КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року місто Київ.

Справа №367/7675/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7537/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировська О.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапка М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2024 року (у складі судді Мерзлий Л.В., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну вибулої сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів

ВСТАНОВИВ

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_3 про заміну вибулої сторони виконавчого провадження у справі № 367/7675/20, згідно якої заявник просить замінити сторону вибулого боржника ОСОБА_1 на ОСОБА_4 як правонаступника щодо стягнення заборгованості за рішенням суду від 28.03.2023 у справі № 367/7675/20.

Заяву мотивував тим, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28.03.2023 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 509 639,45 грн., з яких - 474 792,00 - основного боргу; 34 847,45 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 5 096,40 грн. Приватним виконавцем Говоровим П.В. відкрито виконавче провадження з приводу примусового виконання зазначеного рішення суду. 15.12.2023 між ОСОБА_1 , як первісним боржником та ОСОБА_4 , як новим боржником, було укладено Договір про переведення боргу №02, за п.2 якого первісний боржник переводить на нового боржника, а новий боржник приймає від первісного боржника зобов`язання зі сплати заборгованості на підставі рішення суду від 28.03.2023. Таким чином, зазначає про те, що на підставі вказаного договору ОСОБА_4 набув всіх прав та обов`язків боржника при виконанні рішення суду.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2024 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 26 січня 2024 року подав електронною поштою апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою задовольнити заяву ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права, оскаржувана ухвала є необґрунтованою, винесеною без з`ясування всіх обставин справи та без дотримання балансу сторін.

Вказує, що не отримував судові повістки про виклик до суду, у зв`язку із чим був позбавлений можливості бути присутнім у судовому засіданні.

Вказує, що судом не враховано, що 15 грудня 2023 року між ОСОБА_1 , як Первісним боржником, та ОСОБА_4 , як Новим боржником, було укладено Договір про переведення боргу №02, за п. 2 якого Первісний боржник переводить на Нового боржника, а Новий боржник приймає від Первісного боржника зобов`язання зі сплати заборгованості на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 березня 2023 року по справі №367/7675/20.Таким чином, на підставі зазначеного договору, ОСОБА_4 набув всіх прав та обов`язків Боржника при виконання судового рішення Ірпінського районного суду Київської області від 28 березня 2023 року по справі №367/7675/20.

Зазначає, що неприбуття скаржника в судове засідання до суду першої інстанції позбавило можливості надати пояснення суду відносно того, що при укладенні зазначеного договору сторонами була допущена технічна помилка із невірного зазначення позивача по справі. Проте в подальшому сторонами було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору із вірним зазначенням всіх обставин справи.

Посилається на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 8 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, де вказано, що заміна сторони виконавчого провадження як процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва повинна здійснюватися з метою виконання завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції про те, що для заміни боржника на підставі договору, потрібна згода кредитора (стягував), вказує, що неможливість виконати рішення суду самостійно боржником та принципова позиція стягувача згодом позбавить прав самого стягувача на отримання виконання такого рішення, що призведе до порушення балансу інтересів сторін та аж ніяк не буде сприяти найшвидшому виконанню судового рішення

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження.

04 березня 2024 року через систему «Електронний суд» був поданий відзив ОСОБА_2 , в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Вказує, що апеляційна скарга підписана особою, яка належним чином не підтвердила свої повноваження.

Зазначає, що заяву про усунення недоліків необхідно також було направляти позивачу, однак доказів такого суду не було надано.

Звертає увагу, що суд першої інстанції вжив всіх необхідних заходів задля повідомлення ОСОБА_1 про дату та час судового засідання.

Зазначає, що згаданої скаржником додаткової угоди не було, ні на момент подачі заяви про заміну сторони, ні на момент розгляду справи в суді першої інстанції, ні на момент розгляду в суді апеляційної інстанції, оскільки копії такої додаткової угоди не було долучено до апеляційної скарги.

Погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність згоди кредитора для зміни боржника у виконавчому провадженні.

Звертає увагу, що зі змісту договору про переведення боргу вбачається, що ОСОБА_4 бере на себе обов`язок виплатити суму боргу на підставі рішення суду, а ОСОБА_1 цю ж саму суму повинен сплатити ОСОБА_4 . А тому вважає, що, з метою ухилення від виконання рішення, ОСОБА_1 хоче переоформити свій борг на особу, яка є уродженцем Азербайджану та зареєстрована на тимчасово окупованій території.

В судове засідання учасники справи не з`явились, були належно повідомлені про дату та місце судового засідання. ОСОБА_2 06 березня 2024 року направила до Київського апеляційного суду заяву про розгляд без її участі. Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 - 12 березня 2024 року подав клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на неможливість прибуття в судове засідання через зайнятість в іншому суді.

Проаналізувавши вказане клопотання, колегія суддів визнала неповажними причини неявки оскільки до вказаного клопотання не було надано жодного доказу наведених обставин. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_5 , як адвокат, на власний розсуд обрав в якому судовому засіданні приймати участь.

Беручи до уваги викладене та зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в судовому засіданні за відсутності учасників справи та їхніх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28.03.2023 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти у розмірі 509 639,45 грн., з яких - 474 792,00 - основного боргу; 34 847,45 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 5 096,40 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 27.09.2023 рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28.03.2023 по справі № 367/7675/20 залишено без змін.

Доказів щодо відкриття виконавчого провадження на підставі рішення суду від 28.03.2023 по справі заявником не надано.

Крім того, в Договорі № 02 про переведення боргу від 15.12.2023 фігурує стягувач ОСОБА_7 , яка згідно рішення суду від 28.03.2023 по справі №367/7675/20 не була позивачем та, відповідно, стягувачем по даному рішенні.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції керувався тим, що в договорі відсутня згода стягувача на заміну боржника.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією.

Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 510 ЦК України сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор.

Статтею 520 ЦК України передбачено, що боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Отже, вказаною статтею ЦК України встановлено обмеження на заміну боржника у зобов`язанні поза волею кредитора, що має на меті убезпечити кредитора від непередбачуваного та неочікуваного ризику невиконання зобов`язання внаслідок заміни особи боржника.

Як встановлено судом, кредитор ОСОБА_8 а своєї згоди на заміну боржника у зобов`язанні не надавала та заперечувала щодо проведення такої заміни боржника у зобов`язанні. З огляду на цю обставину, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для заміни сторони виконавчого провадження.

Колегія суддів вважає такий висновок районного суду правильним, оскільки стаття 520 ЦК України визначає обов`язкову згоду кредитора на заміну боржника у зобов`язанні іншою особою (переведення боргу), за відсутності якої заміна боржника його правонаступником у виконавчому провадженні є неможливою.

З огляду на зазначене, доводи скаржника про те, що незгода такої заміни з боку стягувача згодом призведе до позбавлення прав стягувача на отримання виконання такого рішення, відхиляється апеляційним судом.

Посилання на наявність додаткової угоди, якою було виправлено технічну помилку у договорі про переведення боргу не спростовує висновки суду першої інстанції, оскільки не є доказом згоди кредитора на зміну боржника. Крім того ні під час розгляду заяви в суді першої інстанції, ні під час розгляду на стадії апеляції, заявником не було подано таку додаткову угоду суду.

Верховний Суд в постанові від 27.04.2022 у справі №321/1260/19 у тотожних правовідносинах зазначив, що відсутність згоди кредитора на переведення боргу не зумовлює нікчемності договору про переведення боргу між новим та первісним боржниками. Відсутність згоди кредитора на переведення боргу свідчить, що договір про переведення боргу між новим та первісним боржниками не породив правових наслідків для кредитора, тобто не відбулося переведення боргу.

Зважаючи на вказану позицію Верховного Суду, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що після укладення Договору про переведення боргу, ОСОБА_4 набув всіх прав та обов`язків Боржника у вказаній справі.

Суд в даному випадку правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення заявлених вимог.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення боржника про розгляд справи.

Так, частиною 3 статті 442 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

З матеріалів справи убачається, що судовою повісткою про виклик до суду від 22 грудня 2023 року ОСОБА_1 викликався до суду на 15 січня 2024 року, проте відомостей про вручення або невручення йому судової повістки матеріали справи не містять. Незважаючи на скорочені строки розгляду справи, суд мав переконатись в тому, що заявник обізнаний про розгляд заяви і йому створено доступ до правосуддя.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК Українипорушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Положення статті 442 ЦПК України не містять вказівки на те, що повідомлення учасників справи не є обов`язковим, у зв`язку із цим колегія суддів вважає, що ухвала підлягає скасуванню.

При цьому за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду щодо заміни сторони правонаступником, суд апеляційної інстанції наділений процесуальними повноваженнями або залишити судове рішення без змін, або скасувати його із прийняттям нового судового рішення про задоволення заяви/відмову у її задоволенні (статті 375-376 ЦПК України).

Положення статті 379 ЦПК України щодо можливості скасування ухвали і направлення справи для її розгляду до суду першої інстанції стосується виключно тих процесуальних судових рішень, що перешкоджають провадженню у справі.

Ураховуючи вищенаведене, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і прийняття нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2024 року - скасувати і ухвалити нове судове рішення такого змісту.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну боржника у виконавчому провадженніу справі № 367/7675/20 про стягнення заборгованості за рішенням Ірпінського районного суду Київської області від 28 березня 2023 року, -відмовити .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська