ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4370/24 Справа № 213/4996/23 Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 213/4996/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Тимченко О.О.

сторони:

позивач - Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа»,

відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на заочне рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року, яке ухвалено суддею Мазуренком В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 06 лютого 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Комунальне підприємстве теплових мереж «Криворіжтепломережа» (надалі - КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії.

Позовна заява мотивована тим, що КПТМ «Криворіжтепломережа» є надавачем послуги з постачання теплової енергії у

АДРЕСА_1 є багатоквартирним, подання теплоносія до нього здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача.

ОСОБА_1 є співвласником вказаного будинку, в якому має на праві власності нежитлове приміщення, загальною площею 41,2 кв.м.

Позивач здійснював постачання теплової енергії відповідачці на вказане приміщення, так як воно вбудоване та не виокремлено від внутрішньобудинкового комплексу трудопроводів та обладнання для забезпечення опалення вказаного будинку.

З 05.11.2021 договірні відносини між КПТМ «Криворіжтепломережа» та споживачами власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, текст якого розміщено на сайті товариства.

Відповідно до п.30 індивідуального договору плата виконавцю складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування.

Відповідачка не виконувала свої грошові зобов`язання перед позивачем, оплату за отримані послуги не здійснювала, в результаті чого, за період з 05.11.2021 по 23.03.2023, утворилась заборгованість за послугу з постачання теплової енергії у розмірі 31788,00 грн та за абонентське обслуговування, за період з 05.11.2021 по 31.07.2023, у розмірі 407,35 грн.

Внаслідок порушення відповідачкою вимог чинного законодавства та наявності заборгованості, позивачем нараховані інфляційні втрати, за період з січня 2022 року по вересень 2023 року, у розмірі 4610,15 грн, 3% річних, за період з 04.01.2022 по 10.10.2023, у розмірі 1105,48 грн, пеню згідно п.45 індивідуального договору, за період з 01.08.2023 по 10.10.2023, у розмірі 35,04 грн.

Посилаючись на вищевикладене, просив суд: стягнути з відповідачки вказані суми заборгованості, інфляційні втрати, 3% річних та пеню, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Заочним рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року позов КПТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість за послугу з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення, загальною площею 41,2 кв.м., розташованого в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 31788 грн 00 коп, плату за абонентське обслуговування у розмірі 407 грн 35 коп, суму збитків від інфляції у розмірі 1990 грн 74 коп, 3% річних в розмірі 350 грн 46 коп.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» судовий збір в розмірі 2442 грн 84 коп.

В апеляційній скарзі позивач КПТМ «Криворіжтепломережа» просить рішення суду скасувати в частині часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення інфляційних збитків, 3% річних та пені та ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно застосував до правовідносин сторін постанову Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану». Так, цією Постановою дійсно визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Натомість, відповідачка у справі - ОСОБА_1 є власницею нежитлового приміщення та для неї застосовується тариф інші споживачі. Оскільки, відповідачка у даних правовідносинах виступає, як інший споживач, а не як споживач за категорією населеня, то дія цієї Постанови на неї не поширюється.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа» є теплопостачальною організацією у розумінні ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», як суб`єкт господарської діяльності, який виробляє, транспортує та постачає теплову енергію населенню м. Кривого Рогу.

ОСОБА_1 є власницею нежитлового вбудованого приміщення (літ. А-5), загальною площею 41,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу нежитлового вбудованого приміщення від 26 січня 2001 року.

Відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачкою не укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою нежитлового приміщення.

Рішенням Криворізької міської ради №530 від 22.10.2021 КПТМ «Криворіжтепломережа» встановлено тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання.

Наказом позивача №712 від 03.11.2021 встановлено розмір плати за абонентське обслуговування за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії у розмірі 22,05 грн. В подальшому наказами по підприємству від 30.11.2021 №791, від 30.06.2022 №394, від 29.11.2022 №773, у зв`язку із зміною законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, вносились зміни до вищевказаного Наказу №712 та, відповідно, змінювався розмір плати за абонентське обслуговування, який встановлений: з 01.12.2021 у розмірі 22,05 грн, 01.07.2022 у розмірі 17,87 грн, 01.12.2022 у розмірі 17,70 грн.

Встановлено, що позивачем регулярно та відповідно до тарифів на теплову енергію надавалися комунальні послуги, що підтверджується Актами про подачу теплової енергії від 03.11.2021 та від 01.11.2022, Актами про припинення подачі теплової енергії від 01.04.2022 та від 23.03.2023.

Фактичне споживання послуги з постачання теплової енергії житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується щомісячними звітами про споживання, з яких видно, що обсяг спожитої теплової енергії визначається за показами лічильника.

