Справа № 645/1692/24
Провадження № 6/643/325/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Олійник О.О., розглянувши заявуТовариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 17747, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» звернулось до Фрунзенського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить замінити сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 17747, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором та плати за вчинення виконавчого напису, на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс».

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.03.2024 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 17747, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, передано за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2024 року, головуючим у справі визначено суддю Олійника О.О.

Ознайомившись з заявою, суд дійшов висновку про залишення заяви без руху з наступних підстав.

Згідно зі статтею 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Стаття 442 ЦПК України не містить вимог щодо форми та змісту заяви про заміну сторони виконавчого провадження, тому виходячи з приписів ч. 9 ст. 10 ЦПК України, щодо застосування судом закону за аналогією, вимоги до вказаної заяви визначаються загальними нормами, зокрема, статями 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 3ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За правилами ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як убачається з додатків, доданих заявником до пред`явленої заяви, а саме: копії виконавчого напису нотаріуса, копії постанови про відкриття виконавчого провадження, копії інформації про виконавче провадження, копії договору № 15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 15 лютого 2023 року, копії додаткової угоди № 1 до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 08.05.2023 року, копії Акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором № 08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 08.05.2023 року та копій інших документів (назва яких є нечитабельною), вони всі є нечитабельними (неналежної якості), що утруднює дослідження судом їх змісту.

Отже, заявнику необхідно надати суду копії документів належної якості, читабельні та засвідчені у встановленому законом порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 175, 177 Цивільного процесуального України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечує можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України.

Керуючись ст. 19, 20, 175, 177, 185, 186, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 17747, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем - залишити без руху, надавши заявникові строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків заяви протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - О.О. Олійник