Справа № 598/1461/23
провадження № 2/598/47/2024
РІШЕННЯ

іменем України

"18" квітня 2024 р. Збаразький районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді Щербатої Г.Р.

секретаря Казмірук Н.Г.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Радібової І.О., відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Збаражі у справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ боргових зобов`язань подружжя,

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на її користь 1/2 частини виплачених боргових зобов`язань подружжя в сумі 60364 грн.25 коп. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебували у шлюбі з 29.04.2007 року по 2016 рік. Під час шлюбу, відповідно до угоди №0316225 та додатків №1 та №2, укладеної 31.03.2010 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_1 , подружжям придбано в інтересах сім`ї автомобіль марки Шевроле Епіка через систему надання послуг з придбання автомобіля «АвтоТак». Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 01.10.2020 року проведено поділ спільного майна подружжя, в результаті якого спірний автомобіль залишився у її власності, а гараж у власності відповідача ОСОБА_2 ..

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 18.02.2021 року, стягнута з ОСОБА_1 , та поручителів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . ОСОБА_5 , у солідарному порядку на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» 165925,08 грн. заборгованість за угодою №0316225 від 31.03.2010 року. 13.01.2023 року на підставі виконавчого листа №598/1119/19, виданого Збаразьким районним судом Тернопільської області 31.10.2022 року, відкрито виконавче провадження та позивач сплатила заборгованість в розмірі 120728 грн. 50 коп.

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 05.03.2023 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 21.12.2023 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

23.10.2023 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

Позивач та її представник адвокат Радібова І.О. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, пославшись на обставини викладені в позові. Крім того, заперечили щодо показань відповідача, а саме, що до вересня 2018 року він сплачував особисті кошти за автомобіль, яким він користувався до моменту поділу.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що до 2018 року особисто сплачував кошти за автомобіль ТОВ «АВТО ПРОСТО», однак в квитанціях про оплату зазначено прізвище позивачки, згідно договору, що був оформлений на неї. У 2018 року позивач забрала у нього спірний автомобіль, ним вона користувалася, а тому і повинна сама сплатити борг що залишився та стягнутий на підставі судового рішення. Оскільки з поручителів стягувався борг в солідарному порядку, тому він надав поручителю ОСОБА_4 кошти в сумі 43000.08 грн., в зв`язку з чим виконавче провадження було закрито.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2007 року, який розірваний на підставі рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 02.08.2016 року.

Під час шлюбу, подружжя спільно придбало автомобіль марки Шевроле Епіка, згідно укладеної 31 березня 2010 року угоди між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_1 №0316225 та додатки №1 та №2, що є невід`ємними її частинами. Автомобіль придбали в інтересах сім`ї, через систему надання послуг з придбання автомобіля «АвтоТак», тобто в кредит.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 01.10.2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

В порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на частину гаража, площею 38,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 22928797).

В порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 72500 грн. в рахунок грошової компенсації вартості частини автомобіля Chevrolet Epika, реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишивши у власності ОСОБА_1 вказаний транспортний засіб.

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 04.02.2022 року затверджено мирову угоду, укладену 29.12.2021 року між сторонами по справі в процесі виконання рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2020 року в цивільній справі за №598/873/19, а саме стягувачем ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_1 , на наступних умовах:

1. Сторони погодилися та визнали, що станом на дату підписання даної мирової угоди сума боргу ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 , що залишилася непогашеною по виконавчому провадженню №65059263, становить 64146,22 грн..

2. ОСОБА_2 повністю відмовився від стягнення із ОСОБА_1 суми коштів в розмірі 64146,22 грн., що станом на дату підписання даної мирової угоди залишилася непогашеною по виконавчому провадженню №65059263.

3. ОСОБА_2 повністю визнав відсутність у ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 будь яких зобов`язань, що виникли із судових рішень у цивільній справі №598/873/19 та вважає їх виконаними у повному обсязі.

