КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року

справа № 759/3572/22

провадження № 22-ц/824/3310/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі: Савіцькій Д.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 , Дванадцята Київська державна нотаріальна контора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року, постановлене під головуванням судді Ключника А.С., у за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовано тим, що позивач та ОСОБА_3 з 1996 року прийняли рішення спільного проживання однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_1 .

Окрім основного місця проживання в квартирі, у позивача та ОСОБА_3 був спільний будинок із земельною ділянкою 60 соток землі в АДРЕСА_2 , що залишився позивачу у спадок від матері і земельна ділянка з будинком в АДРЕСА_3 , придбана ними спільно по АДРЕСА_4 .

В подальшому, продовжуючи спільне життя з ОСОБА_3 , маючи спільний бюджет і засоби на проживання, у 2010 році прийняли рішення придбати однокімнатну квартиру АДРЕСА_5 .

Позивач піклувалась та доглядала ОСОБА_3 , оскільки останній потребував стороннього догляду та лікування.

Позивачем зазначено, що відповідач ОСОБА_2 участі в догляді та лікуванні за батьком не приймала.

Разом із тим, зазначає, що під час госпіталізації ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 відвезла ОСОБА_3 в АДРЕСА_3 , за місцем її мешкання.

В подальшому позивач дізналася, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина у вигляді:

1. Квартира АДРЕСА_6 , що має наступні технічні характеристики: кількість кімнат 3, жила площа 45, 1 кв. м, загальна площа 65, 4 кв.м, ринковою вартістю 1 948 475 грн.

2. Квартира АДРЕСА_5 , що має наступні технічні характеристики: кількість кімнат 1, жила площа 18, 20 кв. м, загальна площа 39, 00 кв.м, ринковою вартістю 1 639 925 грн.

3. Земельна ділянка, що розташована в СТ «Садівник» з кадастровим номером :03:036:0143, що розташована в селі Підгірці Обухівського району Київської області, площею 0, 10 га, ринковою вартістю 134 705 грн.

4. Жилий будинок по АДРЕСА_3 орієнтовною ринковою вартістю 500 000 грн.

5. Майнові права на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_7 .

Позивачем зазначено, що за час перебування у фактичних шлюбних відносинах з вказаного вище майна за спільні кошти придбали наступне спільне майно:

- квартиру АДРЕСА_5 ;

- земельну ділянку, що розташована в СТ «Садівник» з кадастровим номером :03:036:0143, що розташована в селі Підгірці Обухівського району Київської області, площею 0, 10 га.;

- майнові права на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_7 ;

- жилий будинок по АДРЕСА_3 .

Оскільки у 2018 році ОСОБА_3 тяжко хворів та коштів на інвестування за договором від 24.11.2017 року в повному обсязі не вистачало, позивач, за спільним рішенням з ОСОБА_3 , прийняла рішення про продаж земельної ділянки в АДРЕСА_2 , що була спадковим майном позивача та виручені кошти з продажу вказаної ділянки інвестували в будівництво (договір про інвестування був підписаний з ОСОБА_3 ). Будинок по вказаній вище адресі не введений в експлуатацію, але договірні зобов`язання зі сторони позивача були виконані повністю.

Дванадцята Київська державна нотаріальна контора при зверненні до неї позивача, не прийняла її документів та доказів спільного проживання протягом 25 років разом з спадкодавцем та письмово відмовила листом від 02.02.2022 року за вих. №722/02-14 щодо можливості спадкування майна ОСОБА_3 .

З огляду на зазначене, позивач просила встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_8 . Змінити черговість одержання права на спадкування ОСОБА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з четвертої черги спадкування за законом на першу чергу спадкування за законом.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, постановити нове про задоволення позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , проживали разом як чоловік та дружина будучи однією сім`єю з травня 1996 року. Станом на липень 2020 року в силу свого віку та тяжкості захворювання ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги. Відповідач участі в догляді та лікуванні батька не приймала та в червні 2021 року ОСОБА_2 відвезла ОСОБА_3 в смт Глеваха за місцем її проживання та відмовила позивачу у відвідинах з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставини постійного проживання позивача разом із спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу протягом 25 років підтверджується поясненнями свідків.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 29 червня 2021 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на наступне майно:

1. Квартира АДРЕСА_6 , що має наступні технічні характеристики: кількість кімнат 3, жила площа 45,1 кв. м, загальна площа 65,4 кв.м, ринковою вартістю 1 948 475 грн, належна померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.08.1994 року.

