Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1318/24
Провадження № 2/553/913/2024
У Х В А Л А

Іменем України

25.04.2024м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ткачук Ю.А. перевіривши матеріали позовної заяви адвоката Процай Володимира Миколайовича, в інтересах ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба МК», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КІФ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», про захист прав споживача шляхом визнання кредитного договору недійсним, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

23.04.2024 року адвокат Процай В.М., в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», ТОВ «Служба МК», ТОВ «Фінансова компанія «КІФ», ТОВ «Інстафінанс», ТОВ «Українське бюро кредитних історій», в якому просить визнати незаконними дії ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», ТОВ «Служба МК», ТОВ «Фінансова компанія «КІФ», ТОВ «Інстафінанс» щодо передання недостовірних відомостей ТОВ «Українське бюро кредитних історій» для внесення інформації (запису) до кредитної історії ОСОБА_1 про наявність кредитної заборгованості. Визнати недійсним кредитний договір від 19.01.2022 року сума позики 1500,00 грн, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал». Визнати недійсним кредитний договір від 19.01.2022 року сума позики 3000,00 грн, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба МК». Визнати недійсним кредитний договір від 19.01.2022 року сума позики 1500,00 грн, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «КІФ». Визнати недійсним кредитний договір від 23.01.2022 року сума позики 1500,00 грн, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Інстафінанс». Зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» виключити інформацію (записи) з кредитної історії ОСОБА_1 щодо наявності кредитної заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», ТОВ «Служба МК», ТОВ «Фінансова компанія «КІФ», ТОВ «Інстафінанс». Стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд вважає за необхідне залишити її без руху з наступних підстав.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі, з додержанням вимог ст.ст.175-177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, позивач, який вважає себе споживачем, при зверненні до суду у відповідності до вимог статті 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином навивши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Застосування Закону України «Про захист прав споживачів до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України, Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні»)

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Тобто, права особи, як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин, тому до спорів щодо виконання цього договору Закон України «Про захист прав споживачів» не може застосовуватись.

Отже, при посиланні на норми Закону України «Про захист прав споживачів» повинно мати місце порушення прав споживача на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, проте в позовній заяві відсутнє таке обґрунтуванням позовних вимог.

Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Але, як вбачається з позовної заяви, підставою звернення позивача з позовом до суду не є порушення відповідачами Закону України «Про захист прав споживача» (позов не містить жодного посилання на порушення прав позивача саме як споживача та способи їх захисту, передбачених саме цим Законом).

Згідно з п.п. 1,7 ч. 2ст.3 Закону України «Про споживче кредитування» цей закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця; кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору.

Згідно преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За змістом п. 22 ч. 1 ст.1Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Отже, між ОСОБА_1 та відповідачами виник спір, який не стосується захисту прав споживача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Зміст позовної заяви та додані до неї документи не дають можливості встановити приналежність кредитних договорів, на які посилається представник позивача, до договорів споживчого кредитування та, відповідно, чи розповсюджуються на нього вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, потребують уточнень обґрунтування позивача з приводу застосування до спірних правовідносин положень ЗУ «Про захист прав споживачів» та його звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, уточнивши вимоги, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за кожну вимогу немайнового характеру окремо та надати документ, що підтверджує сплату судового збору або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повина містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

В позовній заяві заявлено позовні вимоги про визнання кредитних договорів недійсними, у зв`язку з тим, що позивач їх не укладав.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Отже, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги зазначивши спосіб захисту його права або інтересів передбачений законом.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Разом з тим, позовна заява не містить виклад обставин, якими представник позивача обґрунтовує свої вимоги до відповідача ТОВ «Українське бюро кредитних історій», а саме які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені цім відповідачем і за захистом яких він звертається до суду, та не зазначено доказів, що підтверджують ці обставини.

Окрім того, за приписами ч.5, ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Натомість, представником позивача до позовної заяви не додано жодних документів, що стосуються кредитних договорів, які він просить визнати недійсними.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Проте, у порушення зазначених вимог, звертаючись до суду із позовом в електронній формі, представник позивача не додав доказу надсилання листом з описом вкладення копій поданих до суду документів відповідачамТОВ «Служба МК», ТОВ «Фінансова компанія «КІФ».

Також, всупереч вимогам п.7-8 ч.3 ст. 175 ЦПК України, в позовній заяві не зазначено: відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

Частиною 1 статті 185 ЦПК України визначено, що суддя встановивши, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях ст.ст. 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. ст.175,177,185 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву адвоката Процай Володимира Миколайовича, в інтересах ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба МК», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КІФ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», про захист прав споживача шляхом визнання кредитного договору недійсним, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, залишити без руху.

Надати позивачу семиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі, якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. А. Ткачук