Справа № 453/448/24
№ провадження 2/453/306/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Ясінського Ю.Є.,

секретаря судового засідання Гринюк Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе Львівської області, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про зняття арешту майна,-

в с т а н о в и в:

20 березня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою доСколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про зняття арешту майна.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 26 березня 2024 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без викликику сторін у судове засідання.

Позовна заява обгрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 є її батьком. Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 після одруження їй присвоєно прізвище « ОСОБА_3 ». Після смерті батька відкрилась спадщина. В установлений для прийняття спадщини строк вона спадщину після батька прийняла та звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Але приватний нотаріус повідомила, що під час перевірки на наявність заборон або арешту майна за даними з Єдинього реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено арешт нерухомого майна, тому видача свідоцтва про право на спадщину неможлива до зняття арешту. Про звільнення майна з під арешту звернулася до Сколівського ВДВС, але письмової відповіді не отримала. Постановою нотаріуса від 14 березня 2024 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Орів, Дрогобицького району Львівської області, у зв`язку з тим, що на спадкове майно майно накладено арешт.

Внаслідок зазначених обставин позивач вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки іншим способом, окрім звернення до суду, позивач не має можливості захисти своє порушене право.

04 квітня 2024 року на адресу суду (вх.№2509) надійшов відзив Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на позовну заяву ОСОБА_1 , в якій зазначено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження АСВП №2510956 з виконання судового наказу № 2-н-29, виданого Сколівським районним судом 12 травня 2010 року про стягнення 102562, 67 грн. з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк». Згідно бази даних АСВП державним виконавцем 29 лютого 2012 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення на підставі ст. 47 Закону «Про виконавче провадження» (у редакції на момент вчинення таких дій). У відділі відсутні підтверджуючі документи щодо виконання рішення суду з виконання вище вказаного судового наказу.

Боржник у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`явити позов про зняття арешту з майна. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Верховний Суд зауважив, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`явити позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилкового прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він мав закрити провадження у справі з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України постанова Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №577/4541/20 (провадження №61-8240св21). Враховуючи викладене, керуючись Конституцією України, ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження» вказаний позов є безпідставним та не підлягає задоволенню.

Учасників справи відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи.

02 квітня 2024 року позивач ОСОБА_1 надіслала на адресу суду заяву (вх.№2390) в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу справи, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку учасників справи, дійшов висновку про можливість розглянути справу у відсутність вказаних осіб та, у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважаючи їх достатніми для винесення рішення, прийшов до таких висновків.

17 березня 2011 року ВДВС Сколівського РВ ДВС ГТУЮ у ЛО відкрив виконавче провадження №25180956 з виконання судового наказу №2-н-29, виданого Сколівським районним судом 12 травня 2010 року про стягнення 102562, 67 грн. з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк.

29 лютого 2012 року завершено вказане виконавче провадження на підставі п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (повернення виконавчого документу стягувачу без виконання за відсутності у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , видинний Трускавецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області.

11 жовтня 2022 року приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Ломакіна Оксана Ярославівна завела спадкову справу №31/2022 до майна померлого за заявою позивача. 11 жовтня 2022 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та повідомила, що під час перевірки на наявність заборон або арешту майна за даними з Єдинього реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено арешт нерухомого майна, тому видача свідоцтва про право на спадщину неможлива до зняття арешту.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В даній справі позивач є правонаступником прав та обов`язків боржника - як спадкоємець(вступив у спадкові права), та є фактично боржником у виконавчому провадженні, у якому накладено арешт на спірне нерухоме майно. Суд дійшов висновку про те, що він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду, суд має закрити провадження у справі з вказаної підстави.

З огляду на викладене, керуючись п.1 ч.1 ст. 255, ст. 354, 355 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

закрити провадження у цивільній справі ОСОБА_1 до Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про зняття арешту майна.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя Ю.Є. Ясінський