2. Квартира АДРЕСА_5 , що має наступні технічні характеристики: кількість кімнат 1, жила площа 18,20 кв. м, загальна площа 39,00 кв.м, ринковою вартістю 1 639 925 грн, згідно свідоцтва про право власності від 20.05.2005 року.

3. Земельна ділянка, що розташована в СТ «Садівник» з кадастровим номером :03:036:0143, що розташована в селі Підгірці Обухівського району Київської області, площею 0, 10 га, ринковою вартістю 134 705 грн., належна ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку 17.08.2005 року.

4. Житловий будинок по АДРЕСА_3 орієнтовною ринковою вартістю 500 000 грн., належний померлому на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори Київської області Пясецькою Л.М. від 20.02.2002 року.

5. Майнові права на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_7 , згідно договору купівлі-продажу майнових прав № 198/КБ від 24.11.2017 року, та довідки про 100% фінансування згідно вказаного договору, на загальну суму 603676,79 грн. від 06.05.2019 року.

Як вбачається з копії спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявами про прийняття спадини звернулася донька померлого, відповідач по справі ОСОБА_2 , а також позивач по справі ОСОБА_1 .

З матеріалів спадкової справи не вбачається, що позивач по справі отримала від державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори відмову у вчиненні нотаріальної дії, що є підставою для звернення до суду з відповідними вимогами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Постановою Верховного Суду від 17.06.2021 у справі № 489/5982/17 встановлено, що (за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Положення КпШС України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено).

Таким чином, вимоги позивача про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу однією сім`єю з травня 1996 року по момент набуття чинності Сімейного кодексу України, тобто до 01 січня 2004 року законом не передбачено.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. ( відповідна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 8 грудня 2021 року у справі № 531/295/19, від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц .

Отже, суд першої інстанції вірно не взяв покази свідків в основу встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки наявність такого факту та його період мають підтверджуватись і іншими засобами доказування. Суд вірно виходив із того, що покази кожного свідка є суб`єктивним сприйняттям кожною особою власного розуміння сім`ї та подружжя. Крім того, свідки сторони відповідача ОСОБА_2 дали суду покази протилежні показам свідків сторони позивача.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Крім того, належних доказів на підтвердження придбання нерухомого майна, яке належить до спадщини ОСОБА_3 , внаслідок спільної праці останнього та ОСОБА_5 , фінансової участі позивача при придбанні майні, матеріали справи не містять.

Посилання позивача на квитанцію, відповідно до якої ОСОБА_1 сплачено 18736,79 грн, призначення платежу: оплата за майнові права ОСОБА_3 згідно договору №198/КБ від 24 листопада 2017 року, не є беззаперечним доказом на підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , чи здійснення останньою систематичного фінансування майнових прав за договором.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 також просила змінити черговість одержання права на спадкування з четвертої черги спадкування за законом на першу чергу спадкування.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України):

- перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той із подружжя, який його пережив, та батьки;

- друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері;

- третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця;

- четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини;

- п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Згідно частини 2 статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 127/9778/17.

Отже, зміна черговості одержання права на спадкування і визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги за рішенням суду має місце за умови встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та доведеності вищенаведених юридичних фактів з урахуванням положень ст. 1259 ЦК України.

Разом із тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, за пів року до смерті ОСОБА_3 проживав із донькою ОСОБА_2 та онуком ОСОБА_7 , які безпосередньо здійснювали за ним догляд. Всі витрати на поховання взяла на себе відповідач ОСОБА_2 .

Відтак, позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявність вказаних юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості одержання права на спадкування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді