Справа № 373/466/24
Номер провадження 2/373/423/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Опанасюка І.О.,

за участю:

секретаря судових засідань Бутович Я.О.

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 373/466/24 за позовом Акціонерне Товариство «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 112786 грн 41 коп. Також просить стягнути з відповідача судові витрати у сумі 2444 грн 40 коп.

Позов обґрунтовано тим, що між Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладені кредитні договори. 10.01.2019 на підставі кредитного договору №201 відповідачу видано кредитну картку з лімітом у розмірі 15000 грн 00 коп., який пізніше було збільшено до 37100 грн 00 коп.

21.04.2021 на підставі кредитного договору №402 видано кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 45000 грн 00.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.01.2024 складає 112786 грн 41 коп., зокрема : по кредитному договору від 10.01.2019 № 201- 47831 грн 72 коп., з яких: 32523 грн 27 коп.-заборгованість за кредитом; 15308 грн 45 коп.- заборгованість за процентами. По кредитному договору №402 від 21.04.2021 - 64954 грн 69 коп., з яких: 43113 грн 69 коп. заборгованість за кредитом; 09 грн 20 коп. - заборгованість за процентами; 21831 грн 80 коп.- заборгованість за комісією.

Позивач направив письмові вимоги відповідачу, але у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Ухвалою від 29 лютого 2024 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

02.04.2024 ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, просить справу розглядати без його участі.

Інформація про місце проживання (перебування) відповідача зазначена у позовній заяві, перевірена судом на виконання вимог ч. 7 ст. 187 ЦПК України.

За даними Єдиного державного демографічного реєстру (відповідь на судовий запит №470123 від 29.02.2024) ОСОБА_1 зареєстрована у АДРЕСА_1 .

Судом неодноразово надсилались поштові повідомлення на зазначену вище адресу, які повертались на адресу суду із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

На підставі частини 11 статті 128 ЦПК України, відповідач з опублікуванням оголошення про виклик вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 та ч. 8 ст. 279 ЦПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Судом встановлено наступне.

10.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № 01 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до наданої представником позивача копії заяви № 01, відповідач просила відкрити на її ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривнях та надати кредитну картку, номер кредитної картки миттєвого випуску (не персонифікованої) НОМЕР_2 , встановити кредитний ліміт у розмірі 15000 грн 00 коп. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО) в залежності від типу кредитної картки. Також, підписанням заяви відповідач підтвердив, що ним отримана у непошкодженому стані платіжна картка та ПІН, а також що з правилами платіжної картки ознайомлений та зобов`язується їх дотримуватись. Реальна річна процентна ставка складає 47,88%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 12577 грн 58 коп.

До позову додано паспорт споживчого кредиту від 10.01.2019 року, який підписаний ОСОБА_1 .

До позову додано роздруківку публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, що діє з 06.03.2018 року, які не містять підпису відповідача.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №201 від 10.01.2019 станом на 01.01.2024 сума боргу становить 47831 грн 72 коп., що складається із: заборгованості за сумою кредиту - 32523 грн 27 коп.; заборгованості за відсотками - 15308 грн 45 коп.; заборгованості по комісії - 00 грн 00 коп.

Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №201 від 10.01.2019 встановлено ліміт на рахунок № НОМЕР_3 ОСОБА_1 10.01.2019 у розмірі 15000 грн 00 коп.; 21.05.2019 - збільшено до 19000 грн 00 коп.; 24.09.2019 -збільшено до 24600 грн 00 коп., 29.01.2020 - збільшено до 29400 грн 00 коп., 04.06.2020-збільшено до 32300 грн 00 коп.; 16.10.2020-збільшено до 37100 грн 00 коп.

Водночас, надана суду виписка по особовому рахунку ОСОБА_1 не містить даних про встановлення кредитного ліміту станом на 10.01.2019.

Отже, представник позивача не надав доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки за заявою №№01 від 10.01.2019 року та розміру наданого кредиту.

Відсутні докази і щодо здійснення будь-якого руху коштів по рахунку № НОМЕР_1 , який просив відкрити відповідач при підписанні заяви від 10 січня 2019 року.

Також, розрахунок заборгованості, сам по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем, не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, а також укладення кредитного договору, що узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 21.10.2020 у справі №190/1419/19-ц.

Сам лише факт підписання заяви на приєднання не свідчить про видачу кредиту відповідачу, оскільки така позиція не ґрунтується на положеннях закону.

За правилами статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Аналізуючи обставини даного спору та надані суду докази, суд дійшов висновку, що представником позивача не надано доказів укладення договору №01 від 10.01.2019 року в розумінні частини 2 статті 1046 ЦК України.

21 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № 402 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до наданої представником позивача заяви №402, відповідач просила надати їй споживчий кредит у розмірі 4500 грн 00 коп., строком на 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, розмір процентної ставки 0,01 % річних, шляхом переказу на рахунок НОМЕР_4 в АТ «ПУМБ».

До позову додано паспорт споживчого кредиту від 21.04.2021, який підписаний ОСОБА_1

В заяві ОСОБА_1 №402 зазначено, що вона приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняття ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (у урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговуване (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах.

До позову додано публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, що діє з 06.03.2018 , які не містять підпису відповідача.

Відповідно до платіжної інструкції №TR.48879922.71402.8810 від 21.04.2021 АТ «ПУМБ» перерахував кредитні кошти на рахунок № НОМЕР_5 у розмірі 45000 грн 00 коп. на виконання умов договору №402 від 21.04.2021 за позикою ОСОБА_1 .

Відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_1 21.04.2021 на рахунок № НОМЕР_5 зараховано кредитні кошти за договором №402 від 21.04.2021 у розмірі 4500 грн 00 коп.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №402 від 21.04.2021 станом на 01.01.2024 сума боргу становить 64957 грн 70 коп., що складається із: заборгованості по сумі кредиту - 43113 грн 69 коп.; заборгованості по процентам - 09 грн 21 коп.; заборгованості по комісії - 21831 грн 80 коп.

02.01.2024 позивач АТ «ПУМБ» надіслав ОСОБА_1 письмову вимогу про необхідність негайного погашення заборгованості за кредитними договорами №201 та №402.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною першою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідач взяв на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за їх користування, проте у визначений строк їх не повернув, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення тіла кредиту та процентів підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.

Наведене дає підстави для висновку, що положення кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1345 грн 50 коп., щомісячно, суперечать положенням частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним.

Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення кредитного договору.

Вказане узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 17.08.2022 року у справі №180/1434/20 від 31.08.2022 року у справі № 202/5330/19.

Суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку позичальника їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованою комісією за кредитними договором №402 від 21.04.2021 у розмірі 21831 грн 80 коп.

Відповідно до розрахунку заборгованість станом на 01.01.2024 нараховано комісії 27213 грн 80 коп., сплачено 5382 грн 00 коп.

Отже, визначена позивачем сума заборгованості за кредитом 43113 грн 69 коп. має бути зменшена на суму сплачених відповідачем коштів у розмірі 5382 грн 00 коп., що безпідставно віднесені банком на погашення комісії, різниця становить 37731 грн 69 коп. і підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 , також підлягає стягненню заборгованість за процентами у розмірі 09 грн 20 коп., а всього 37740 грн 89 коп.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про часткове порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду.

У відповідності до статті 141 ЦПК України, суд вирішує питання щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які в даному спорі становлять 2422 грн 40 коп. (сплата судового збору при подачі позовної заяви).

Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 33,46%, з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 810 грн 53 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №402 від 21.04.2021 у розмірі 37740 (тридцять сім тисяч сімсот сорок) гривень 89 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судові витрати в розмірі 810 (вісімсот десять) гривень 53 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» місцезнаходження: вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070; ;

відповідач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя І. О. Опанасюк