У Х В А Л А

19 березня 2024 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Якимець О. І., розглянувши заяву представників позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відвід судді у справі № 758/12582/14ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерного Товариства «Сенс Банк» (колишня назва Акціонерне Товариство «Альфа-Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

у провадженні головуючої судді Подільського районного суду м. Києва Ларіонової Н. М. перебуває вищевказана справа.

07 березня 2024 року представниками позивача подано до суду заяву про відвід судді Ларіонової Н. М. у справі № 758/12582/14-ц. В обґрунтування заяви покликаються на те, що 05.03.2024 під час підготовчого засідання у справі головуючим суддею відмовлено у клопотанні представників позивача про розгляд усної заяви про відвід судді та не надання достатнього часу представнику позивача для підготовки письмової заяви про відвід судді. Такі дії судді викликають у сторони позивача сумніви у неупередженості та безсторонності судді. Просять заяву задовольнити та відвести суддю від розгляду даної справи.

Ухвалою головуючого судді від 15 березня 2024 року визнано необґрунтованим відвід судді, а питання про її відвід передано для визначення судді, яка не входить до складу суд у цій справі в відповідності до ст. 33 ЦПК України для вирішення заявленого питання.

Питання про відвід судді вирішується без повідомлення учасників справи у відповідності до ч. 8 ст. 40 ЦПК України.

Дослідивши доводи заяви про відвід головуючому судді, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 40 цього Кодексу питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Практика цього суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. При вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді або органу, що засідає у вигляді суду присяжних, позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Попри те, вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду.

Європейський суд з прав людини в п. 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Щодо мотивів з яких заявлений відвід головуючому судді, а саме відмовлено у клопотанні представників позивача про розгляд усної заяви про відвід судді та не надання достатнього часу представнику позивача для підготовки письмової заяви про відвід судді не можуть свідчити про необ`єктивність та упередженість судді Ларіонової Н. М., адже такі зводяться лише до незгоди із процесуальними рішеннями головуючого судді щодо визнання неподаною заяви про відвід у письмовій формі.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що обставини, які наведені представника позивача у заяві про відвід судді не підтверджують наявність підстави передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, адже є незгодою із процесуальними рішеннями головуючого судді, а тому суд прийшов до висновку про безпідставність, необґрунтованість та недоведеність заявленого представника позивача відводу судді, а відтак у заяві про відвід судді у справі № 758/12582/14-ц необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 259-261, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

в задоволенні заяви представників позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відвід судді Ларіонової Н. М. у справі № 758/12582/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерного Товариства «Сенс Банк» (колишня назва Акціонерне Товариство «Альфа-Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала підписана суддею 19 березня 2024 року.

Суддя О. І. Якимець