Провадження № 2/742/12/24
Єдиний унікальний № 742/3109/20
РІШЕННЯ
26 квітня 2024 року
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Бездідька В.М., за участю секретаря Лісафіної А.С., представника ОСОБА_1 , у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Прилуки розглянув справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою, ухвалив рішення про наступне:
Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
19.11.2020 року ОСОБА_2 звурнувся з позовом до ОСОБА_3 з вимогою про стягнення заборгованості за розпискою.
Обгрунтовує тим, що 30.11.2019 року надав в борг відповідачу 191000 грн. У звязку з викладеним просить стягнути з відповідача 191 000 грн. а також судові витрати.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подала. У заяві про зупинення виконання заочного рішення (а.с.56) посилається на ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" за приписами якого батькам заборонено укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню від імені дитини без дозволу оргнанів опіки та піклування.
Заяви ( клопотання) учасників справи.
Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позов у повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилася.
Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного провадження.
Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
Суд установив, що 30 листопада 2019 року відповідач написав розписку та поставив свій підпис про те, що 30 листопада 2019 року вона отримла від позивача грошові кошти у сумі 191 000 грн. (а.с.52)
Оцінка Суду.
Суд розглядає справу на підставі доказів наданих сторонами у межах позовних вимог.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Дослідивши укладену між сторонами розписку, суд виходить з того, що з її змісту не вбачається отримання відповідачем від позивача грошових коштів у сумі 191 000 грн саме у борг. Не встановлено й обов`язку відповідача повернути грошові кошти позивачу.
З рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 4 січня 2024 року у справі № 742/4806/23 видно, що відповідач не заперечувала щодо написання розписки, але заперечила факт отримання коштів. Вона заперечила правовідносини позики між сторонами. Натомість звинучувала позивача у тиску на неї, як на вагітного працівника, який перебував у трудовій залежності від нього. З матеріалів справи суд не зміг достовірно встановити правову природу написаної розписки, а також зобов`язання відповідача повернути кошти позивачу. З огляду на викладене, у справі відсутні правові підстави для задоволення позову.
Підтвердження відповідачем отримання грошових коштів від позивача не свідчить про існування між сторонами саме боргового зобов`язання, що спростовує доводи, викладені позивачем у позові.
Враховуючи наведене, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Розподіл судових витрат.
Оскільки позов залишено без задоволення підстав для стягнення судових витрат немає.
керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу, Суд, -
Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Прилуцького міськрайонного суду

Чернігівської області В.М. Бездідько