Справа № 467/290/24
07.05.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі в складі:
головуючого судді Кірімової О.М.,
за участю секретаря судового засідання Розмеріци О.В.,
прокурора ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області Олексія Мамон в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення,
У березні 2024 року Кременчуцька окружна прокуратура Полтавської області звернулась до суду в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення.
В обґрунтування позову зазначає, що вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 березня 2023 року у справі № 537/1683/22 ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 березня 2023 року залишено без змін. Вирок набрав законної сили 10 жовтня 2023 року.
Згідно вироку Крюківського районного суду м. Кременчука від 03 березня 2023 року та досудовим розслідуванням кримінального провадження встановлено, що 24 травня 2022 року у ході сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові та просив задовольнити в повному обсязі. Просив суд ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача
Представник Національної служби охорони здоров`я в судове засідання не з`явився, від директора юридичного департаменту надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Національної служби здоров`я України. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився двічі, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку. Враховуючи, що у справі є достатні відомості про правовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, однак відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду не подав, (також не виявив бажання брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції), позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача у заочному порядку відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Суд, вислухавши думку прокурора, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись принципом верховенства права, приходить до наступного.
Щодо підстав представництва Кременчуцькою окружною прокуратурою Полтавської області інтересів держави в особі Національної служби здоров`я України шляхом звернення до суду із вказаним позовом, суд зазначає наступне.
Як вказує позивач, підставою для звернення до суду з цим позовом стала бездіяльність органу, який уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Національної служби здоров`я України, яка не вжила жодних заходів спрямованих на стягнення заподіяної шкоди, в тому числі і щодо звернення з позовом до суду.
На вказане звернення Голова Національної служби здоров`я України Наталія Гусак надала відповідь, що згідно Положення про Національну службу здоров`я України №1101 від 27 грудня 2017 року остання не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину.
Кременчуцькою окружною прокуратурою Полтавської області на виконання вимог ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» повідомлено Національну службу здоров`я України та Кременчуцьку міську раду про здійснення представництва інтересів держави в суді в особі Національної служби здоров`я України та Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо стягнення з ОСОБА_2 витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення шляхом скерування до суду відповідної позовної заяви у порядку цивільного судочинства.
Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Положеннями статті 56 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Згідно із частиною 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постановах від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 та від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що прокурором дотримано визначений статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" порядок звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, підстав для залишення позовної заяви без розгляду після відкриття провадження у справі судом не встановлено.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 березня 2023 року у справі №537/1683/22 ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 березня 2023 року залишено без змін. Вирок набрав законної сили 10 жовтня 2023 року.
Вироком Крюківського районного суду м.Кременчука від 03 березня 2023 року встановлено, що 24 травня 2022 року у ході сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Потерпілого госпіталізовано до КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», де він знаходився на стаціонарному лікуванні з 25 травня 2022 року по 10 червня 2022 року. Загальна вартість лікування склала - 60461 грн. 23 коп., з яких: 52955 грн. 22 коп. підлягають стягненню до місцевого бюджету, 7506 грн. підлягають стягненню Державного бюджету України.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров`я Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та КНМП «Лікарня інтенсивного лікування» «Кременчуцька» до ОСОБА_2 про відшкодування витрат залишено без розгляду.

Відповідно до частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до принципу преюдиційності судових рішень, закріпленому у статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені в ухвалі про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, не підлягають повторному доказуванню.

Отже, вина у заподіянні потерпілому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень підтверджена вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 березня 2023 року у справі № 537/1683/22 та доказуванню не підлягає.

Положеннями статті 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Частиною 1 статті 1206 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується, згідно із «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.

Відповідно до пункту 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.

Згідно із пунктом 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Згідно із частинами 1, 3 статті 18 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигновані на охорону здоров`я, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цільових і місцевих програм щодо охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень з цих питань.

Під час розгляду справи встановлено, що між злочинними діями відповідача ОСОБА_2 , який спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_3 , та перебуванням останнього на стаціонарному лікуванні існує причинний зв`язок. Відповідач у добровільному позасудовому порядку не відшкодував витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення особи.

Комунальне некомерційне медичне підприємство «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» в своєму листі №01-16/961 від 08 липня 2022 року та від 23 лютого 2024 року №01-16/363 надала детальний розрахунок загальної вартості лікування із зазначенням виду, найменування, розміру витрат та джерел фінансування по кожному окремо (з місцевого бюджету та державного бюджету Національної служби здоров`я України) щодо лікування громадянина ОСОБА_3 з 25 травня 2022 року по 10 червня 2022 року.

Згідно із наявним у матеріалах справи розрахунком «Комунального некомерційного медичного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» № 01-16/961 від 08 липня 2023 року, вартість 14 ліжко-днів у нейрохірургічному відділенні становить - 34276,48 грн. (14 (ліжко/днів)*2448,32 грн. (вартість одного ліжко/дня)=34276,48 грн.), вартість лабораторних досліджень 1883,00 грн., медичні препарати 2978 грн.86 коп., цифрова рентгенограма ОГП -98 грн. 40 коп., вартість 2 ліжко/днів у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії становить - 21 224 грн. 48 коп.(2 ліжко/днів)*10612,24 грн.(вартість одного ліжко/дня)=21224 грн.48 коп. Загальна вартість витрат складає 60461 грн. 22 коп., з яких: з Державного бюджету надійшло коштів у сумі 7506 грн. 00 коп., з місцевого бюджету витрачено коштів у сумі 52955 грн. 22 коп.

Таким чином, беручи до уваги наведені вище докази та фактичні обставини справи, витрати закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 повинні бути відшкодовані особою, що вчинила кримінальне правопорушення, та зараховані до відповідного бюджету.

За таких обставин, ураховуючи, що позивачем підтверджені витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому з відповідача підлягають стягненню витрати на лікування потерпілого ОСОБА_3 у загальній сумі 60461 грн. 22 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі та ту обставину, що відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. 00 коп. підлягають до стягнення з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 3-5, 10, 12, 258, 259, 263-268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області Олексія Мамон в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного бюджету України витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_3 в сумі 7506 грн. 00 коп., які перерахувати на рахунок: UA0016706, код отримувача 37959255, отримувач - ГУК у Полтавській обл./тг м. Кременчук/24060300, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_2 до бюджету міста Кременчука витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_3 в сумі 52955 грн. 22 коп., які перерахувати на рахунок: UA0016706, код отримувача 37959255, отримувач - ГУК у Полтавській обл./тг м. Кременчук/24060300, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3028 грн.00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою про перегляд Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем та іншими учасниками справи шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова