провадження № 22-ц/824/6774/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Разом з позовною заявою ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони ОСОБА_1 чи будь-якій іншій особі вчиняти дії направлені на відчуження нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що після розірвання шлюбу, відповідач замінила замки на квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, позивач маючи об`єктивні підозри, що відповідач не очікуючи закінчення судового розгляду і маючи на руках оригінал договору купівлі-продажу сумісного майна, де вигодоотримувачем визначено лише відповідача, може його продати, що унеможливіть отримання позивачем своєї частки при поділі майна подружжя.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що викладене у заяві позивача про забезпечення позову є лише особистісним припущенням та викладенням об`єктивної підозри позивача про бажання ОСОБА_1 продати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Доказів на підтвердження того, що відповідач намагалася самостійно недобросовісно та протизаконно без згоди позивача, ОСОБА_3 , продати квартиру не надано. Відповідач зауважує, що дійсно мала бажання продати квартиру, однак, бажала це зробити виключно за згодою позивача. При цьому, відповідач не вчиняла, не вчиняє і не бажає вчиняти незаконні дії відносно нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач вважає, що висловлені позивачем лише особистісні припущення і підозри, які не підтверджені ніякими відповідними доказами вчинення незаконних дій ОСОБА_1 відносно нерухомого майна є необґрунтованими і недоведеними, відповідно необхідність вжиття заявлених заходів забезпечення позову не може вбачатися судом лише із словесних припущень позивача. Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд не врахував негативні наслідки від вжиття такого заходу та безпосередній вплив на права та охоронювані законом інтереси відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 заперечує проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просить відмовити у її задоволенні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з принципу співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту позовних вимог вбачається, що між позивачем та відповідачем виник спір про поділ вказаної квартири.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заходи забезпечення позову в частині встановлення заборони ОСОБА_1 чи будь-якій іншій особі вчиняти дії направлені на відчуження нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 відповідають позовним вимогам та є співмірними.

Так, ОСОБА_1 , маючи у власності спірну квартирумає можливість відчужити її на користь інших осіб.

Враховуючи те, що між сторонами виник спір щодо поділу квартири, яка є предметом спору, є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Оскаржуючи ухвалу про забезпечення позову, ОСОБА_1 вказує на те, що позивачем суду не було доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не надано суду доказів щодо існування загрози продажу нерухомого майна третім особам.

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 зазначено, що за змістом ст. 149, 158 ЦПК України умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції, керуючись принципом співмірності, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2024 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.