи водієм швидкої допомоги, жодної участі в утриманні доньки не бере. Дані твердження позивача не спростовані відповідачем.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач і так забезпечує доньку всім необхідним і це забезпечення перевищує розмір аліментів, який просить стягнути позивач із відповідача, тому позовні вимоги є безпідставними.

По-перше, відповідач жодними належними та допустимими доказами не доводить всі перераховані ним витрати, які він надає своїй доньці.

По-друге, навіть якщо відповідач дійсно забезпечує свою дитину всім не обхідним поза аліментними зобов`язаннями, це не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти на утримання доньки відповідно до вимог СК України.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 вересня 2023 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 18 березня 2024 р.

Судді: