КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/7144/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 361/7720/21

13 березня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Музичко С.Г.

- Болотова Є.В.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Серебрянікова Віктора Євгеновича на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2023 року, постановленої під головуванням судді Радзівіл А.Г., за заявою заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської області про забезпечення позову у цивільній справі за позовом заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської обласної в інтересах держави в особі: Зазимської сільської ради Броварського району Київської області до Броварської районної державної адміністрації Броварського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування розпорядження та усунення перешкод у користуванні і розпорядженні земельними ділянками,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської обласної в інтересах держави в особі: Зазимської сільської ради Броварського району Київської області звернувся з позовом про визнання незаконним і скасування розпорядження та усунення перешкод у користуванні і розпорядженні земельними ділянками.

13 грудня 2023 року до суду від заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської області надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою, або іншого виду зміни власників на земельні ділянки:

- площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:006:0167, яка належить ОСОБА_3 ;

- площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:006:0168, яка належить ОСОБА_1 ;

- площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:006:0169, яка належить ОСОБА_2 ;

- площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:006:0170, яка належить ОСОБА_4 .

В обґрунтування заяви заявник посилався на те, що у даній справі позовні вимоги обґрунтовано тим, що усупереч положень земельного та водного законодавства держава втратила право користування та розпорядження спірною земельною ділянкою на підставі незаконного розпорядження Броварської районної державної адміністрації Київської області від 08.08.2011 за№ 1335.

Спірні земельні ділянки за кадастровими номерами: :02:006:0167, :02:006:0168, :02:006:0169 та :02:006:0170 сформовані за рахунок земель водного фонду та передані у приватну власність ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 всупереч вимог законодавства.

Згідно договору купівлі-продажу від 25.11.2017 між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 земельна ділянка з кадастровим номерам :02:006:0167 відчужена ОСОБА_3 .

Згідно договору купівлі-продажу від 25.11.2017 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 земельна ділянка з кадастровим номерам :02:006:0168 відчужена ОСОБА_8 .

В подальшому вказана земельна ділянка ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 відчужена ОСОБА_5 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 продала ОСОБА_1 .

Земельна ділянка з кадастровими номерами: :02:006:0169 перебуває у власності первісного набувача ОСОБА_2 .

Згідно договору купівлі-продажу від 27.02.2018 між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 земельна ділянка з кадастровим номерам :02:006:0170 відчужена ОСОБА_4 .

Аналіз норм матеріального права свідчать про те, що прибережна захисна смуга може перебувати лише в державній чи комунальній власності та використовуватися лише відповідно до її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень щодо ведення господарської діяльності.

Тобто, передача земель водного фонду у приватну власність в цілях індивідуального садівництва, як це визначено оспорюваним розпорядженням Броварської районної державної адміністрації Київської області від 08.08.2011 за № 1335 не передбачено приписами законодавства, натомість земельні ділянки вказаної категорії можуть перебувати виключно у комунальній чи державній власності.

Враховуючи, що відповідачами у вказаній справі є фізичні особи, які набули право власності у незаконний спосіб, вони можуть проявити недобросовісну поведінку, направлену на істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду шляхом поділу, об`єднання земельної ділянки, внесення її у заставу або відчуження, існують достатньо обґрунтовані припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може перешкодити ефективному захисту порушених інтересів держави та у разі задоволення позову реальному виконанню судового рішення.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2023 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт та заборонено державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою, або іншого виду зміни власників на земельні ділянки:

- площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:006:0167, яка належить ОСОБА_3 ;

- площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:006:0168, яка належить ОСОБА_1 ;

- площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:006:0169, яка належить ОСОБА_2 ;

- площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:006:0170, яка належить ОСОБА_4 .

Не погоджуючись частково з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Серебряніков В.Є. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити частково та накласти арешт на спільні земельні ділянки.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначав, що судом не було мотивовано необхідності застосування окрім арешту майна, ще одного виду забезпечення позову - заборони державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою, або іншого виду зміни власників на земельні ділянки, адже таке забезпечення не тільки дублює правові наслідки арешту, а й фактично обмежує внесення будь-яких записів щодо майна, які не пов'язані з волею його власника (відповідача), зокрема реєстрацію майна за спадкоємцями, виправлення технічних помилок тощо.

Заявником не доведено, а судом не мотивовано, яким чином кожна з реєстраційних дій, може впливати на неможливість виконання судового рішення у цій справі. У зв'язку з цим, застосування такого виду забезпечення позову як заборона державним реєстраторам вчинювати будь-які реєстраційні дії щодо земельних ділянок, за умови накладення судом арешту на це ж майно, є неспівмірним заявленим позовним вимогам заходам забезпечення.

В судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_1 адвокат Серебряніков В.Є. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор Батюк І.В. проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист їх порушених прав та поновлення порушених прав та інтересів позивачів.

Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду у даній справі, відповідач зможе здійснити відчуження спірного майна на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на судовий ефективний судовий захист.

При цьому, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може ускладнити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 11) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений у статті 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 частини першої статті 150 ЦПК України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання недійсним розпорядження районної адміністрації, за яким землі водного призначення були передані у приватну власність, а у подальшому перейшли у власність відповідачів та про усунення перешкод у користуванні землями водного призначення.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки з наданих позивачем доказів дійсно вбачається наявність спору між сторонами з приводу земель, а тому обґрунтовано вжив заходи забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів у майбутньому може призвести до ускладнення виконання судового рішення.

При цьому судом надано належну правову оцінку доказам позивача, на які він посилається як на підставу для забезпечення позову, враховано фактичні обставини справи та дії відповідачів, у зв`язку із чим зроблено обґрунтований висновок про те, що вид забезпечення позову - заборона державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою, або іншого виду зміни власників на земельні ділянки, який, зокрема, просив застосувати прокурор, є співмірним позовним вимогам.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають, оскільки метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, тому, врахувавши, що спосіб забезпечення шляхом заборони державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою, або іншого виду зміни власників на земельні ділянкиє адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення позову, зокрема шляхом заборони державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду в оскаржуваній частині постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а відтак відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Серебрянікова Віктора Євгеновича залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2023 року в частині заборони державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою, або іншого виду зміни власників на земельні ділянки:площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:006:0167, яка належить ОСОБА_3 ;площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:006:0168, яка належить ОСОБА_1 ;площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:006:0169, яка належить ОСОБА_2 ;площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:006:0170, яка належить ОСОБА_4 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 березня 2024 року.

Головуючий: Судді: