Справа № 331/1936/24
Провадження № 2/331/1407/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жукової О.Є

при секретарі: Мироненко О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь неї аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 від заробітку/доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання до суду цієї заяви та до повноліття дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона з відповідачем з 23 вересня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, який наразі має намір розірвати, про що подала відповідну заяву до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя. Від вказаного шлюбу вони мають спільну дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні, батько дитини дуже рідко допомагає матеріально, тому вона вимушена була звернутися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2024 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін .

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, однак від представника ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, просив позові вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву про визнання позовних вимог, просив справу розглядати без його участі.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, беручи до уваги підтримання позивачем позовних вимог, визнання відповідачем позову, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2014 року, який позивачка має намір розірвати.

Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 08 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції Запорізької області.

Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу майже не надає, хоча як батько дитини не звільнений від цього.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума, яких перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Судом також враховано положення абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, в якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату на аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Встановлено, що неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та взяті на облік як ВПО.

Відповідач ОСОБА_3 є працездатним за віком, працевлаштований, відомостей про те, що він має незадовільний стан здоров`я чи має інших утриманців до суду надано не було, позовні вимоги визнав, тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що він в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки у визначеному позивачкою розмірі.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211,20грн., оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат при подачі позову до суду.

На підставі ст. ст. 105, 110-112, 166, 180-182, 249, 84 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. ст. 3, 4, 11-13, 19, 200, 206 , 263, 265 , 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_3 , місце прожмвання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно та до настання повноліття ОСОБА_4 .

Стягнення аліментів почати з 01 квітня 2024 року.

На користь держави стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 26 квітня 2024 року.

Суддя: О.Є. Жукова