21.02.2024 Єдиний унікальний номер 205/3411/23
Єдиний унікальний номер судової справи 205/3411/23
Номер провадження 2/205/1137/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Зибалової П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу N 205/3411/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Дніпровський електровозобудівний завод" про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, -
04 квітня 2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Дніпровський електровозобудівний завод" про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.
Позов обґрунтований тим, що у період з липня 2003 року по січень 2023 року ОСОБА_1 , знаходився у трудових відносинах з Державним підприємством «ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД» та в подальшому з Акціонерним товариством «ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД», яке є правонаступником вказаного Державного підприємства, зазначене підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_1 , а також довідкою форми ОК-5 щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу.
Наказом № 1 від 09.01.2023 року позивача було звільнено з Акціонерного товариства «ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД» за власним бажанням згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України.
У день звільнення ОСОБА_1 особисто отримав трудову книжку та копію наказу про звільнення.
Однак 09.01.2023 року при звільненні відповідачем не було здійснено виплату всіх сум, що належать йому від підприємства, як того вимагає трудове законодавство України.
Позивач зазначає, що протягом 2016-2022 років заробітна плата на Державному підприємстві виплачувалася нерегулярно у зв`язку з чим у день звільнення утворилася певна заборгованість.
Так, загальна сума нарахованої, але не виплаченої заробітної плати складає 501698,61 грн.
На підставі викладеного позивач просить стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 501 698,61 грн. та моральну шкоду у розмірі 20 000, 00 грн.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2023 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено та витребувано у АТ «Дніпровський електвозобудівельний завод» довідку про нараховану та виплачену заробітну плату за період 2019-2022 років ОСОБА_1 , із зазначенням розміру вихідної допомоги та розміру компенсації за невикористану щорічну відпустку, а також наявної заборгованості по вказаним виплатам.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2023 року застосовано до Акціонерного товариства «Дніпровський електровозобудівний завод» захід процесуального примусу у вигляді штрафу.
Відповідач не надав витребуваних доказів до суду.
Відповідач своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.
У судове засідання учасники судового процесу не з`явилися.
Від позивача ОСОБА_1 21.02.2024 року надійшла заява, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд постановив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, доходить висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.
У ході судового розгляду встановлено, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 01.07.2003 року ОСОБА_1 прийнято на посаду майстра по ремонту та обслуговуванню електронного обладнання у державне підприємство «Дніпропетровський електровозобудівний завод». Згідно з наказом Фонду Державного Майна України від 23.02.2021 року №243 Державне підприємство «Дніпровський електровозобудівний завод» перетворено в Акціонерне товариство «Дніпровський електровозобудівний завод» з 03.03.2021 року. 09.01.2023 року позивача звільнено за власним бажанням відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України згідно з наказом №1 від 09.01.2023 року.
При звільнені з позивачем не був проведений остаточний розрахунок, не була виплачена заробітна плата.
Згідно з випискою АТ «ПРИВАТБАНК» від 07.02.2023 року по картці/ НОМЕР_4 ( НОМЕР_3 , за період з 01.01.2016- 07.02.2023 року, заробітна плата на рахунок ОСОБА_1 останній раз була зарахована 19.11.2021 року.
Оскільки відповідачем не виконано ухвалу суду, в якій витребувано детальний розрахунок заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 , станом на дату звільнення 09.01.2023 року з зазначенням сум компенсації за невикористану відпустку, не повідомлено про причини неможливості її виконання, суд дійшов висновку про можливість розрахунку невиплаченої заробітної плати за відомостями з довідки форми ОК-5 щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу та виписці по картці/рахунку НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) від 07.02.2023 року, наданої АТ «ПРИВАТБАНК».
Відповідно до зазначених відомостей в 2016 році ОСОБА_1 було нараховано заробітної плати у розмірі 59 771,19 грн., сплачено 15 505,93 грн.; в 2017 року нараховано 75 528,21 грн., сплачено 56 824,12 грн.; в 2018 році нараховано 84 965,34, сплачено 59 034,18 грн.; в 2019 році нараховано 96 612,31 грн., сплачено 40 944,31 грн.; в 2020 році нараховано 82 080,28 грн., сплачено 33 633.02 грн., в 2021 році нараховано 72 500,00, сплачено 4 500,00 грн. В 2022 році відомості щодо нарахування заробітної плати відсутні. Тобто, заборгованість за період з 2016 року по 2021 рік включно складає 238 435,35 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Приймаючи до уваги відсутність відомостей щодо нарахованої заробітної плати за 2022 рік, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості по заробітній платі за зазначений період часу, як недоведений.
Згідно з ч. 1ст.116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Відповідно до положень ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 238 435,35 грн..
Вирішуючи вимогу позивача щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., суд виходив з наступного.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
У пунктах 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди;
Відповідно до ст. 2371 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Враховуючи, що нерегулярна виплата заробітної плати триває з 2016 року, після звільнення 09 січня 2023 року відповідач не здійснив розрахунок з позивачем, на дату розгляду справи АТ «Дніпровський електвозобудівельний завод» також не усунув вказані порушення, тобто порушення прав ОСОБА_1 відповідачем має тривалий характер.
Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
У позові ОСОБА_1 зазначив, що у зв`язку з порушенням його законного права на заробітну плату йому доводилося економити на харчах та ліках, що завдало моральних страждань.
Отже, порушення конституційного права позивача на своєчасне одержання винагороди за працю, викликало необхідність у додаткових зусиллях для організації свого життя, забезпечення родини та слідкуванням за своїм здоров`ям.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що вимога щодо стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача у розмірі 5 000 грн. відповідає тим моральним стражданням, яких зазнав позивач у зв`язку з порушенням його конституційного права.
На підставі зазначеного вище, суд задовольняє позов частково, а саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості по заробітній платі у період з 2016 року по 2022 рік у розмірі 238 435,35 грн. та моральна шкода в розмірі 5 000 грн.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням тих обставин, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судових витрат, а його позовні вимоги майнового характеру задоволені в розмірі 238 435,35 грн., та стягнуто моральну шкоду у розмірі 5 000 грн, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 2 434,35 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 116, 233 КЗпП України, ст.ст.4,10,12,13, 76-81,89,141,247, 259,263-265, 280, 281,430 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Дніпровський електровозобудівний завод" про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати задовольнити частково.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць.
Стягнути з Акціонерного товариства "Дніпровський електровозобудівний завод" на користь держави судові витрати по справі в розмірі 2 434 грн. 35 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.Г.Остапенко