Позивачем протягом періоду з грудня 2021 року до липня 2023 року направлялись відповідачці рахунки-фактури щодо вартості послуг з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування.

Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, за ОСОБА_1 значиться заборгованість за теплову енергію, за період з 05.11.2021 по 23.03.2023, у розмірі 31788,00 грн, заборгованість по платі за абонентське обслуговування, за період з 05.11.2021 по 31.07.2023, у розмірі 407,35 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання з оплати комунальних платежів, позивачем за період з 04.01.2022 по 10.10.2023 здійснено розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції в сумі 4610,15 грн; за період з 04.01.2022 по 10.10.2023 нараховано 3% річних від простроченої суми в розмірі 1105,48 грн; пеню за період з 01.08.2023 по 10.10.2023 в розмірі 35,04 грн.

За вихідним номером №1994/13 від 31.05.2023 відповідачці ОСОБА_1 направлено претензію №3153/14345 щодо необхідності сплати заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 32159,95 грн, яка залишена відповідачкою без відповідного реагування.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованості за послугу з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення, загальною площею 41,2 кв.м., розташованого в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 31788 грн 00 коп та плати за абонентське обслуговування у розмірі 407 грн 35 коп, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка у встановлені законом строки не вносила плату за отримані житлово-комунальні послуги, а тому заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку.

Зважаючи на те, що позивач КПТМ «Криворіжтепломережа» в апеляційній скарзі не оскаржує в цій частині, колегія суддів не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволення позовних вимог КПТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Також, суд дійшов висновку, що на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим, враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідачка у встановлені законом строки не вносила плату за отримані житлово-комунальні послуги, КПТМ «Криворіжтепломережа» має право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочки виконання зобов`язань.

Відмовляючи в частині вимог щодо стягнення 3 % річних та інфляційних витрат, а також пені, суд першої інстанції виходив з того, що на території України введено воєнний стан, який триває з 24 лютого 2022 року та взяв до уваги постанову Кабінету міністрів України №206 від 05.03.2022 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», якою забороняється нарахування та стягнення неустойки (3% річних, інфляційних витрат, штрафів) при несвоєчасному, неповному внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує виникнення зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондується із обов`язком боржника щодо такої сплати.

Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Приписи цього розділу поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги.

Аналогічне положення щодо сплати пені у разі несвоєчасного здійснення платежів передбачено і п.п.44, 45 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії.

Із матеріалів справи вбачається, що на суму заборгованості було нараховано інфляційні втрати за період з 04.01.2022 по 10.10.2023 в розмірі 4610,15 грн, 3% річних від простроченої суми за період з 04.01.2022 по 10.10.2023 в розмірі 1105,48 грн, пені за період з 01.08.2023 по 10.10.2023 в розмірі 35,04 грн, нарахованої за період з 01.08.2023 по 10.10.2023, що підтверджується долученим до позовної заяви розрахунком.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом №2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває станом на час вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 "Деякі питання сплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" (у редакції, чинній на момент звернення з позовом і ухвалення оскаржуваного рішення та яка застосовувалася з 24.02.2022) установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:

нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги;

припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі;

стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (з місця тимчасового проживання в іноземній державі, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби тощо).

Дія абзаців першого та третього пункту 1 цієї постанови поширюється на юридичних осіб, яким належить на праві власності або іншому речовому праві житлове та/або нежитлове приміщення, будинок, в яких розміщуються та є кінцевими споживачами комунальних послуг внутрішньо переміщені особи, у разі, коли такі юридичні особи не мають права на отримання компенсації за спожиті комунальні послуги під час розміщення внутрішньо переміщених осіб у будівлях (приміщеннях) об`єктів державної, комунальної та приватної власності у період воєнного стану (пункт 1-1 постанови КМУ №206).

Отже, норми вказаної постанови щодо заборони нарахування та стягнення інфляційних нарахувань, процентів річних поширюються на населення, яким несвоєчасно та/або неповно вносилися плата за житлово-комунальні послуги з 24.02.2022 та юридичних осіб, яким належить на праві власності або іншому речовому праві житлове та/або нежитлове приміщення, будинок, в яких розміщуються та є кінцевими споживачами комунальних послуг внутрішньо переміщені особи.

За таких обставин, суд першої інстанцїі дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, починаючи з 24 лютого 2022 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка у справі - ОСОБА_1 є власницею нежитлового приміщення та для неї застосовується тариф інші споживачі, тобто, у даних правовідносинах вона виступає, як інший споживач, а не як споживач за категорією населення, то дія цієї Постанови на неї не поширюється, колегією суддів не приймаються, як такі, що зводяться до помилкового тлумачення правових норм.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду, в оскаржуваній частині, ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: