ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/1179/23Головуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 22-ц/817/326/24 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

секретар с/з - Сович Н.А.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Бачинської Н.О., представника органу опіки і піклування Іване-Пустинської сільської ради Чортківського району Скаляк М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бачинської Наталії Орестівни на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 9 січня 2024 року, ухваленого суддею Чир П.В., дата складення повного тексту 17 січня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки і піклування Іване-Пустинської сільської ради Чортківського району, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх спільної дитини - малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування вимог вказувала, що на перших тижнях життя сина ОСОБА_4 йому було встановлено діагноз спінальна м`язова атрофія, який згодом було підтверджено. Окрім підтвердженого діагнозу, дитина хворіє на супутні захворювання гідроцефілія, лівобічна пієлоектазія.

Дитина перенесла важке хірургічне втручання та у зв`язку з хворобою потребує постійного лікування та особливої уваги.

Відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. За його позовом шлюб був розірваний судом. Позивачкою самостійно забезпечуються всі потреби ОСОБА_4 на лікування, які є надзвичайно дороговартісними.

В ініційованому позивачкою провадженні про стягнення аліментів батько дитини ОСОБА_2 доводив суду наявність у нього мінімальних доходів для зменшення розміру аліментів.

Відповідач жодним чином не піклується про дитину, не спілкується з сином, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його станом здоров`я, чим створює умови, які шкодять інтересам дитини.

Із урахуванням наведеного просила позбавити ОСОБА_2 батківських прав відносно сина ОСОБА_4 .

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 9 січня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити своє ставлення до виховання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і покладено на орган опіки і піклування Іване-Пустенської сільської ради Чортківського району Тернопільської області контроль за виконанням ним батьківських обов`язків стосовно сина ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Бачинська Н.О. просить рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 9 січня 2024 року скасувати та постановивши нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Адвокат Бачинська Н.О. зазначає, що судом першої інстанції надано невірну оцінку висновку органу опіки і піклування Іване-Пустинської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 25.10.2023 року № 603/1 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 .

Звертає увагу, що упродовж тривалого часу двох років ОСОБА_2 жодного разу не поцікавився, як його син і не виявив найменшого бажання щодо хоча б спілкування з дитиною. Спроби позивачки, у яких вона пропонувала відповідачу поспілкуватися з сином, ігнорувалися ОСОБА_2 .

Вважає необрунтованим висновок суду про те, що тривале перебування дитини за кордоном унеможливило спілкування ОСОБА_2 із сином, з огляду на те, що останній мав право виїжджати за межі України так як є батьком дитини з інвалідністю. Крім того, ОСОБА_4 разом із мамою неодноразово перебували на території України, про що відповідачу було відомо, однак ним не вживалося будь яких заходів для спілкування з сином.

ОСОБА_2 жодного разу не з`явився на засідання органу опіки і піклування, ні до суду, аргументуючи його зайнятістю на роботі.

Судом при вирішенні даного спору не надано належної оцінки показам свідка ОСОБА_5 , яка являється знайомою та приятелькою сторін по справі та із свідчень якої можна зробити висновок про те, що батько дитини фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, дитиною він не цікавиться з того часу, як сторони по справі розлучилися. Свідок особисто була присутньою при розмові позивачки та відповідача, і чула, що ОСОБА_2 не бажає спілкуватися із дитиною, і навіть більше того, свідок припустила, що ОСОБА_2 соромиться своєї дитини через його захворювання.

Оцінюючи спробу ОСОБА_2 піклуватися про дитину, а саме переказ відповідачем на рахунок позивача коштів у розмірі 327816 грн. на лікування сина, судом не враховано, що дані грошові кошти являються фінансовим збором, який було організовано позивачкою в мережі інтернет з метою подальшої можливості лікувати дитину, що потребувало значних фінансових затрат. Збір було організовано ще в той період, коли сторони по справі перебували у шлюбі, і відповідно в мережі інтернет висвічувалися банківські реквізити як матері, так і батька. В подальшому, відповідач лише переказав з свого рахунку грошові кошти, які надходили йому від небайдужих людей, на рахунок матері дитини, оскільки саме вона займалася всіма організаційними питаннями, пов`язаними із лікуванням дитини, його підтримкою, доглядом за ним 24/7.

Аліменти, які сплачує ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , не покривають навіть частини щоденних витрат на лікування, реабілітацію, яких потребує дитина.

Син ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю, тому ОСОБА_2 , відповідно до абзацу 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» має право на відстрочку, що на думку представника апелянта слугує аргументом, чому відповідач не в фактичному, а в юридичному аспекті виборює своє право залишатися де ОСОБА_6 батьком ОСОБА_4 .

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Бачинська Н.О. підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник третьої особи - органу опіки і піклування Іване-Пустинської сільської ради Чортківського району підтримала доводи апеляційної скарги та зазначила, що батько дитини протягом тривалого часу без поважних причин не виконує батьківських обовязків щодо дитини з особливими потребами, а тому наявні підстави для позбавлення його батьківських прав.

Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, ознайомившись з матеріалами справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволення.

Обставини справи.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2020, який розірвано рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 вересня 2022 року.

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 (свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 ).

Рішенням Борщівського районного суду від 19.09.2022 року стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 23 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 23 червня 2022 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьохрічного віку.

ОСОБА_3 встановлено діагноз - спінальна м`язова атрофія І типу, Вердніга-Гоффмана. Гупербілірубунемія новонароджених не уточнена. Вроджена вада розвитку нирок-лівобічна пієлоектазія, що стверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого Відділення патології новонароджених ОКНП «Чернівецька обласна дитяча клінічна лікарня», заключенням молекулярно-генетичного дослідження, медичним висновком.

ОСОБА_3 надано інвалідність та призначено державну соціальну допомогу, що стверджується посвідченням серія НОМЕР_2 , виданим ВСЗ №1 УСЗН Чортківської РДА.

Наказом керівника Тернопільської обласної прокуратури №283-к від 30.05.2022 прокурору Гусятинського відділу Чортківської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_1 надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 30.05.2022 по 09.03.2024 року включно.

З 13 січня 2022 року відповідач жодного разу не бачив сина, не спілкувався з ним та не приймав жодної участі у його житті, окрім сплати аліментів.

ОСОБА_1 вживала заходів та просила батька приймати участі у житті сина, зокрема, перебуваючи разом із сином за місцем проживання в с.Іване-Пусте Чортківського району у вересні 2022 року надсилала телефонні повідомлення ОСОБА_2 , повідомила що вона з сином є в Україні та просила відвідати сина, однак така пропозиція залишилась без реагування з боку відповідача.

Орган опіки і піклування Іване-Пустенської сільської ради надав висновок від 25 жовтня 2023 року №603/1 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Із змісту висновку вбачається, що ОСОБА_2 був запрошений на засідання комісії з питань захисту дитини, однак відмовився прибути на засідання. Комісією встановлено, що з січня 2022 року вихованням сина, його лікуванням та доглядом за ним займається виключно ОСОБА_1 самостійно. Батько ОСОБА_2 не піклується про дитину, не бачиться з сином та не проявляє до нього ніякого інтересу.

У суд першої інстанції відповідач не зявлявся. Із змісту наданого ним відзиву на позовну заяву вбачається, що він позов не визнає з тих підстав, що він вчасно сплачує аліменти, а також приймав участь у зборі коштів, який був оголошений у соціальних мережах Інтернет на лікування сина, та переказав на власний рахунок позивачки 327 816 грн., що свідчить про його співпереживання за здоровя сина. Ту обставину, що він не бачиться з сином, пояснив перебуванням позивачки разом з дитиною за межами України.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вирішуючи спір, суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з відсутності у справі доказів винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачем, які б свідчили про злісне ухилення ним від виховання своєї дитини і як наслідок необхідності застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Судом при вирішенні даного спору надано критичну оцінку висновку органу опіки і піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина. При цьому, суд вважав за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити своє ставлення до виховання сина ОСОБА_4 .

Колегія суддів вважає, що вказаний висновок суду здійснено без врахування особливих потреб сина ОСОБА_4 та поведінки відповідача, яка свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обовязками та ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Так, у дитини внаслідок важкого захворювання - спінальної м`язової атрофії І типу (Вердніга-Гоффмана) та наявності супутніх захворювань - гідроцефілії, лівобічної пієлоектазії, порушені функції рухового апарату, самостійно пересуватися він не може, потребує постійного фізичного догляду, яким займається виключно його мама ОСОБА_1 .

Батько дитини ОСОБА_2 упродовж більш ніж двох років без поважних причин не бачив свого сина ОСОБА_4 , жодного разу за указаний період не ініціював зустрічі з ним, та не спілкувався з сином в онлай режимі.

У постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 661/2532/17 зазначено, що самого тільки факту заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не достатньо, щоб підтвердити наявність справжнього та належного інтересу відповідача до власної неповнолітньої дитини. Тому до уваги мають братися всі обставини конкретної справи.

У постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 398/4299/17, серед іншого, зазначено, що заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав з урахуванням його поведінки не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку.

На думку колегії суддів у зв`язку із діагностуванням сину сторін ОСОБА_4 важкої хвороби, особливостей її перебігу, із порушення функцій рухового апарату, відсутністю можливості самостійно пересуватися, необхідності дороговартісного лікування, яке дитина в супроводі мами отримує у Італійській Республіці, сама по собі оплата аліментів на утримання сина у розмірі 3000 грн. щомісячно, за відсутності у справі інших доказів забезпечення батьком дитини належного піклування про сина, його фізичний і духовний розвиток, підготовку до його самостійного життя, забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не може свідчити про належне виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 .

В апеляційному суді адвокат Бачинська Н.О. пояснила, що матір`ю дитини самостійно забезпечуються усі потреби на лікування сина і несуться щомісячні великі витрати, зокрема: 70 Євро басейн; 30 Євро за одну годину приватний фізіотерапевт (відвідування 2-3 рази на тиждень); 35 Євро - ліки; 60 Євро суміш (дитяче харчування); 80 Євро підгузники та серветки; 120 Євро одяг; 251 000 грн. - сироп Evrysdi (risdiplam), який необхідний дитині і вистачає його на 20-25 днів.

В рішенні Борщівського районного суду від 19 вересня 2022 року у справі №594/557/22 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини та дружини установлено, що відповідач приймав участь та доклав зусиль у зборі коштів для лікування свого сина, збір яких був оголошений в мережі інтернет та переказав на рахунок позивача 327816,18 грн., які були зібрані як благодійна допомога.

Отже, ОСОБА_2 надав не власні кошти, а зібрані за рахунок благодійних внесків.

Крім цього, вказана обставина мала місце ще на час перебування сторін у шлюбі в травні 2022 року.

Інших коштів на утримання сина, окрім сплати аліментів у розмірі 3 000 грн., відповідач не надає, та не приймає будь-якої іншої участі у житті сина, зокрема, не надає допомоги у фізичному догляді, якого дитина з врахуванням стану здоровя потребує щоденно.

Поведінка відповідача не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку, а навпаки, свідчить про винне умисне ухилення від виконання батьківських обовязків.

З моменту подання позовної заяви у вересні 2023 року відповідач не змінив свою поведінку.

Заперечення представника відповідача у відзиві на позов на те, що ОСОБА_2 тривалий час не бачиться з сином ОСОБА_4 не з його вини у звязку з перебуванням дитини разом з матірю за межами України, колегія суддів оцінює критично, оскільки він не відвідував дитину і під час перебування дитини разом з матірю в Україні, про що був повідомлений позивачкою.

Крім того, у зв`язку із встановленою сину ОСОБА_4 групою інвалідності, батько дитини ОСОБА_2 мав змогу перетинати державний кордон України, приймати участь у лікуванні сина в Італійській Республіці, піклуватися про його фізичний і духовний розвиток, спілкуватися з дитиною та виявляти інтерес до його внутрішнього світу.

Отже, заперечення представника відповідача про те, що ОСОБА_2 тимчасово не бачиться з сином, на думку колегії суддів не є об`єктивною причиною неможливості виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків.

При цьому, саме по собі співпереживання відповідача за свого сина ОСОБА_4 , із урахуванням того, що ОСОБА_4 потребує постійного догляду, піклування, уваги, лікування, особливого харчування у зв`язку з фізичними особливостями, не є доказами належного виконання ОСОБА_2 свого батьківського обов`язку щодо сина.

Визнаючи недостатньо обгрунтованим висновок органу опіки і піклування Іване-Пустенської сільської ради від 25 жовтня 2023 року №603/1 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , судом належним чином не спростував встановлених у ньому обставин, зокрема того, що ОСОБА_2 не цікавиться сином, станом здоров`я дитини, самопочуттям ОСОБА_4 , його потребами. Батько не виявляє бажання займатись вихованням дитини.

Відповідач ОСОБА_7 був належним чином оповіщений про засідання комісії з питань захисту прав дитини, однак відмовився з`явитися на засідання комісії та надати необхідні пояснення на спростування доводів ОСОБА_1 щодо неналежного виконання ОСОБА_7 батьківських обов`язків.

Тому сумніви суду першої інстанції в обґрунтованості висновку органу опіки і піклування самі по собі не можуть бути підставою для встановлення фактичної відсутності будь-яких підстав для позбавлення батьківських прав.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач не був позбавлений права надати необхідні пояснення, які б спростовували ці висновки безпосередньо у судовому засіданні.

Проте, ОСОБА_2 не був присутнім у жодному судовому засіданні у суді першої інстанції, не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу та не зявився до суду апеляційної інстанції.

Заперечення проти задоволення позову, висловлені у відзиві на позовну заяву, на думку колегії суддів є формальним та голослівними, оскільки із урахуванням особливостей дитини, відповідачем не подано будь яких доказів про те, що за тривалий період часу, з січня 2022 року, він бачився зі своїм сином, проявляв ініціативу щодо зустрічі з ним, проявляв до дитини батьківське піклування, намагався допомогти матеріально у лікуванні Марка, здійснював постійний догляд, якого потребує дитина.

З матеріалів справи не вбачається і відповідач не довів та навіть не пояснював, що він має намір змінити поведінку по відношенню до сина у кращий бік.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає, що позбавлення батьківських прав дійсно є крайнім заходом, проте у цій справі з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, а також із встановлених обставин даної справи на підставі досліджених та оцінених доказів у справі, які вказують на нехтування ОСОБА_7 своїм батьківським обов`язком, рішення Борщівського районного суду від 9 січня 2024 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тому доводи апеляційної представника ОСОБА_1 - адвоката Бачинської Н.О. про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, із урахуванням обставин даної справи, особливостей дитини, колегія суддів вважає обгрунтованими.

Крім того, слід зазначити, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на звернення до суду з позовом про надання права на побачення з дитиною, або з позовом поновлення батьківських прав.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Із змісту позовної заяви видно, що представник позивача - адвокат Бачинська Н.О. просила стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 15000 грн. витрат, за надану позивачу професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

На підтвердження понесених витрат, представником позивача адвокатом Бачинською Н.О. до позовної заяви було надано:

- договір про надання правової допомоги від 09.08.2023 року;

- ордер на надання правничої допомоги в Борщівському районному суді, укладений на підставі вищевказаного договору від 09.08.2023 року;

-додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 09.08.2023 року, де сторонами визначено перелік послуг, які надаються адвокатом клієнту та погоджено, що вартість послуг за надання правничої допомоги є фіксованою і складає 15000 грн. а оплата здійснюється протягом 5 календарних днів з моменту виставлення рахунку адвокатом;

-рахунок фактуру про №09-08 від 09.08.2023 року;

-платіжну інструкцію від 11.08.2023 року про оплату ОСОБА_1 послуг адвоката Бачинської Н.О. в сумі 15000 грн.

Заперечень щодо розміру витрат на правову допомогу чи зменшення таких витрат з боку відповідача до суду першої інстанції не надходило, отже вказані витрати підлягають стягненню на користь позивача в повному обсязі (15000 грн.).

Крім того, оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позову, сплачений ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1610,40 грн. (разом 2684 грн.) підлягає стягненню з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бачинської Наталії Орестівни задовольнити.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 9 січня 2024 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанції в розмірі 17684 грн. (сімнадцять тисяч шістсот вісімдесят чотири)

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2024 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н.М.