ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 травня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 733/1414/23

Головуючий у першій інстанції Карапиш Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/599/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

учасники справи: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2024 року (місце ухвалення м. Ічня, дата складення повного тексту судового рішення 05.02.2024) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог посилалось на те, що між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 13229-09/2021 від 19.09.2021, за умовами якого остання отримала від кредитодавця грошові кошти в розмірі 6000 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківську картку терміном на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 456,25% річних, що становить 1,25 % на добу від суми кредиту за час користування ним. Також посилається, що з правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» www.zekredit.com.ua позичальник ознайомилася до укладення Договору та до яких позичальник приєдналася підписавши такий Договір електронним підписом одноразового ідентифікатора.

Вказує, що 31.01.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 31012023, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 13229-09/2021 від 19.09.2021 і відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 17100 грн, з яких: 6000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11100,00 грн сума заборгованості за відсотками.

Крім того, як зазначає позивач, 02.12.2021 між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та відповідачкою був укладений договір надання фінансового кредиту № /755081 від 02.12.2021, відповідно до якого остання отримала від кредитодавця грошові кошти в розмірі 5000 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківську картку терміном на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 456,25% річних, що становить 1,25 % на добу від суми кредиту за час користування ним. Також посилається, що з публічною пропозицією (офертою) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, які розміщені на сайті ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» www.eurogroshi.com.ua позичальник ознайомилася до укладення Договору та до яких позичальник приєдналася підписавши такий Договір електронним підписом одноразового ідентифікатора.

За доводами позову, 12.08.2022 між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 12082022, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № /755081 від 02.12.2021 і відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 13750,00 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8750,00 грн сума заборгованості за відсотками.

Як вказує позивач, термін повернення грошових коштів за договорами наступив, але відповідачка ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повернула, проценти за користування кредитами не сплачує, а з моменту отримання права вимог до відповідача за кредитними договорами, позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій.

У позові ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості:

за кредитним договором № 13229-09/2021 у розмірі 17100 грн, з яких: 6000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 11100 грн сума заборгованості за відсотками;

за кредитним договором № /755081 у розмірі 13750 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 8750,00 грн сума заборгованості за відсотками,

всього у загальному розмірі 30850 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Ічнянського районного суду від 05.02.2024 позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ»:

- заборгованість за кредитним договором № 13229-09/2021 в розмірі 17100,00 грн, з яких: 6000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11100,00 грн сума заборгованості за відсотками;

- заборгованість за кредитним договором № /755081 в розмірі 13750,00 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8750,00 грн сума заборгованості за відсотками, а всього стягнути заборгованість в розмірі 30850 (тридцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду обґрунтовано доведеністю факту неналежного виконання зобов`язання за кредитними договорами, наявність заборгованості, яку відповідачка не сплатила в добровільному порядкута не спростувала, що є підставою для стягнення заборгованості на користь позивача.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Лишко В.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Ічнянського районного суду від 05.02.2024 та стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

За доводами апеляційної скарги судом першої інстанції належним чином не встановлено всіх обставин, що мають значення для справи; застосував односторонній підхід до оцінки доказів та недотримався вимог процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що наявні в матеріалах справи паперові копії кредитних договорів створювалися у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вони підписувалися електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа.

Вказує, що наявні в матеріалах справи паперові копії спірних кредитних договорів не можуть вважатись електронними документами (копіями електронних документів), оскільки не відповідають вимогам ст. 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належними доказами укладення договорів між відповідачем та кредиторами.

Тому вважає, що суд має перевіряти оригінал поданого в електронній формі документа, а не його паперову копію. Оригіналом є саме документ в електронній формі, а його паперова форма відтворена на папері копія, тому суд має досліджувати на предмет підписання електронний документ, а не його паперову копію.

В обґрунтування зазначених доводів заявник посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 22.03.2023 у справі № 755/1549/22.

Заявник посилається, що суду не було надано доказів надсилання ОСОБА_1 алфавітно-цифрової послідовності.

За доводами скарги, розрахунок заборгованості за договором №13229-09/2021, наданий позивачем зроблений ним за період з 31.01.2023 по 31.07.2023, тобто після укладення договору факторингу та зроблений не первісним кредитором, а позивачем.

Як зазначає заявник, розрахунок заборгованості не є детальним, у ньому не вказано за який період було нараховано відсотки, відсоткову ставку, яка сума заборгованості нарахована за кожен день прострочення, а судом першої інстанції не було перевірено правильність проведених розрахунків, що привело до безпідставного стягнення сум грошових коштів з позичальника.

За твердженням заявника, за умовами договору № 13229-09/2021 від 19.09.2021 кредит у розмірі 6000,00 грн був наданий строком на 30 днів, тобто до 18.10.2021 з відсотковою ставкою 456,25% за рік в розрахунку 1,25% на добу, тому сума заборгованості за вказаним договором складає 8250 грн, з яких 6000 грн основна сума боргу, 2250 грн заборгованість по відсоткам (6000 грн х 1,25% х 30 дн). Аналогічний розрахунок заявник здійснений щодо кредитного договору № /755081 від 02.12.2021, за умовами якого кредит був наданий у розмірі 5000 грн строком на 30 днів з відсотковою ставкою 1,25% на добу, тому сума заборгованості складає 6875 грн, з яких 5000 грн сума основного боргу, 1875 грн заборгованість за відсотками (5000 грн х 1,25% х 30 дн.)

Зазначає, що вказані розрахунки здійснені в межах строку кредитування та узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16.

Також заявник вказує, що на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісних кредиторів ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», останнім надано, зокрема, договори факторингу, витяги з реєстрів боржників, акти приймання-передачі реєстрів боржників, але в якості доказів позивач надав суду лише окремі аркуші Договорів факторингу, а саме «1», «З», «9», які не можна розглядати як належний, допустимий та достовірний доказ у розумінні ст. 77, 78, 79 ЦПК України.

Крім того, заявник посилається на те, що позивачем не надано та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок останніх; у матеріалах справи відсутні реєстри боржників за договором факторингу, а з наданих доказів неможливо встановити чи було включено до Реєстру боржників ОСОБА_1 . Вважає, що надані позивачем витяги з реєстрів боржників, які були одноособово сформовані позивачем, не містять будь-яких реквізитів (підписів сторін, печаток, первісного джерела його формування), а без відповідних його реквізитів не можливо встановити, що дійсно між вказаними товариствами було досягнуто згоди щодо відчуження права вимоги, саме за спірним договором, до позивача.

Заявник вважає, що оскільки у долучених аркушах договорів факторингу було приховано ціну продажу тому відсутня можливість пересвідчитись у тому, що умову оплатності було виконано у повному обсязі, а відтак і дійсність переходу прав вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» є сумнівною та грунтується на припущеннях. Тому у справі відсутні належні та достовірні докази передачі права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» від первісних кредиторів.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Макарова Л.В. просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_1 адвокатом Лишко В.А., а рішення Ічнянського районного суду від 05.02.2024 залишити без змін. В обґрунтування посилається, що клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на о тримання кредиту на cайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Клієнт обирає персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет і при підписанні документів на і телефонний номер Клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці, тому електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Тому вважає, що позивачем доведено факт укладення кредитних договорів відповідачем в електронній формі, оскільки у відповідності до умов кожною з кредитних договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні Кредитних договорів. В обґрунтування зазначених доводів заявник посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 16.12.2020 у справі № 561/77/19. Зазначає, що договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Також посилається, що відповідач не скористався своїм правом, передбаченим Законом України «Про захист прав споживачів», відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, а натомість згідно умов кожного з кредитних договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону, вказаний Позичальником при укладанні Кредитних договорів. Заявник не погоджується з доводами скарги щодо не надання первинних бухгалтерських документів та зазначає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, оскільки не є первісним кредитором, а первинні документи складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит. Вказує, що при заповненні форм на сайті товариства позичальником власноручно зазначено реквізити платіжної картки і первісним кредитором були надані докази перерахування коштів та детальний розрахунок заборгованості, факт отримання грошових коштів за кредитними договорами відповідачем в апеляційній скарзі не заперечується. Також посилається, що відповідач вчиняв дії, направлені на погашення заборгованості, що свідчить про згоду з усіма умовами договору, а первісними кредиторами нарахування заборгованості за укладеними договорами здійснювалось виключно згідно умов цих договорів та з урахуванням здійсненних Позичальником платежів. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача і просило суд стягнути з відповідача ту заборгованість, яка була нарахована первісними кредиторами. Як стверджує заявник, позивачем було надано суду першої інстанції всі докази відступлення права вимоги за кредитними договорами, укладеними з ОСОБА_1 , а оскільки Реєстри боржників до Договорів Факторингу містять інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватись у визначеному законом порядку, суду було надано було Витяги з Ресстрів боржників, що містить лише дані ОСОБА_1 . Вважає, що оскільки кредитні договори, укладені з ОСОБА_1 , договори факторингу з ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, тому, в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Судом встановлено, що 19.09.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 13229-09/2021, за умовами якого остання отримала від кредитодавця грошові кошти в розмірі 6000 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківську картку останньої терміном на 30 днів до 18.10.2021 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 456,25% річних, що становить 1,25 % на добу від суми кредиту за час користування ним. З правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» www.zekredit.com.ua ОСОБА_1 ознайомилася до укладення Договору та до яких позичальник приєдналася підписавши такий Договір електронним підписом одноразового ідентифікатора та останній був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреси, реквізити та підписи сторін (а.с. 8-9).

