Провадження № 2/185/508/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 травня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., представника позивача адвоката Мелешко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з даним позовом у якому просить суд визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку загальною площею 4,0298 га, яка розташована на території Богданівської (раніше - Богуславської) сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:002:0745.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його бабусі ОСОБА_2 залишилася спадкове майно - земельна ділянка загальною площею 4,0298 га, яка розташована на території Богданівської (раніше - Богуславської) сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:002:0745. У зв`язку з неможливістю оформлення спадщини він змушений звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача звернувся до суду з відзивом, у якому позов не визнав. В судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_2 , після смерті якої лишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) загальною площею 4,0298 га, яка розташована на території Богданівської (раніше - Богуславської) сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:002:0745. Право власності померлої на землю посвідчувалось Державним актом серії ДП № 098447.

Після смерті бабусі указану спадщину прийняв її син, батько позивача - ОСОБА_3 , який фактично прийняв спадщину (проживав з матір`ю на момент її смерті, ч. 3 ст. 1268 ЦК України), але до кінця її не оформив, тобто не зареєстрував своє право власності на вищевказану земельну ділянку. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , спадкоємцями якого по 1/2 частини спадкової маси були позивач та його мати - ОСОБА_4 . Мати фактично прийняла спадщину після смерті батька (проживала з ним на момент його смерті, ч. 3 ст. 1268 ЦК України), але до кінця її не оформила, тобто не зареєструвала своє право власності на земельну ділянку, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У Другій Павлоградській державній нотаріальній конторі 18.04.2007 на підставі заяви позивача та заяви ОСОБА_4 була відкрита спадкова справа після смерті батька, а 12.05.2021 на підставі заяви позивача була відкрита спадкова справа після смерті матері.

З огляду на викладене, на теперішній час будь-які спадкоємці за Законом 1 черги, окрім позивача, після смерті батька та матері, відсутні, позивач єдиний, хто звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка рахується за померлою бабусею.

29.06.2021 державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дутчак Ю.С. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на землю, оскільки на даний час втрачено оригінал правоустановчого документу - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 098447.

Приймаючи до уваги те, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті батьків, які, в свою чергу, прийняли спадщину після смерті матері батька, стає очевидним, що позивач має право на належну померлій бабусі земельну ділянку, однак не має можливості оформити право власності на неї, окрім як шляхом звернення до суду.

Так, згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права судом.

На підставі ч.1 ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом».

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Не визнаючи позовні вимоги представник відповідача зазначив, що Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Позивач звернувся до суду з позовом до Богданівської сільської ради як до Відповідача про визначення недійсним рішень, скасування запису про реєстрацію права власності.

При цьому, позовні вимоги не містять нормативно-правового обґрунтування порушень саме Богданівською сільською радою прав позивача.

Звертаючись за захистом своїх прав до суду саме заявник повинен обґрунтувати підстави позову, предмет позову, вказати осіб, які порушують його права, та яких може стосуватись вирішення спору відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільно-процесуального судочинства.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Позивач у позовній заяві та доданих до неї матеріалах не обґрунтував, яким саме чином дії, бездіяльність та рішення Богданівської сільської ради порушують його права, та які саме дії повинен здійснити Відповідач для поновлення порушених прав Позивача.

Суд не погоджується з позицією відповідача викладеною ним у відзиві. Позивач не просить суд про визначення недійсними рішень відповідача, скасування запису про реєстрацію права власності.

Богданівська сільська рада зазначена відповідачем по справі як представник Держави (в особі Богданівської громади) у комунальну власність якої переходить право на спадкове майно у разі відсутності інших спадкоємців за заповітом або за законом.

Тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку загальною площею 4,0298 га, яка розташована на території Богданівської (раніше - Богуславської) сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:002:0745 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. О. Головін