Провадження №: 2/336/214/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Звєздової Н.С.,

при секретарі судового засідання Іванченко О.С.,

за участі сторін: позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Іващенко М.В., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Черненко Т.Ю., представника ЗМР ОСОБА_3 ,

розглянувши питання щодо заявленого адвокатом Черненко Тетяною Юріївною клопотання про закриття провадження по справі, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказаний позов, в якому позивач ОСОБА_1 після уточнення, просить суд встановити постійний безоплатний земельний сервітут щодо земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 713,63м2, а саме:

1) право прокладати на земельну ділянку S-2 площею 5м2 та площею 257,37м2 водопровід через наявний шлях (ділянці інженерних мереж, гіроходу/проїзду по земельній ділянці з метою прокладення, підключення, обстеження, обслуговування, ремонту інженерних мереж, розміщення необхідного обладнання, споруд/будівель, призначених для прокладення, підключення, обстеження, обслуговування, ремонту водопровідних мереж та вчинення будь-яких інших дій, необхідних для належної експлуатації водопровідних мереж, прокладення, підключення, обстеження, обслуговування, ремонту, спорудження споруд, розміщення необхідного обладнання, споруд/будівель, призначених для обслуговування водопровідних споруд та вчинення будь-яких інших дій, необхідних для належної експлуатації водопровідних споруд), згідно порядку користування земельною ділянкою, встановленого рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2012 року на земельну ділянку, право приєднання до наявних мереж водопостачання, які знаходяться на ділянці S-4 площею 713,63м2 відповідно до технічних умов та технічної документації;

2) право проходу через земельну ділянку S-4 площею 713,63м2 для прокладення та обслуговування водопроводу до 27/100 частин житлового будинку, в подальшому для обслуговування та поточного ремонту.

Ухвалою суду від 28.02.2024 відновлено провадження по справі після призначення судової земельно-технічної експертизи, проведення якої доручено судовим експертам ТОВ «РЕГІОНАЛЬНЕ СУДОВО-ЕКСПЕРТНЕ БЮРО».

23.02.2024 представником відповідача адвокатом Черненко Т.Ю. через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» подано клопотання про закриття провадження по вказаній справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України. Аналогічне клопотання з додатками надійшло до суду поштовою кореспонденцією 26.02.2024.

22.04.2024 адвокатом Черненко Т.Ю. через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» подано додаткові пояснення по справі.

Клопотання та додаткові пояснення обґрунтовано тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2012 (справа №0827/2-2023/12, пр.№2/827/32/2012) було задоволено позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району та надано у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_4 земельні ділянки 8-2 площею 5 квадратних метри і 8 - 3 площею 257,37 квадратних метри відповідно до варіанту порядку користування земельною ділянкою, запропонованому висновком судової будівельної технічної експертизи (зазначені у графічному додатку № 2 до експертизи зеленим кольором).

Вказаним рішенням надано у користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 8 - 713,63 квадратних метри відповідно до варіанту порядку користування земельною ділянкою, запропонованому висновком судової будівельно - технічної експертизи (зазначена в графічному додатку № 2 до експертизи жовтим кольором).

Земельну ділянку 8 - 1 площею 5 квадратних метри (зазначена в графічному додатку № 2 до експертизи червоним кольором) відповідно до запропонованого висновком судової будівельно-технічної експертизи залишено у загальному користуванні сторін.

Вказане рішення суду першої інстанції за наслідками перегляду його в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - залишено без змін.

Як встановлено з ресурсу Державний реєстр судових рішень, у провадженні Шевченківського суду м. Запоріжжя вже перебувала ще справа №336/1723/14-ц (провадження № 2/336/1241/2014) за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , третя особа: ЗМР по Шевченківському районі (Служба у справах дітей) про захист права користування земельною ділянкою, встановлення порядку користування земельною ділянкою та комунікаціями, в якій ухвалою від 14.05.2014 було закрито провадження на підставі встановлення судом з матеріалів справи, що рішенням суду від 17.10.2012 (справа №0827/2-2023/12), яке набрало законної сили, був задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про захист права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та встановлення порядку користування нею. Вказаним рішенням в користування ОСОБА_4 та ОСОБА_1 виділені земельні ділянки площею 5 кв.м та 257,37 кв.м., в користування ОСОБА_2 виділена земельна ділянка площею 713,63 кв.м., земельна ділянка площею 5 кв.м. залишена у спільному користуванні сторін.

Як встановлено з ресурсу Державний реєстр судових рішень, у провадженні Шевченківського суду м. Запоріжжя перебувала ще справа №336/6680/13-ц (провадження № 8/336/11/2013) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення по справі №0827/2-2030/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа Шевченківська районна адміністрація, про захист права па земельну ділянку, виділення частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Ухвалою від 05.11.2013 ОСОБА_1 було відмолено у перегляді.

Посилаючись на ст.ст. 2, 13, 16, 44, 175, 255 ЦПК України, ст.55 Конституції України, ст.401 ЦК України, правові висновки Верховного Суду у постановах від 03.06.2020 у справі № 318/89/18, від 28.07.2021 у справі № 640/9380/19, від 15.11.2021 у справі № 428/9280/20, від 21.12.2021 у справі № 295/983/21, від 08.01.2024 у справі № 47/31700/20, а також Великої Палати Верховного Суду у постановах від 20.06.2018 у справі № 761/7978/15-ц, від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15, адвокат зазначила, що у первісній та уточненій позовних заявах Позивачем вказано, що від підтвердив, що з аналогічною заявою в іншу судову інстанцію до цього відповідача не звертався. Оскільки «Сервітут» - це і є право користування земельною ділянкою, вважає, що у такому разі має місце підміна понять, оскільки Позивач завідомо вводить суд в оману, не зазначаючи про численні судові процеси, розгляд яких закінчився винесенням відповідних судових рішень, які набрали законної сили. У зв`язку з викладеним вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі, а тому просила:

1) закрити провадження у справі № 336/3939/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Запорізької міської ради, третя особа: КП «Водоканал» про встановлення право користування чужими земельними ділянками (земельного сервітуту) на підставі ст. 255 ЦІІК України у зв`язку із набранням законної сили наступних судових рішень Шевченківського районного суду м. Запоріжжя:

- від 17.10.2012 по справі №0827/2-2023/12 (пр. 2/827/32/2012), яким було задоволено позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району та встановлено порядок користування земельною ділянкою;

- ухвали у справі №336/1723/14-ц (провадження № 2/336/1241/2014) за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , третя особа: ЗМР по Шевченківському районі (Служба у справах дітей) про захист права користування земельною ділянкою, встановлення порядку користування земельною ділянкою та комунікаціями, відповідно до якою закрито провадження по цивільній справі;

- ухвали від 05.11.2013 у справі № 336/6680/13-ц (провадження № 8/336/1 1/2013) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі № 0827/2-2030/12 за позовом ОСОБА_2 до Горбенко 13.1.. ОСОБА_4 , третя особа Шевченківська районна адміністрація, про захист права на земельну ділянку, виділення частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, якою ОСОБА_1 було відмолено у перегляді рішення.

В судовому засіданні адвокат Черненко Т.Ю. підтримала своє клопотання та додані до нього додаткові пояснення, просила задовольнити його, посилаючись на обставини та підстави, зазначені у вказаних документах.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Іващенко М.І. заперечували проти задоволення клопотання. Адвокат Іващенко М.І. зазначила, що постановлене рішення суду від 17.10.2012 за №0827/2-2023/12 (пр. 2/827/32/2012), яким було задоволено позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району та встановлено порядок користування земельною ділянкою, не є аналогічним даному спору, різні предмети спору, а тому підстав для задоволення клопотання представника відповідача немає.

Представник відповідача - Запорізької міської ради - Крат А.С. залишив вирішення клопотання на розсуд суду.

Вислухавши пояснення учасників по справі, вивчивши надані документи, суд приходить до наступного висновку.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно положень ч.3 ст.13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій. які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35. ЄСПЛ. від 07 липня 1989 року).

Положеннями п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тобто, для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме:

тотожних сторін спору,

тотожного предмета позову,

тотожної підстави позову,

тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.

У відповідності до норми п.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц зазначено, що необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (2004 року) зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України).

За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 (справа № 917/1739/17), зазначено, предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 640/9380/19, від 15.11.2021 у справі № 428/9280/20, від 21.112.2021 у справі № 295/983/21.

Так, звертаючись з вказаним позовом до суду, ОСОБА_1 просив встановити постійний безоплатний земельний сервітут щодо земельної ділянки площею 713,63 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а не право користування нею, яке вже встановлене та закріплене рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2012 (справа №0827/2-2030/12).

Так, сервітут це право користування чужим майном, яке можливо встановити щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів або нерухомого майна для задоволення потреб осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом (гл. 32 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Відповідно до ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки або особою, яка використовує земельну ділянку на праві емфітевзису, суперфіцію.

Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Згідно ст.403 ЦК України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку.

Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Сервітут не підлягає відчуженню.

У разі встановлення земельного сервітуту для спорудження лінійного об`єкта енергетичної інфраструктури, іншого об`єкта законом або договором про встановлення земельного сервітуту може бути встановлена умова щодо переходу права земельного сервітуту до нового власника такого об`єкта при переході права власності на нього.

Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.

Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений.

Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

Відповідно до ст.404 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про те, що адвокат Черненко Т.Ю. помилково вважає, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами, які вже були предметом розгляду в інших справах, що перебували в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя та по яким прийняте рішення, що набрало законної сили, а також до того самого відповідача та з тих самих підстав.

Враховуючи вказане, а також норми чинного законодавства, правові позиції, висловлені у постановах судів касаційної інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 43-44, 255, 260, 263 ЦПК України, гл. 32 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Черненнко Тетяни Юріївни про закриття провадження по справі №336/3939/23 (провадження №2/336/214/2024) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Запорізької міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Водоканал» про встановлення права користування чужими земельними ділянками (земельного сервітуту) відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя або безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається http://court.gov.ua.

Суддя: Н.С. Звєздова