Справа № 752/8345/24
Провадження № 2/752/4617/24
У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2024 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В., розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «Таскомбанк», в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (далі - АТ «ТАСКОМБАНК») до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч.3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з ч. 1ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Пунктом 1 частини 1 статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Частиною 3 ст. 62 ЦПК України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Позовна заява АТ «ТАСКОМБАНК» підписана та надіслана до суду представником Астаф`євою І.В.

На підтвердження повноважень представника на представництво інтересів АТ «ТАСКОМБАНК» надано довіреність № 248 від 12.07.2023, підписану Головою Правління АТ «ТАСКОМБАНК» Дубєєм В.В.

Разом з тим, до позовної заяви не додано доказів, які б підтверджували, що станом на день подачі позову до суду ОСОБА_3 є керівником юридичної особи АТ «ТАСКОМБАНК» та у відповідності до установчих документів має право видавати довіреності на представництво інтересів товариства у судових інстанціях.

Таким чином, суд не може дійти однозначного висновку, що довіреність на ім`я ОСОБА_1 видана уповноваженою на те особою від імені юридичної особи-позивача.

Крім цього, як зазначено вище, у позовній заяві Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» зазначено, що вона підписана представником Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» Астаф`євою І.В.

Установлено, що до даної позовної заяви долучено лише довіреність №248 від 12.07.2023, якою Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» в особі голови Правління Дубєя Володимира Володимировича, що діє на підставі Статуту Банку, уповноважує головного юристконсульта Відділу претензійно-позовної роботи Управління по роботі з роздрібними клієнтами Департаменту проблемних активів АТ "Таскомбанк" Астаф`єву Іванну Віталіївну, представляти інтереси Банку та вчиняти від імені та в інтересах Банку дії, пов`язані із врегулюванням заборгованості по проблемним активам.

Починаючи з 29.12.2019, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Процесуальні закони визначили, що представники сторін, третіх осіб, а також осіб, які за законом мають право звертатися до суду в інтересах інших, можуть діяти у судовому процесі або за правилами самопредставництва, або як власне представники. Останніми можуть бути: адвокати, законні представники, а у випадках, визначених у процесуальних законах, зокрема у малозначних справах, справах незначної складності, інші особи (стаття 60 ЦПК України).

Повноваження саме цих представників підтверджують документи, визначені у частинах першій і четвертій статті 62 ЦПК України. Тому недостатнім для самопредставництва юридичної особи є видана нею на ім`я одного з працівників довіреність.

29.12.2019 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення», згідно з яким частини третю і четверту статті 58 ЦПК України, частини третю та четверту статті 56 ГПК України і частини третю та четверту статті 55 КАС України виклали у новій редакції.

Згідно з пояснювальною запискою до законопроєкту №2261 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення в суді» від 15.10.2019, який 18.12.2019 ухвалили як Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення», право юридичної особи на особисте представництво у судах штатними працівниками скасувала реформа трьох процесуальних законів 2017 року, що негативно вплинуло на можливість юридичної особи здійснювати самопредставництво. Крім того, у кримінальному процесі збереглася можливість реалізації права на самопредставництво юридичної особи її працівником (частина друга статті 58 Кримінального процесуального кодексу України). Тому, ухвалюючи Закон №390-IX, парламент поширив інститут самопредставництва юридичної особи в суді не тільки на її керівника або члена виконавчого органу, як це було, починаючи з 15.12.2017, але й на будь-яку іншу особу, уповноважену на це за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом).

Отже, з 29.12.2019 самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.

Вказаний висновок було викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 (справа № 303/4297/20).

У даному випадку, підписуючи позовну заяву Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, представником ОСОБА_1 долучено до позовної заяви лише копію довіреності. Проте суду не надано жодного документа (як-от трудового договору (контракту), посадової інструкції), який би засвідчував можливість підписанта діяти від імені позивача за правилами самопредставництва останнього, як і не надано підтвердження того, що підписант є адвокатом.

Таким чином, позовна заява Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» підписана особою, яка не має права її підписувати, так як не надано суду ніяких підтверджень того, що коло трудових (посадових) обов`язків ОСОБА_1 охоплює можливість діяти від імені позивача у суді за правилами самопредставництва.

Положеннями п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України передбачено, що заява повертається, коли її подано особою, яка не має права її підписувати.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що представником позивача не додано належно оформлених документів, які б підтверджували його повноваження щодо представництва у Голосіївському районному суді м. Києва інтересів позивача - АТ «ТАСКОМБАНК», та права підпису процесуальних документів, які подаються до суду, внаслідок чого зазначена позовна заява має бути повернута позивачу.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Повернення позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з вказаним позовом до суду, у тому порядку, який встановлений Законом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст.60,62, п. 1 ч. 4 ст.185,260,261,353 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву Акціонерного товариства «Таскомбанк», в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу право повторно звернутися із зазначеною позовною заявою після того, як перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Слободянюк