Єдиний унікальний номер 448/852/21
Провадження № 4-с/448/2/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

22.04.2024 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Керницькій Л.М.,

за участю представника скаржниці (боржниці) ОСОБА_1 адвоката Юнко М.В.,

та приватного виконавця Петруся І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська клопотання про поновлення строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність приватного виконавця, поданого представником ОСОБА_1 адвокатом Юнко М.В., в межах скарги боржника ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся Ігоря Богдановича про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

І.Короткий зміст вимог клопотання про поновлення строку звернення зі скаргою на постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

До Мостиського районного суду Львівської області надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся Ігоря Богдановича про відкриття виконавчого провадження (ВП 71802415) від 12.05.2023р., подана представником скаржниці ОСОБА_1 адвокатом Юнко М.В.

Сторона скаржниці (боржниці) ОСОБА_1 , оскаржуючи рішення приватного виконавця Петруся І.Б., просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №71802415 від 12.05.2023р.

До скарги стороною скаржниці додано клопотання про поновлення строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність приватного виконавця Петруся І.Б., в якому сторона боржниці ОСОБА_1 просить поновити строк звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність приватного виконавця щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2023, ВП №71802415.

У поданому клопотанні про поновлення строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність приватного виконавця сторона скаржниці (боржниці) ОСОБА_1 покликається на наступне. Станом на день подання скарги копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2023 року не вручена ні боржнику, ні представниці. Верховний Суд у постанові від 25 січня 2024 року у справі №480/7781/23 виснував, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити день коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення прав, свобод та інтересів; позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду. Вираз «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав; зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №340/1019/19). Отже, вирішальним у визначенні строків звернення до суду є встановлення фактів, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та можливість вчинити дії, направлені на їх відновлення. В аспекті вказаних висновків суд зазначав, що права сторони у виконавчому провадженні щодо обізнаності про стан виконавчого провадження можуть бути належним чином реалізовані лише у випадку вчинення виконавцем дій, спрямованих на надсилання документів у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Зі змісту судових рішень у зазначеній справі, касаційної скарги, змісту заяви позивача щодо поновлення строків на звернення до суду, оскаржувані постанови в порядку, передбаченому статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження», їй не надсилалися. Так, відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Відсутність доказів направлення виконавцем вказаних постанов боржнику свідчить про порушення прав останньої бути обізнаною про хід виконавчого провадження та на здійснення своєчасних процесуальних заходів для запобігання порушенню його прав та охоронюваних законом інтересів. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.10.2019р. у справі №910/22695/13, від 07.07.2022р. у справі №918/539/16, від 30.11.2023р. у справі №380/9077/22. Окремою засадою виконавчого провадження є його гласність та відкритість. Гласність виконавчого провадження стосується його відкритості для широкої громадськості, а власне відкритість означає відкритість інформації про виконавче провадження для його учасників. Важливим проявом відкритості у виконавчому провадженні є відкритість для його сторін інформації стосовно тих виконавчих дій, які вчиняються або вчинятимуться у ньому, забезпечена правом бути завчасно повідомленим виконавцем про час і місце вчинення цих дій. У аспекті забезпечення відкритості цієї інформації також є важливим доступ сторін до автоматизованої системи виконавчого провадження, який, окрім іншого, надає їм (чи принаймні створює відповідні умови) належним чином реалізовувати свої права та обов`язки як учасників виконавчого провадження. Зрештою здійснення виконавчого провадження з дотриманням принципу відкритості впливає на забезпечення іншої засади такої діяльності - права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців. Отже, першочерговим у цьому випадку, є встановлення із матеріалів виконавчих проваджень факту вчинення державним виконавцем належних дій щодо повідомлення боржника про відкриття виконавчих проваджень у відповідності до частини першої статті 28 Закону №1404-VІІІ, із яким ці положення спеціального законодавства пов`язують момент обізнаності боржника про його наявність. Водночас суди попередніх інстанцій сфокусували свою оцінку щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду лише на обізнаності представника позивача про оскаржувані постанови на момент укладення договору про надання правової допомоги з позивачем. Проте, судами попередніх інстанцій не було досліджено та не надано оцінки матеріалам виконавчих провадження щодо наявності доказів на підтвердження належного повідомлення державним виконавцем позивача про відкриття відповідних виконавчих проваджень про винесенні ним постанови в межах цих виконавчих проваджень, що є предметом оскарження у цій справі. Разом із тим, оцінка доводам позивачки щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду має здійснюватися у сукупності і взаємозв`язку із перевіркою судом належного повідомлення боржника про відкриття виконавчих проваджень та вчинення ним дій щодо примусового виконання судових рішень, в тому числі шляхом прийняття відповідних постанов. У цьому аспекті суд зазначає, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10.03.2021р. у справі №580/2465/20, саме із встановленням судом дати отримання учасником виконавчого провадження постанов, винесених у межах виконавчого провадження, тобто часу, з якого йому стало відомо про їх існування, можливо обчислювати строки звернення до суду із позовом про оскарження цих постанов. Крім того, суд зазначає, що Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року