Справа № 345/1683/24
Провадження № 22-ц/4808/684/24
Головуючий у 1 інстанції Гапоненко Р. В.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Баркова В. М.,

суддів: Девляшевського В. А.,

Луганської В. М.,

секретаря: Струтинська Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шевченко Наталія Павлівна на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 березня 2024 року, в складі судді Гапоненко Р. В., ухвалене в м. Калуші Івано-Франківської області у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів, а саме: довідки-вибірки за 1991-2003 роки, виданій АТ «Оріана», листа АТ «Оріана» від 08 серпня 2023 року № 988, довідки від 09 серпня 2023 року № 989, довідки про заробітну плату від 04 вересня 2023 року № 157 і 158, архівних довідок, виданих архівним відділом Калуської міської ради, від 30 серпня 2023 року № 01.7-01/928, 01.7-01/929, 01.7-01/930, 01.7-01/931. Встановлення даного факту заявнику необхідно для належного оформлення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 19 березня 2024 року у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шевченко Н. П., посилаючись на порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалу Калуського міськрайонного суду від 19 березня 2024 року та прийняти нове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку про те, що вказаний спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Оскільки, заявник не оскаржує рішення органу ПФУ, а тільки бажає підтвердити факт наявності помилок у правовстановлюючих документах заявника, а тому адміністративний спір в даних правовідносинах відсутній.

Окрім того, вважає недоречними посилання суду першої інстанції на судову практику Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі ВС від 23 травня 2022 року в справі № 539/4118/19 провадження № 61-10777сво20. Оскільки справа, яка перебувала на розгляді ВС, не є тотожною чи подібною до даної справи, а стосується набуття особою статусу громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не факту належності правовстановлюючих документів.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника адвоката Шевченко Н. П., яка просила скаргу задовольнити, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав.

Згідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У відповідності до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

У пункті 12 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України міститься роз`яснення про те, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо.

Поряд з цим, суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документу, що посвідчує трудовий стаж.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст.256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Установлено, що в довідках-вибірках за 1991-2003 роки, виданій АТ «Оріана», лист АТ «Оріана» від 08 серпня 2023 року № 988, довідки від 09 серпня 2023 року № 989, довідки про заробітну плату від 04 вересня 2023 року № 157 і 158, архівних довідок, виданих архівним відділом Калуської міської ради, від 30 серпня 2023 року № 01.7-01/928, 01.7-01/929, 01.7-01/930, 01.7-01/931 (а.с. 25-34) прізвище та по-батькові заявника українською мовою зазначено « ОСОБА_1 », тоді як в свідоцтві про народження (а.с. 12) та паспорті вказано « ОСОБА_1 » (а.с. 16).

Заявник вказує, що встановлення даного факту йому необхідно для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та наявність у нього стажу роботи за Списком № 1.

При цьому скаржник посилається на рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з якого вбачається, що вона фактично відмовила у підтверджені стажу роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком № 1 розділом VIII, підрозділом А, позицією 8А.1, оскільки в первинних документах його прізвище зазначено як « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним (а.с. 33).

Частиною четвертою статті 315 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи залишає заяву без розгляду.

В заяві про встановлення факту ОСОБА_1 не зазначено, що кимось порушуються його права, внаслідок чого виник спір. Вказано лише про те, що існують помилки у правовстановлюючих документах, належність яких можна встановити у порядку цивільного судочинства.

3 урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту належності йому вищевказаних документів за загальним правилом можуть бути предметом розгляду суду у порядку, передбаченому главою 6 розділу IV ЦПК України.

Судом також встановлено, що заявник іншої можливості встановити факт належності йому довідки-вибірки за 1991-2003 роки, виданій АТ «Оріана», листа АТ «Оріана» від 08 серпня 2023 року № 988, довідки від 09 серпня 2023 року № 989, довідки про заробітну плату від 04 вересня 2023 року № 157 і 158, архівних довідок, виданих архівним відділом Калуської міської ради, від 30 серпня 2023 року № 01.7-01/928, 01.7-01/929, 01.7-01/930, 01.7-01/931, як правовстановлюючих документів немає, а підтвердження факту приналежності документів, що містять суперечності, певній особі здійснюється саме в рамках окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 18 січня 2024 року в cправі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), та вказала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Таким чином доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене із порушенням норм процесуального права, у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись статтями 367, 368, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат - Шевченко Наталія Павлівна задовольнити.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 березня 2024 року скасувати.

Справу направити до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 травня 2024 року.

Судді В. М. Барков

В. А. Девляшевський

В. М. Луганська