Справа № 368/167/24
Рішення

Іменем України

"25" квітня 2024 р. Кагарлицький районного суду Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

під час судового засідання розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зняття заборони відчуження нерухомого майна, -

встановив :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що 25.05.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Спадковий договір; за змістом якого Позивач після своєї смерті передає, а Відповідач набуває у власність наступне майно:

1. Житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,2478 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :01:055:0001.

3. Земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,4552 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :01:055:0002.

Вищевказаний Спадковий договір було посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. та зареєстрований в реєстрі за №3394.

Згідно з зазначеним Договором, до його виконання приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було накладено заборону на відчуження житлового будинку та земельних ділянок, які належать Позивачу та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 16.05.2023 року у справі №368/235/23 Спадковий договір між Позивачем та Відповідачем було розірвано.

Проте, заборона на відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку та земельних ділянок з кадастровими номерами :01:055:0001 та :01:055:0002, які належать Позивачу та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , після розірвання Спадкового договору від 25.05.2023 року знята не була.

Таким чином, на даний час щодо нерухомого майна Позивача наявні незняті заборони, які не грунтуються на будь-якій юридичній підставі та перешкоджають Позивачу вільно розпоряджатися своїм майном. А тому просить зняти заборони відчуження нерухомого майна.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задоволити.

Відповідачка на розгляд справи не з`явилася, просила слухати справу у її відсутність, проти зпдоволення позову заперечує.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів

Так в судовому засіданні встановлено, що 25.05.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Спадковий договір; за змістом якого Позивач після своєї смерті передає, а Відповідач набуває у власність наступне майно:

1. Житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,2478 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :01:055:0001.

3. Земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,4552 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :01:055:0002.

Вищевказаний Спадковий договір було посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. та зареєстрований в реєстрі за №3394.

Згідно з зазначеним Договором, до його виконання приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було накладено заборону на відчуження житлового будинку та земельних ділянок, які належать Позивачу та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 16.05.2023 року у справі №368/235/23 Спадковий договір між Позивачем та Відповідачем було розірвано.

Проте, заборона на відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку та земельних ділянок з кадастровими номерами :01:055:0001 та :01:055:0002, які належать Позивачу та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , після розірвання Спадкового договору від 25.05.2023 року знята не була.

Таким чином, на даний час щодо нерухомого майна Позивача наявні незняті заборони, які не грунтуються на будь-якій юридичній підставі та перешкоджають Позивачу вільно розпоряджатися своїм майном.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Підстави набуття права власності регламентовані статтею 328 Цивільного кодексу України, якою визначено, що право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Отже, Позивач є власником житлового будинку та земельних ділянок з кадастровими номерами :01:055:0001 та :01:055:0002 за адресою: АДРЕСА_1 та має право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном.

Втім, щодо вищевказаного нерухомого майна зареєстровано обтяження - заборони на відчуження нерухомого майна, що були накладені приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, урегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон № 1952-ІУ).

Зі змісту статті 2 Закону № 1952-ІУ вбачається, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме; майно та їх обтяження; обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину; реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також: інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.

Згідно з п. 6 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127, визначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

У свою чергу стаття 2 Закону № 1952-ІУ заявником визначає особу, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповновазжну ним особу - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав.

На підставі п. 7 Порядку для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншими законами України та цим Порядком.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

На підставі пункту 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (зі [ Змінами) нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення:

кредитора про погашення позики;

про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; .у

про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору;

органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини;

про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою;

про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав;

про смерть відчужувана за спадковім договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;

про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду;

в інших випадках, передбачених законом.

З аналізу наведених норм чинного законодавства можна дійти висновку, що розірвання Спадкового договору є визначеною законодавством умовою для зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна, яке було предметом такого договору.

Втім,: нотаріусами було відмовлено Позивачу у знятті наявних заборон з тієї причини, що вони була накладені приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. та мають бути зняті саме цим нотаріусом або іншим, але за рішенням суду.

Проте, на даний час приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіну Я.В. було позбавлено свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, а тому Позивач не може звернутися до неї із заявою про зняття заборон щодо нерухомого майна та Позивач позбавлена можливості захистити свої права як власника цього майна у інший спосіб, крім звернення до суду з позовом.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої приєдналась Україна 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтями 319, 321 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. Право власності є непорушним.

Гарантуючи захист права власності законодавство надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст* 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка Порушує право (п. З ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Наявне обтяження було зареєстровано з метою забезпечення виконання Спадкового договору, що був укладений 25.07.2023 року між Позивачем та Відповідачем ОСОБА_2 .

У свою чергу відповідно до рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 16,05.2023 року у справі №368/235/23 Спадковий договір між Позивачем та ОСОБА_2 було розірвано. Отже, на даний час відпала правова підстава для існування заборони нерухомого майна, яке належить Позивачу та яке було предметом вищевказаного Спадкового договору.

За таких обставин слід дійти висновку, що існування заборони відчуження нерухомого майна при відсутності відповідної правової підстави для такої заборони порушує право власності Позивача та перешкоджає їй у реалізації своїх прав.

Давне встановлено на підставі копії Спадкового договору від 25.07.2023 року, рішення Кагарлицькогорайонного суду Київської області від 16.05.23.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини суд дійшов висновку про зняти обтяження майна, а саме заборони на відчуження нерухомого майна ОСОБА_1 , що були накладені приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. щодо житлового будинку із надвірними будівлями і спорудами, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,2478 га, кадастровий номер земельної ділянки: :01:055:0001, а також земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,4552 га, кадастровий номер земельної ділянки: :01:055:0002, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак і про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, 316, 317, 319, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 11, 59, 71 ЗУ «Про виконавче провадження», суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити

Зняти обтяження майна, а саме заборони на відчуження нерухомого майна ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), що були накладені приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. щодо житлового будинку із надвірними будівлями і спорудами, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,2478 га, кадастровий номер земельної ділянки: :01:055:0001, а також земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,4552 га, кадастровий номер земельної ділянки: :01:055:0002, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 30 днів.

Повний текст рішення виготовлено 25.04.2024 року.

Суддя: Т.Є. Іванюта.