та від 11 жовтня 2019 року у справі №910/22695/13 дійшов висновку, що за відсутності обов`язку у сторін виконавчого провадження відстежувати автоматизовану систему виконавчого провадження та за відсутності доказів направлення приватним виконавцем постанови про вчинення дії у виконавчому провадженні (документа виконавчого провадження), є передчасними висновки судів попередніх інстанцій про неповажність наведених скаржником причин пропуску відповідного процесуального строку та про залишення скарги без розгляду. Не направлення державним виконавцем таких документів може свідчити про порушення прав кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника Як уже було зазначено, Законом України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна (частина перша статті 24 Закону). Водночас визначення місця проживання та місця перебування наведено у Законі №1382-IV, відповідно до якого місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно- територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Виходячи з приписів статті 6 Закону №1382-1V, місце проживання підлягає обов`язковій реєстрації, тобто Закон №1382-IV пов`язує місце проживання особи насамперед із зареєстрованим місцем проживання. Таким чином, факт реєстрації особою свого місця проживання безумовно свідчить про те, що особа обрала певну адресу місцем свого проживання. Законом не заборонено особі мати декілька місць проживання, але у будь-якому випадку адреса, зареєстрована особою у встановленому порядку, виходячи з положень частини десятої статті 6 Закону, є офіційною адресою, а отже, особа правомірно очікує, що за цією адресою з нею буде вестися офіційне листування, а також вчинятимуться й інші юридичні дії, що пов`язані з місцем її проживання. Отже, відкриття виконавчого провадження у виконавчому окрузі, до якого належить зареєстрована адреса місця проживання боржника, відповідатиме принципу юридичної визначеності, вимогам, установленим частиною другою статті 2 КАС України та вимогам статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому суд звертав увагу на те, що частина друга статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» пов`язує місце виконання рішення приватним виконавцем з фактичним місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходженням боржника - юридичної особи, а не з адресою, зазначеною у виконавчому документі, як це, наприклад, закріплено у частині першій статті 28 Закону України «Про виконавче провадження». Виходячи з положень статей 9, 18 Закону №1404-VIII, положення статті 27 Закону №1403-VIII, а також положення Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5942-VI, виконавець має реальну можливість перевірити місце знаходження боржника шляхом перевірки необхідної інформації у Єдиному демографічному реєстрі або шляхом запиту до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи. Отже, законодавець, оперуючи поняттям «місце проживання особи», передбачає, що таке місце проживання мас бути особою зареєстровано і суб`єкти владних повноважень зобов`язані враховувати таку інформацію при здійсненні ними владно-управлінських функцій. Таким чином, відсутність прямого обов`язку приватного виконавця перевіряти адресу проживання боржника не спростовує необхідності дотримання ним принципів верховенства права, законності, незалежності, справедливості, неупередженості та об`єктивності; днснознтивносгі, гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, які визначені частиною першою статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів. В іншому випадку, не з`ясування адреси проживання боржника може мати наслідком порушення прав боржника, що виражатиметься у штучному створенні перешкод для вчинення боржником дій, зазначених у статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» (ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій тощо). Суд наголошує, що відсутність прямої вказівки в Законі України «Про виконавче провадження» на обов`язок виконавця перевіряти місце проживання боржника не повинна слугувати інструментом ймовірних порушень прав боржника з боку виконавця - суб`єкта владних повноважень. Оскаржувана постанова в порядку, передбаченому статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржниці не надсилалася та не вручалась, в тому числі і її представнику. Підтверджуючі документи щодо дати ознайомлення зі змістом оскаржуваної постанови відсутні. Ні законодавець, ні суди касаційної інстанції не пов`язують момент обізнаності особи, коли та дізналась про порушене право з ознайомленням з виконавчим провадженням представника. Вирішальним є дата, коли така постанова отримана боржником. Саме дата отримання постанови про відкриття провадження боржником, на переконання сторони заявниці ОСОБА_1 , є часом відліку строків для оскарження. Відповідно до ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого урядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Щодо покликання в ухвалі від 23.02.2023р. на висновки, викладені в Постанові Верховного Суду від 18.01.2020р. у справі №466/948/19, слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 25 січня 2024 року у справі №480/7781/23, у постанові від 10.03.2021р. у справі №580/2465/20 виснували, що саме із встановленням судом дати отримання учасником виконавчого провадження постанов, винесених у межах виконавчого провадження, часу, з якого йому стало відомо про їх існування, можливо обчислювати строки звернення до суду із позовом про оскарження цих постанов. Також 24.02.2022р. президентом України підписано указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Згідно з указом, воєнний стан запроваджується з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та с продовженим по даний час. Законом №2129-ІХ від 15.03.2022 розділ XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2, згідно з підпунктом 4 якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, який набув чинності з 26.03.2022р. - тобто до виникнення спірних правовідносин (12.05.2023р.), а тому є обов`язковим у застосуванні. Тобто, усі строки, які є в Законі, перериваються до припинення або скасування воєнного стану. Згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № І-рп/99, від 05.04.2001 № З-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. З огляду на наведене, сторона скаржниці вважає, що у даному випадку боржником ОСОБА_1 не пропущено строку для звернення зі скаргою на рішення приватного виконавця.

ІІ. Короткий зміст заперечення приватного виконавця на клопотання про поновлення строку звернення зі скаргою.

Приватний виконавець Петрусь І.Б. скерував на адресу суду заперечення на клопотання про поновлення строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність приватного виконавця, у яких зазначив наступне: згідно частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення; відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи; статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом; у частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів; в частині другій статті 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом; із змісту наведених правових норм убачається, що підставою для поновлення строку для подання скарги є факт пропуску заявником такого строку з поважних причин; поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника; перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Приватний виконавець Петрусь І.Б. покликається на те, що як вбачається з клопотання про поновлення строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність приватного виконавця, поданої представником ОСОБА_1 - адвокатом Юнко М.В., постанова про відкриття виконавчого провадження ВП71802415 від 12.05.2023р. на день подання вказаного клопотання ні боржнику, ні її представникам не вручалась, а відтак вона не знала та не мала можливості дізнатись про порушення, на її думку, її законних прав чи інтересів. Однак, аналізуючи матеріали виконавчого провадження, він (приватний виконавець Петрусь І.Б.) стверджує, що дане твердження є безпідставним та таким, що не відповідає дійсності з огляду на наступне. На виконанні у нього (приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся Ігоря Богдановича) перебуває виконавче провадження №71802415 від 12.05.2023 року з примусового виконання виконавчого листа №448/852/21, виданого 26.04.2023 року Мостиським районним судом Львівської області (головуючий суддя Білоус Ю.Б.) про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання та реєстрації (згідно даних виконавчого документу): АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , суми боргу за договором позики від 02 вересня 2019 року - 800 000 (вісімсот тисяч) доларів США, що на момент ухвалення рішення за офіційним курсом гривні щодо долара США, встановленим Національним банком України еквівалентно 23 403 920 (двадцять три мільйони чотириста три тисячі дев`ятсот двадцять) гривень. 12.05.2023 року ним (приватним виконавцем) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71802415, яку скеровано боржнику для виконання, стягувачу до відома. Дана постанова була направлена боржнику ОСОБА_1 12.05.2023р. у відповідності з вимогою ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» рекомендованим поштовим відправленням (копія підтвердження додається). 15.05.2023 року приватним виконавцем було сформовано виклик боржника - фізичної особи, яким зобов`язано боржника з`явитись до виконавця 25.05.2023р. на 14:30 за адресою: АДРЕСА_3 . Саме 25.05.2023 року в офіс приватного виконавця з`явилась представник ОСОБА_1 - адвокат Калюжна Барбара Володимирівна (копія ордеру на надання правничої допомоги додається). В цей же день представнику ОСОБА_1 надано можливість для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження (в тому числі з постановою про відкриття виконавчого провадження). 30.05.2023р. боржником ОСОБА_1 на електронну адресу приватного виконавця було подано заяву (скріплену КЕП) про зняття арешту з її банківського рахунку (копія заяви додається). 08.06.2023р. ОСОБА_1 на електронну адресу офісу приватного виконавця було подано заяву, скріплену КЕП про те, що вартість будь-якого майна буде узгоджуватись нею та стягувачем, а відтак така просить дотримуватись 10 денного терміну передбаченого Законом на узгодження вартості майна. Крім того, у вказаній заяві боржницею було зазначено: «Даною заявою повідомляю приватного виконавця про те, що вартість будь-якого майна, яке буде описане та арештоване в рамках виконавчого провадження про стягнення з мене коштів, буде узгоджуватись, а відтак прошу дотримуватись 10- денного строку встановленого Законом України «Про виконавче провадження» на узгодження вартості майна», що дає чітке розуміння боржником про відкрите щодо неї виконавче провадження та про те, що в межах даного провадження описано та арештовано майно боржника. 09.11.2023р. боржником ОСОБА_1 на електронну адресу приватного виконавця було подано повторну заяву скріплену КЕП, про (на її думку) спеціальний режим використання її банківського рахунку. 07.12.2023р. адвокатом боржниці Єфремової Т.В., - ОСОБА_3 подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. 08.12.2023р. адвокат боржниці ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження та зробила необхідні фотокопії вказаних матеріалів (заява з відміткою про ознайомлення додається). Приватний виконавець Петрусь І.