КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 368/173/21 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2281/2024Головуючий у суді першої інстанції - Закаблук О.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Гуль В.В.,

судді Матвієнко Ю.О., Мельник Я.С.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23 травня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило: стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» кредитну заборгованість у розмірі 120 172 грн. 27 коп. та судові витрати.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 21.03.2018 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір № 008/4524694-СК про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого банк оформив платіжну картку із встановленим кредитним лімітом (розмір бажаного кредитного ліміту за заявою позичальника в паспорті споживчого кредиту становить 100 000 грн. 00 коп.).

При цьому, у відповідності до змісту Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Правил обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифів банку, розміщених на офіційному сайті www.tascombank.com.ua та умов Паспорту споживчого кредиту за карткою «Велика П'ятірка», кредитування відповідача здійснювалося на наступних умовах:

- Строк кредитування: 12 місяців з автоматичною пролонгацією з моменту встановлення кредитного ліміту на аналогічний строк;

- Цільове призначення кредиту - споживчі цілі;

- Розмір процентної ставки за користування кредитом 43,2 % річних (пільгова при виконанні кредитних зобов'язань 39,6 %);

- Відповідач підтвердив достовірність, повноту та дійсність відомостей, відображених в заяві-договорі та в офіційних документах, наданих позичальником банку. Підтвердив чинність (дійсність) даних документів;

- Погодився з тим, що публічна пропозиція АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщені на сайті www.tascombank.com.ua). Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи Банку разом з цією Заявою-договором становлять Договір банківського обслуговування та є його невід'ємною частинами;

- Під час укладення договорів і додаткових угод до них банк і клієнт допускає використання факсимільного відтворення печатки банку та підпису особи, яка уповноважується на підписання договору та додаткових угод до них від імені банку, які зроблені за допомогою засобів копіювання;

- Підтвердив, що ознайомлений зі змістом Договору банківського обслуговування.

Разом з тим, незважаючи на виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі, відповідачем було порушено норми чинного законодавства України та умови кредитного договору у зв'язку з чим станом на 27.01.2021 року за ним обліковується заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 120 172 грн. 27 коп., з яких: 68 389 грн. 18 коп. - основний борг (в т.ч. прострочений), 51 583 грн. 09 коп. - заборгованість за відсотками (в т.ч. за простроченими відсотками), 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 200 грн. 00 коп. - штраф.

Відповідним повідомленням-вимогою АТ «Таскомбанк» від 29.12.2020 року за №31215/70 позичальник був повідомлений про наявність заборгованості за кредитним договором та про необхідність її погашення.

Однак, позивач вказував, що зазначені у вимозі порушення відповідач не усунув та заборгованість не погасив.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що через невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором у банку виникло право вимагати дострокового повернення суми кредиту, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 23 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступних встановлених ним обставин в їх сукупності:

- Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, не дотримавшись вимог ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» щодо досудового врегулювання спору;

- Позивачем не доведено, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог щодо належного повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими (а.с. 168-181).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, а також неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на помилковість висновків суду першої інстанції щодо недодержання банком вимог щодо досудового врегулювання спору між сторонами у порядку ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки на підтвердження надіслання відповідачу повідомлення-вимоги про сплату заборгованості позивачем було додано до позовної заяви фіскальний чек від 31.12.2020 року, поштову накладну від 31.12.2020 року за № 337 та опис вкладення від 29.12.2020 року з зазначенням адреси одержувача ( АДРЕСА_1 ) та найменуванням відправлення (повідомлення-вимога за вих. № 31215/70 від 29.12.2020 року).

При цьому, зазначає, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не наведено, які саме умови договору, що стосуються заявлених позовних вимог, не погоджені між сторонами і які не зрозумілі відповідачу, у той час як сума кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки обумовлені в Договорі та Паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору і який відповідачем підписаний із позначкою про отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.03.2018 року відповідач підписав заяву про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 008/4524694-СК, в якій виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку «Велика п`ятірка» типу MasterCard World з сумою бажаного кредитного ліміту у розмірі 97 840 грн. 00 коп.

При цьому, у відповідності до змісту Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Правил обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифів банку, розміщених на офіційному сайті www.tascombank.com.ua та умов Паспорту споживчого кредиту за карткою «Велика П'ятірка», кредитування відповідача здійснювалося на наступних умовах:

- Строк кредитування: 12 місяців з автоматичною пролонгацією з моменту встановлення кредитного ліміту на аналогічний строк;

- Цільове призначення кредиту - споживчі цілі;

- Розмір процентної ставки за користування кредитом 43,2 % річних (пільгова при виконанні кредитних зобов'язань 39,6 %);

- Відповідач підтвердив достовірність, повноту та дійсність відомостей, відображених в заяві-договорі та в офіційних документах, наданих позичальником банку. Підтвердив чинність (дійсність) даних документів;

- Відповідач погодився з тим, що публічна пропозиція АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщені на сайті www.tascombank.com.ua). Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи Банку разом з цією Заявою-договором становлять Договір банківського обслуговування та є його невід'ємною частинами;

- Під час укладення договорів і додаткових угод до них банк і клієнт допускає використання факсимільного відтворення печатки банку та підпису особи, яка уповноважується на підписання договору та додаткових угод до них від імені банку, які зроблені за допомогою засобів копіювання;

- Відповідач підтвердив, що ознайомлений зі змістом Договору банківського обслуговування.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 21.03.2018 року та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов'язання за Договором не виконав та станом на 27.01.2021 року за ним обліковується заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 120 172 грн. 27 коп., з яких: 68 389 грн. 18 коп. - основний борг (в т.ч. прострочений), 51 583 грн. 09 коп. - заборгованість за відсотками (в т.ч. за простроченими відсотками), 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 200 грн. 00 коп. - штраф.

При цьому, на підтвердження погодження умов договору позивачем додано до матеріалів позовної заяви копію заяви-договору про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, копію паспорту споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», витяг з Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, копію заяви на безготівкове перерахування, розрахунок заборгованості позичальника, виписку по особовому рахунку відповідача, копію-повідомлення вимоги.

Так, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати належних йому процентів.

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Разом з тим, як зазначено у вказаній статті Закону, якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

При цьому, відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року за № 270, доказом направлення адресату кореспонденції є оригінал розрахункового документу (оригінал квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення.

Згідно з п. 19 Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післясплатою.

У відповідності до п. 61 Правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, однією з підстав для відмови судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог слугувало те, що, як встановив суд з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, не дотримавшись вимог ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» щодо досудового врегулювання спору, а саме: не було надіслано відповідачеві письмової вимоги банку про дострокове повернення коштів.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду було надано докази направлення на адресу відповідача вимоги про дострокове повернення кредитних коштів, що підтверджується копією повідомлення-вимоги від 29.12.2020 року за № 31215/70, фіскальним чеком від 31.12.2020 року, поштовою накладною від 31.12.2020 року № 337 та описом вкладення від 29.12.2020 року з зазначенням адреси одержувача ( АДРЕСА_1 ) та найменуванням відправлення (повідомлення-вимога від 29.12.2020 року за № 31215/70).

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо недотримання позивачем вимог Закону України «Про споживче кредитування» є безпідставним та таким, що повністю спростовується матеріалами справи в їх сукупності.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог щодо належного повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими.

Так, згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Крім того, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, з матеріалів справи не вбачається, з якими самими Умовами підключення до клієнт-банку «ТАС24», Правил обслуговування корпоративних клієнтів, Тарифами та Публічною пропозицією АТ «Таскомбанк», що розміщена на сайті банку, відповідач ознайомився та погодився, підписуючи заяву, а також те, що анкета-заява містить відомості, які б вказували, зокрема, на: домовленість сторін про розмір відсотків за користування кредитом, підтвердження видачі позивачем та одержання відповідачем певної кредитної картки, порядок нарахування відсотків, домовленості сторін про розмір відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України, порядку нарахування неустойки.

Тобто, в даному випадку неможливо застосувати до правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17.

Щодо посилань апелянта на те, що сума кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки обумовлені в Паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору і який відповідачем підписаний із позначкою про отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, слід зазначити наступне.

Так, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

При цьому, згідно із ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Отже, тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту.

Разом з тим, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верхового Суду від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів та штрафу.

Водночас, згідно з розрахунком заборгованості відповідачем фактично отримано та не повернуто 68 389 грн. 18 коп.

У свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, оскільки кошти у розмірі 68 389 грн. 18 коп. фактично отримані позичальником, у добровільному порядку позивачу не повернуті, а будь-яких доказів, які б підтверджували повернення коштів у вказаному розмірі та/або спростовували наявні у матеріалах справи розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку, відповідачем не було надано ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у задоволенні його позовних вимог про стягнення з відповідача на його користь вказаної суми боргу.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що в силу вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кредитні кошти у розмірі 68 389 грн. 18 коп., як фактично отримана, але не повернута сума кредитних коштів.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом рішення, у зв`язку неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позовні вимоги АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , з останньої підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 291 грн. 84 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Крім того, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, то відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 937 грн. 76 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» - задовольнити частково.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23 травня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» фактично отриману суму кредитних коштів у розмірі 68 389 (шістдесят вісім тисяч триста вісімдесят дев`ять) грн. 18 коп.

У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог Акціонерного товариства «Таскомбанк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1291 (одна тисяча двісті дев`яносто одна) грн. 84 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн. 76 коп.

Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. С. Петлюри, 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: