Справа 688/1138/24
№ 2-с/688/10/24
Ухвала

Іменем України

29 квітня 2024 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Цідик А.Ю., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 19 квітня 2024 року у справі № 688/1138/24 2-н/688/64/24,

встановила:

Представник ОСОБА_1 , адвокат Руденко Д.В звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, в якій просив скасувати судовий наказ від 19 квітня 2024 року про стягнення з останньої на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованості за спожитий природний газ, що виникла за період з червня 2021 року по січень 2024 року включно в сумі 86 610 грн 75 коп. та судового збору в сумі 302 грн 80 коп.

Згідно з розпискою, яка міститься в матеріалах справи № 688/1138/24 2-н/688/64/24, ОСОБА_1 отримала копію судового наказу 23 квітня 2024 року.

В обґрунтуваннях поданої заяви ОСОБА_2 вказав, що ОСОБА_1 надала ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 04 серпня 2021 року. У 10-х числах лютого 2024 року на адресу ОСОБА_1 надійшов рахунок ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», відповідно до якого ОСОБА_1 мала заборгованість перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» та мала сплатити заявнику 86 610 грн 75 коп. Між тим, не погоджуючись з сумою наявної заборгованості, яку було розраховано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», ОСОБА_1 здійснила дзвінок до контакт-центру заявника, з метою перерахунку її заборгованості перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» за спожитий нею природній газ. Працівниками контакт-центру ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» ОСОБА_1 було повідомлено, щоб вона надала вихідні данні свого лічильника, лише в такому випадку сума заборгованості, розрахованої ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» за спожитий природній газ буде перераховано та направлено на її адресу новий рахунок для оплати. У 20-х числах березня 2024 року ОСОБА_1 отримала новий рахунок ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» зі сплати за спожитий природній газ, відповідно до якого, сума до сплати за спожитий природній газ по особовому рахунку № НОМЕР_1 (ЕІС-КОД №56ХМ37АЗ093033 615Г) становить 16 375 грн 28 коп. Вказаний рахунок сплачено в повному обсязі 27 березня 2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 27.03.2024 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву ОСОБА_2 слід задовольнити та скасувати судовий наказ, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 171 ЦПК України визначено, що заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Згідно з ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір про право, а такі спори мають вирішуватися у порядку позовного провадження.

Щодо вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу та повернення сплаченого судового збору, суд дійшов до таких висновків.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

До заяви про скасування судового наказу додано доказ сплати судового збору у розмірі 151,40 грн, що підтверджується квитанцією ID 6511-3099-6762-6339 від 24.04.2024, а також договір про надання правової допомоги №24/04-2024 та додаткова угода до договору про надання правової допомоги, розрахунок наданих послуг до договору №24/04-2024.

За змістом положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Суд звертає увагу на той факт, що відповідно до частини першої ст. 42 ЦПК України, сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду в порядку наказного провадження. Заява про скасування судового наказу також подана у порядку наказного провадження

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ЦПК України у справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, при цьому, в силу принципу змагальності сторін, обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається саме на сторони у справі. Отже, стягувач за правилами наказного провадження буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правову допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

Із зазначених норм матеріального права та процесуальних норм встановлено, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3 та 8 ст. 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України.

Разом з тим, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Отже саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки зі змісту норм ЦПК України заявник позбавлений можливості заперечувати проти вимог боржника, що стосуються відшкодування витрат на правничу допомогу.

У стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, слід також відмовити, з огляду на те, що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника.

При цьому, з огляду на приписи ч. 2 ст. 164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, в ухвалі про скасування судового наказу, суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Отже, законодавцем визначені процесуальні дії суду, які можуть мати місце разом зі скасуванням судового наказу - поворот виконання судового наказу. Питання стягнення судових витрат судом не вирішується.

Отже, боржник не позбавлений права стягнути відповідні витрати зі стягувача (заявника) в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 42, 133, 137, 141, 160, 164, 170, 171 ЦПК України, суддя

постановила:

Заяву про скасування судового наказу задовольнити частково.

Судовий наказ від 19 квітня 2024 року, виданий Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області, у справі № 688/1138/24 2-н/688/64/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованості за спожитий природній газ, що виникла за період з червня 2021 року по січень 2024 року включно в сумі 86 610 грн 75 коп. та судового збору в сумі 302 грн 80 коп., скасувати.

У стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 3 500 грн та судового збору в розмірі 151,40 грн відмовити.

Роз`яснити стягувачу його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

Копію ухвали направити сторонам до відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Алла ЦІДИК