Б. у своїх запереченнях також зазначає, що відповідно до вимог ст.28 Закону України про виконавче провадження боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. В постанові про відкриття виконавчого провадження наявний номер виконавчого провадження та ідентифікатор доступу до Веб відображення Автоматизованої системи виконавчого провадження, де сторони виконавчого провадження мають можливість ознайомлюватись з усіма виконавчими діями та/чи документами виконавчого провадження в мережі Інтернет. Крім того, сторони виконавчого провадження мають можливість ознайомлюватись з усіма виконавчими діями на порталі «ДІЯ» в мережі інтернет та/чи мобільному застосунку «ДІЯ». Щодо твердження боржника (її представника) про обов`язок виконавця встановлювати фактичне місце проживання чи перебування боржника, він (приватний виконавець) вважає це твердження абсурдним, оскільки згідно вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Згідно п.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. 07.12.2023 року, саме на підставі даної вимоги Закону, представником ОСОБА_1 , - адвокатом Юнко М.В. було подано повідомлення про обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, що в свою чергу свідчить про обізнаність боржника та/чи її представників про наявність вказаних вимог Закону. Крім того, приватний виконавець зазначає, що 04.12.2023 року Верховним Судом у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №448/852/21 винесено ухвалу про зупинення виконання рішення суду до закінчення перегляду справи в касаційному порядку. В мотивувальній частині вказаної ухвали вказано, що 28.11.2023р. та 30.11.2023р. адвокатом Юнко М.В. подавались клопотання про зупинення виконання рішення суду та на обґрунтування поданих клопотань представник заявника посилався на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся І.Б. перебуває виконавче провадження від 12.05.2023 року з примусового виконання виконавчого листа №448/852/21, виданого 26.04.2023 року Мостиським районним судом Львівської області. Також вказувалось, що приватним виконавцем здійснюються виконавчі дії щодо реалізації майна боржника в межах виконавчого провадження. Враховуючи викладені факти ознайомлення боржника та її представників з матеріалами виконавчого провадження, можливість відстеження усіх виконавчих дій та участі їх проведенні, формується думка про зловживання боржником ОСОБА_1 та її представником - адвокатом Юнко М.В. процесуальними правами, наданими Законом. Зокрема він (приватний виконавець) вважає, що скарга на дії чи бездіяльність приватного виконавця, як і клопотання про поновлення строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність приватного виконавця, подані представником ОСОБА_1 - адвокатом Юнко М.В., - є необґрунтованими, мають очевидно штучний характер та спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання виконання судового рішення, яке вступило в законну силу, правильність і законність якого підтверджено апеляційною та касаційною інстанціями, що в свою чергу прямо суперечить ст.44 ЦПК України і являється неприпустимим. Просить відмовити в задоволенні клопотання сторони заявниці ОСОБА_1 про поновлення строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність приватного виконавця, поданого представником ОСОБА_1 - адвокатом Юнко М.В. в межах скарги боржника ОСОБА_1 на постанову/рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся Ігоря Богдановича.

ІІІ. Позиція учасників справи.

В судовому засіданні представник скаржниці (боржниці) ОСОБА_1 адвокат Юнко М.В. підтримала заявлене клопотання про поновлення строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність приватного виконавця Петруся І.Б., в якому сторона заявниці ОСОБА_1 просить поновити строк звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність приватного виконавця щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2023, ВП №71802415. В обґрунтування заявленого клопотання представник покликалась на доводи, мотиви та на судову практику, що викладені нею в письмовому клопотанні. Крім того, представник зазначила, що на її переконання строки звернення зі скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся І.Б. про відкриття виконавчого провадження стороною боржниці не пропущено з тих підстав, що станом на даний час боржниця ОСОБА_1 , яка не проживає в Україні, а на території Чехії, не отримувала спірної постанови про відкриття виконавчого провадження; у даному випадку слід керуватися статтею 74 ЗУ «Про виконавче провадження» яка є спеціальною нормою по відношенню до ст.ст.447-453 ЦПК України, а у відповідності до п.10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого згідно із Законом № 2129-IX від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 26 березня 2022 року, визначено, що, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану; 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався, та триває дотепер. Відтак, вважає, що стороною боржниці не пропущено строку звернення з даною скаргою.

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Петрусь І.Б. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про поновлення строку звернення зі скаргою на його (приватного виконавця) дії чи бездіяльність, поданого представником ОСОБА_1 адвокатом Юнко М.В., в межах скарги боржника ОСОБА_1 на його (приватного виконавця) постанову про відкриття виконавчого провадження, покликаючись на доводи, викладені ним у поданому письмовому запереченні. Крім того, покликався на наступне: строки, про які йдеться у п.10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненому згідно із Законом № 2129-IX від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 26 березня 2022 року, це імперативні строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а насамперед це строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання; судова практика, на яку покликалась представник боржниці, щодо переривання строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження», також стосується саме строків пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, а не строків звернення зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність виконавця, які передбачені спеціальним законом статтею 449 Цивільного процесуального кодексу України. Також приватний виконавець зазначив, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження була ним ухвалена 12.05.2023р., а копія такої була скерована боржниці ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» за адресою, зазначеною у виконавчому документі. При цьому, 25.05.2023р. в його (приватного виконавця) офісі була присутньою представник боржниці ОСОБА_1 адвокат Калюжна Б.В., якій в цей же день надано можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження. За кілька днів на його (приватного виконавця) електронну адресу боржниця ОСОБА_1 подала заяву про зняття арешту з її банківського рахунку, яку така підписала власноручним кваліфікованим електронним підписом. Також письмові заяви від імені боржниці, підписані її кваліфікованим електронним підписом, надходили на електронну адресу приватного виконавця ще 08.06.2023р. та 09.11.2023р. Крім того, 07.12.2023р. до нього (приватного виконавця) звернулась представник боржниці ОСОБА_1 адвокат Юнко М.В. із заявою про надання на ознайомлення та зняття копій з матеріалів зазначеного виконавчого провадження, а 08.12.2023р. така ознайомилась з вказаними матеріалами та зняла відповідні копії. З урахуванням письмових заяв, поданих особисто боржницею ОСОБА_1 на його (приватного виконавця) електронну адресу, а також письмових заяв, поданих її представниками, вважає, що боржниця ОСОБА_1 була обізнана про початок примусового виконання судового рішення Мостиського районного суду Львівської області та про існування виконавчого провадження №71802415, відкритого 12.05.2023р. на виконання виконавчого листа №448/852/21, виданого 26.04.2023р. Мостиським районним судом Львівської області.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду клопотання про поновлення строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність приватного виконавця Петруся І.Б., поданого стороною боржниці ОСОБА_1 в межах скарги на постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження. У відповідності до положень ст.450 ЦПК України, неявка стягувача не перешкоджає розгляду відповідного клопотання.

ІV. Обставини справи, встановлені судом.

Заслухавши пояснення представника скаржниці ОСОБА_1 адвоката Юнко М.В. та приватного виконавця Петруся І.Б., суд, проаналізувавши доводи заявленого клопотання про поновлення строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність приватного виконавця Петруся І.Б., а також перевіривши скаргу на дотримання строків звернення з останньою до суду, дійшов до наступного переконливого висновку.

Судом встановлено, що у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петрусь Ігоря Богдановича на виконанні перебуває виконавче провадження №71802415 від 12.05.2023р. з примусового виконання виконавчого листа за №448/852/21, виданого 26.04.2023 року Мостиським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики від 02.09.2019р. в сумі 800 000 (вісімсот тисяч) доларів США, що на момент ухвалення рішення за офіційним курсом гривні щодо долара США, встановленим Національним банком України еквівалентно 23 403 920 (двадцять три мільйони чотириста три тисячі дев`ятсот двадцять) гривень.

Згідно виконавчого листа за №448/852/21, виданого 26.04.2023 року Мостиським районним судом Львівської області, адресою боржниці ОСОБА_1 зазначена адреса: АДРЕСА_1 .

12.05.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71802415 з виконання вказаного виконавчого листа за №448/852/21, виданого 26.04.2023 року Мостиським районним судом Львівської області.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження №71802415 була надіслана боржниці ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням за адресою, зазначеною у виконавчому документі, у відповідності до вимог абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

В постанові про відкриття виконавчого провадження наявний номер виконавчого провадження та ідентифікатор доступу до виконавчого провадження. Даний код дає можливість отримати повний доступ до провадження, а саме: ознайомитись із діями виконавця, а також з усіма документами виконавчого провадження.

15.05.2023 року приватним виконавцем Петрусем І.Б. було сформовано виклик боржника - фізичної особи, яким зобов`язано боржницю ОСОБА_1 з`явитись до виконавця 25.05.2023р. на 14:30 за адресою: АДРЕСА_3 .

У матеріалах виконавчого провадження наявні копія ордеру про надання правничої допомоги ОСОБА_1 серії ВС №1205113 від 16.05.2023р. а також копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого адвокату Калюжній Барбарі Володимирівні, з яких відомо, що з 16.05.2023р. саме адвокат Калюжна Б.В. надавала правничу допомогу боржниці ОСОБА_1 та саме під час виконання рішення суду приватним виконавцем Петрусь І.Б.

30.05.2023р. боржницею ОСОБА_1 на електронну адресу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся І.Б. було подано заяву (скріплену її КЕП), якою боржниця ОСОБА_1 повідомила приватного виконавця про те, що її банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк» є таким, що відкритий для отримання пенсійних виплат, а тому є рахунком зі спеціальним режимом та не підлягає арешту. На підтвердження зазначеної інформації боржниця ОСОБА_1 додала банківську виписку про рух коштів по рахунку. Крім того, у подані заяві така просила зняти арешт з вказаного рахунку.

08.06.2023р. боржницею ОСОБА_1 на електронну адресу офісу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся І.Б. було подано заяву (скріплену її КЕП), якою боржниця ОСОБА_1 повідомила приватного виконавця про те, що вартість будь-якого майна, яке буде описане та арештоване в рамках виконавчого провадження про стягнення з неї ( ОСОБА_1 ) коштів, буде узгоджуватись, а відтак вона ( ОСОБА_1 ) просить дотримуватись 10-денного терміну, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» на узгодження вартості майна.

09.11.2023р. боржником ОСОБА_1 на електронну адресу офісу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся І.Б. було подано заяву (скріплену її КЕП), якою боржниця ОСОБА_1 повторно повідомила приватного виконавця про те, що її банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк» є таким, що відкритий для отримання пенсійних виплат, а тому є рахунком зі спеціальним режимом та не підлягає арешту. На підтвердження зазначеної інформації боржниця ОСОБА_1 додала банківську виписку про рух коштів по рахунку. Крім того, у подані заяві така просила зняти арешт з вказаного рахунку.

07.12.2023р. представником боржниці ОСОБА_1 адвокатом Юнко Марією Василівною подано приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Петрусю І.Б. заяву про надання на ознайомлення та зняття копій з матеріалів виконавчого провадження ВП №71802415, відкритого на підставі виконавчого листа №448/852/21, виданого 26.04.2023р. До поданої заяви адвокат Юнко М.В. надала копію ордеру серії ВС №1246665 від 06.12.2023р.

На вказаній заяві про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження наявний власноручний запис адвоката Юнко М.В., датований 08.12.2023р. наступного змісту «З матеріалами виконавчого провадження ознайомлена, копії з матеріалів знято», посвідчений її (адвоката) особистим підписом.

Цього ж дня, 07.12.2023р. представником боржниці ОСОБА_1 адвокатом Юнко Марією Василівною подано приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Петрусю І.Б. заяву про обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій.

Також суд звертає увагу на те, що на зазначених письмових заявах від 07.12.2023р. адвокат Юнко Марія Василівна, зазначаючи відомості про особу ОСОБА_1 , інтереси якої вона представляє, вказала місцем реєстрації боржниці ОСОБА_1 наступну адресу: АДРЕСА_4 , тобто саме ту адресу, яка зазначена у виконавчому документі та на яку приватним виконавцем надсилались та надсилаються документи виконавчого провадження боржниці ОСОБА_1 , в тому числі копія постанови про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів справи не вбачається, що сторона боржниці ОСОБА_1 (ані боржниця ОСОБА_1 особисто, ані її представники) повідомляли приватного виконавця про зміну боржницею ОСОБА_1 місця проживання чи перебування або її місцязнаходження на виконання вимог ч.4 ст.19 та абз.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник скаржниці (боржниці) ОСОБА_1 адвокат Юнко М.В. ствердила, що боржниця ОСОБА_1 на території України не проживає, а така проживає на території Чехії. Оскаржувана постанова приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся Ігоря Богдановича від 12.05.2023р. про відкриття виконавчого провадження №71802415 в порядку, передбаченому статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження», - боржниці ОСОБА_1 не надсилалася, копія даної постанови боржниці не вручена, боржниця з її змістом не ознайомлена. Не вручена копія даної постанови і їй (представниці ОСОБА_3 ).

В судовому засіданні приватний виконавець Петрусь І.Б. ствердив, що з урахуванням дій сторони боржниці ОСОБА_1 , зокрема письмових заяв, поданих особисто боржницею ОСОБА_1 на його (приватного виконавця) електронну адресу, а також письмових заяв, поданих її представниками, враховуючи викладені факти ознайомлення боржниці та її представників з матеріалами виконавчого провадження, можливості відстеження усіх виконавчих дій та участі в їх проведенні, він вважає, що боржниця ОСОБА_1 ще у травні 2023р. була обізнана про початок примусового виконання судового рішення Мостиського районного суду Львівської області та про існування виконавчого провадження №71802415, відкритого 12.05.2023р. на виконання виконавчого листа №448/852/21, виданого 26.04.2023р. Мостиським районним судом Львівської області.

V. Застосоване законодавство та висновки суду.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Серед основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 18 ЦПК України).

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження (ч.1 ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців.

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Схожа за змістом норма закріплена і у ч.1 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Верховний Суд зауважує, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналогічного правового висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 у справі №2608/20647/12.

З наведених стороною боржниці ОСОБА_1 у скарзі обґрунтувань вбачається, що вони оскаржують постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся І.Б. про відкриття виконавчого провадження ВП №71802415 від 12 травня 2023 року.

Суд вважає за необхідне зазначити, що законодавцем у статті 449 ЦПК України закріплені імперативні строки (10 днів і 3 дні), протягом яких можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення. Тобто, це строки в межах яких особа може звернутися з відповідною скаргою для захисту своїх порушених прав або інтересів.

Щодо доводів сторони скаржниці (боржниці) ОСОБА_1 з приводу того, що у даному випадку в частині строків, протягом яких може бути оскаржена спірна постанова, слід керуватися статтею 74 ЗУ «Про виконавче провадження» яка є спеціальною нормою по відношенню до ст.ст.447-453 ЦПК України, а також п.10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого згідно із Законом № 2129-IX від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 26 березня 2022 року, суд зазначає наступне.

Стаття 74 ЗУ «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до ст.ст.447-453 ЦПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів державної виконавчої служби.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 вересня 2019 року у справі № 920/149/18 викладено висновок, що під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ суду, слід дотримуватися відповідних положень ЦПК України, вміщених у розділі VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень», зокрема, щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом «а» ч.1 ст.449 цього Кодексу.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.123 ЦПК України).

Системний аналіз вказаних процесуальних норм свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зі скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся Ігоря Богдановича про відкриття виконавчого провадження сторона скаржниці (боржниці) ОСОБА_1 звернулась до суду лише 20 лютого 2024 року.

Натомість, матеріалами даної справи підтверджено, що вже з 16.05.2023р. боржниці ОСОБА_1 надавалась правнича допомога адвокатом Калюжною Б.В. та як вбачається з копії відповідного ордеру про надання правничої допомоги така правнича допомога надавалась ОСОБА_1 саме «під час виконання рішення суду приватним виконавцем Петрусь І.Б.». Крім того, боржниця ОСОБА_1 неодноразово особисто зверталась до приватного виконавця Петруся І.Б. з письмовими заявами, підписаними її особистим кваліфікованим електронним підписом. У таких заявах, адресованих приватному виконавцю, ОСОБА_1 зазначала свій статус заявника як «боржник ОСОБА_1 ». Такі звернення мали місце 30.05.2023р., 08.06.2023р. та 09.11.2023р.

Суд звертає увагу на те, що в ході виконання приватним виконавцем Петрусем І.Б. рішення Мостиського районного суду Львівської області від 26.04.2023р. боржниці ОСОБА_1 надавалась правнича допомога адвокатами Калюжною Б.В. та ОСОБА_3 . При цьому, у відповідності до змісту ордерів на надання правничої допомоги від 16.05.2023р. та від 06.12.2023р. така допомога надавалась «під час виконання рішення суду приватним виконавцем Петрусь І.Б.», «у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петрусь Ігоря Богдановича».

Суд вважає, що наведені обставини, зокрема поведінка скаржниці (боржниці) ОСОБА_1 та вчинені нею дії в межах вказаного виконавчого провадження, факти укладень нею договорів про надання правової допомоги з її представниками (адвокатами), первинний з яких мав місце ще 16.05.2023р., а також зміст письмових звернень ОСОБА_1 до приватного виконавця Петруся І.Б., серед яких первинне звернення мало місце ще 30.05.2023р., свідчать про те, що боржниця ОСОБА_1 вже наприкінці травня 2023р. фактично особисто була обізнана з існуванням вказаного виконавчого провадження, в тому числі з наявністю винесеної приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження. В іншому випадку вона б не уклала договору про надання правової допомоги з адвокатом Калюжною Б.В. та не уповноважила адвоката на представництво її інтересів саме «під час виконання рішення суду приватним виконавцем Петрусь І.Б.».