4. ОСОБА_1 повністю відмовилася від права приватної власності на 1/2 частину гаража, площею 38,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 22928797), що визнано за ОСОБА_1 судовим рішенням у цивільній справі №598/873/19.

5. ОСОБА_1 повністю визнала за ОСОБА_2 право приватної власності на гараж, площею 38,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 22928797).

6. У випадку, якщо за період часу з дати підписання цієї угоди і по дату закінчення виконавчого провадження №65059263, в порядку примусового виконання рішення суду із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 будуть стягнуті кошти, то такі кошти ОСОБА_2 зобов`язується повернути ОСОБА_1 протягом трьох днів з дати отримання коштів.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 29.06.2022 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у солідарному порядку на користь ТзОВ «Авто Просто» 165925,08 грн. заборгованості за угодою №0316225 від 31 березня 2010 року.

13.01.2023 року на підставі виконавчого листа № 598/1119/19, виданого Збаразьким районним судом Тернопільської області 31.10.2022 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у солідарному порядку на користь ТзОВ «Авто Просто» 165 925,08 грн. заборгованості.

На виконання судового рішення від 29.06.2022 року, на користь стягувача ТзОВ «Авто Просто», позивач ОСОБА_1 особисто сплатила суму заборгованості в розмірі 120728 грн. 50 коп., решта заборгованості сплачена поручителем ОСОБА_4 за кошти відповідача ОСОБА_2 ..

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми ст.60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено ст.61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма ч.3 ст.61 СК України кореспондує ч.4 ст.65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, що одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб.

Разом з тим, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша статті 68 СК України).

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Згідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов`язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов`язань за кредитом.

Борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, враховуються при поділі майна (пункти 23,24 Пленум Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Внаслідок придбання автомобіля в кредит у даному випадку боргові зобов`язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той з подружжя, який підписав договір.

Отже, при вирішенні спору про порядок виконання колишнім подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, якщо питання про поділ цих зобов`язань не було зі згоди кредитора вирішене при поділі спільного майна цього подружжя, а тому суд повинен керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном.

Згідно зі ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналізуючи наведені вище норми сімейного законодавства України, можна дійти висновку, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя, та у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках, та якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають також в обох із подружжя у рівних частках.

Виконання кредитних зобов`язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого подружжя, в тому числі і за правилами статті 544 ЦК.

Зазначена компенсація може бути стягнута лише у разі погашення за особисті кошти кредитної заборгованості, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеним у постанові від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16 та постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 712/6574/16-ц (провадження № 61-17824св18).

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Проаналізувавши докази представлені сторонами, суд вважає, що судовими рішеннями проведено поділ спільного майна колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та судовим рішенням від 29.06.2022 року встановлено, що одним із подружжя ОСОБА_1 було укладено договір в інтересах сім`ї, придбання в кредит автомобіля, в зв`язку з чим цивільні права та обов`язки за цим договором виникли в обох із подружжя також у рівних частках. Таким чином, заборгованість за вказаною угодою № 0316225 від 31.03.2010 року, укладеною під час шлюбу в інтересах сім`ї, склала 165925,08 грн., а тому обов`язок повернення коштів за цим договором виник в обох із подружжя у рівних частках, тобто по 82962.90 грн. кожним із подружжя. Оскільки позивач ОСОБА_1 сплатила більшу частину боргу 120728.50 грн., що на 37765.60 грн., а відповідач ОСОБА_2 меншу частину, ту що сплачена поручителем за кошти відповідача, тому позов підставний і підлягає до задоволення частково, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 37765 грн.60 коп..

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.57, 60, 61, 68, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 544 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 142, 189, 196-198, 200, 263, 265, 268, 352 ЦПК України, суд,

ухвалив :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 37765 грн.60 коп. виплачених боргових зобов`язань подружжя.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 29 квітня 2024 року.

Суддя : Галина ЩЕРБАТА