Отже належними та допустимими доказами підтверджується той факт, що ОСОБА_1 було відомо про наявність виконавчого провадження ВП №71802415 принаймні з 30.05.2023 року.

Відтак, суд приходить до переконання про те, що боржниця ОСОБА_1 ще з 30.05.2023р. вважається особисто обізнаною про існування виконавчого провадження ВП №71802415, в тому числі про факт винесення приватним виконавцем Петрусем І.Б. постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2023р., так і про ймовірність порушення її прав у виконавчому провадженні.

Таким чином, сторона скаржниці (боржниці) ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся Ігоря Богдановича про відкриття виконавчого провадження із пропуском строку, встановленого спеціальним законом - п.«а» ч.1 ст.449 ЦПК України.

Щодо клопотання про поновлення строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність приватного виконавця, поданого представником ОСОБА_1 адвокатом Юнко Марією Василівною, суд зазначає про таке.

Згідно з ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В частині другій статті 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Із змісту наведених правових норм убачається, що підставою для поновлення строку для подання скарги є факт пропуску заявником такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З приводу доводів представника скаржниці (боржниці) ОСОБА_1 адвоката Юнко М.В., що боржниця на території України не проживає, а така проживає на території Чехії, відтак така не могла отримати виконавчих документів, надісланих за адресою, зазначеною у виконавчому документі, то суд вважає за необхідне зазначити, що на адресу приватного виконавця не подавались заяви про зміну боржницею ОСОБА_1 місця її проживання чи перебування (у тому числі зміну її реєстрації) або місцезнаходження згідно вимог ч.4 ст.19, абз.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, інтереси боржниці ОСОБА_1 в ході зазначеного виконавчого провадження представляли адвокати. Також суд звертає увагу на те, що в письмових заявах від 07.12.2023р., адресованих приватному виконавцю Петрусю І.Б., адвокат Юнко Марія Василівна, зазначаючи відомості про особу ОСОБА_1 , інтереси якої вона представляє, вказала місцем реєстрації боржниці ОСОБА_1 наступну адресу: АДРЕСА_4 , тобто саме ту адресу, яка зазначена у виконавчому документі та на яку приватним виконавцем надсилались та надсилаються документи виконавчого провадження боржниці ОСОБА_1 , в тому числі копія постанови про відкриття виконавчого провадження.

З приводу доводів представника скаржниці (боржниці) ОСОБА_1 адвоката Юнко М.В. про те, що станом на день подання скарги (20.02.2024р.) копія оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2023 року не вручена і їй (представниці ОСОБА_3 ), то суд враховує те, що приватним виконавцем подано на адресу суду копію заяви адвоката Юнко М.В. про надання на ознайомлення та зняття копій з матеріалів виконавчого провадження ВП №71802415, на якій наявний власноручний запис адвоката Юнко М.В., датований 08.12.2023р. наступного змісту «З матеріалами виконавчого провадження ознайомлена, копії з матеріалів знято», посвідчений її (адвоката) особистим підписом.

З урахуванням наведеного, в тому числі фактів представництва інтересів боржниці ОСОБА_1 в ході зазначеного виконавчого провадження адвокатами, які могли своєчасно звернутись з відповідною скаргою, проте наданим таким правом не скористались, суд вважає, що вказані стороною скаржниці (боржниці) ОСОБА_1 обставини не є достатніми, переконливими для поновлення пропущеного строку для подання скарги та не відносяться до непереборних, пов`язаних із дійсними істотними труднощами, а також не належать до тих, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Таким чином, беручи до уваги, що стороною скаржниці (боржниці) ОСОБА_1 не доведено належними та достатніми доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою на рішення приватного виконавця, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав у поновленні строку для подання даної скарги.

Згідно п.5 постанови Пленуму ВСУ №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено, залишається без розгляду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За наведених обставин, зважаючи на те, що скарга подана після закінчення процесуального строку встановленого законом і судом відмовлено в поновленні такого строку з огляду на відсутність поважних причин такого пропуску, суд приходить до переконливого висновку про залишення скарги без розгляду у зв`язку із пропуском встановленого законом процесуального строку для подання скарги.

Керуючись статтями 126, 260, 353, 354, 447-449 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У клопотанні про поновлення строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність приватного виконавця, поданого представником ОСОБА_1 адвокатом Юнко Марією Василівною, в межах скарги боржника ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся Ігоря Богдановича про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Скаргу боржниці ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся Ігоря Богдановича про відкриття виконавчого провадження, подану адвокатом Юнко Марією Василівною, - залишити без розгляду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 26.04.2024р.

Суддя Ю.В. Кічак