На підтвердження перерахування кредитних коштів в матеріалах справи міститься лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 11.10.2023 Вих. № 2919_15, яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, має ліцензію Національного банку України № 3 від 11.11.2013 року та на підставі договору про переказ коштів № ФК-150920 від 15.09.2020, укладеного між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення», повідомляє про перерахунок 19.09.2021 6000,00 грн на платіжну картку клієнта НОМЕР_1 (а.с. 88).

Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 31012023, за умовами якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права грошової Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права грошової Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 20-23).

Згідно Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 на загальну суму 17100,00 грн, з яких: 6000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11100,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 24).

Відповідно розрахунку суми заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 13229-09/2021 від 19.09.2021 року за період з 19.09.2021 по 30.01.2023 така заборгованість становить 17100,00 грн, з яких: 6000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11100,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 25,89-94).

Також судом встановлено, що 02.12.2021 між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 був укладений договір надання фінансового кредиту № /755081, за умовами якого остання отримала від кредитодавця грошові кошти в розмірі 5000 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківську картку останньої терміном на 30 днів, тобто до 31.12.2021, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 456,25% річних, що становить 1,25 % на добу від суми кредиту за час користування ним. З публічною пропозицією (офертою) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, які розміщені на сайті ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» www.eurogroshi.com.ua позичальник ознайомилася до укладення Договору та до яких позичальник приєдналася підписавши такий Договір електронним підписом одноразового ідентифікатора та останній був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреси, реквізити та підписи сторін (а.с. 30-33).

На підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачці в матеріалах справи міститься Інформаційна довідка від 10.08.2023, якою ТОВ «Платежі Онлайн», як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє про успішно проведену транзакцію через платіжний сервіс «Platon» перерахунок 02.12.2021 5000,00 грн на платіжну картку клієнта НОМЕР_1 (а.с. 106).

За матеріалами справи, 12.08.2022 між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 12082022, відповідно до умов якого ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права грошової Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» права грошової Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 35-37).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 13750,00 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8750,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 38).

Згідно розрахунку суми заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № /755081 від 02.12.2021 за період з 12.08.2022 по 31.07.2023 така заборгованість становить 13750,00 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8750,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 39,107-108).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності факту неналежного виконання зобов`язання за кредитними договорами, наявність заборгованості, яку відповідачка не сплатила в добровільному порядкута не спростувала, що є підставою для стягнення заборгованості на користь позивача.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з визначеним судом першої інстанції розміром стягнутої судом заборгованості за кредитним договором, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 19.09.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту в електронній формі і який підписаний відповідачкою шляхом використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».

Також, 02.12.2021 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 був укладена індивідуальна частина договору про надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту та Паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачкою шляхом використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».

У вказаних договорах сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту (позики), сплати відсотків за користування кредитом (позикою) розмір і тип процентної ставки.

Кредитні договори є дійсними, у судовому порядку не оскаржувались відповідачем. ОСОБА_1 не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції належних і допустимих документальних доказів на спростування факту укладення договору про надання фінансового кредиту з ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та договору на умовах фінансового кредиту з ТОВ «КУ «Європейська кредитна група».

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні документальні підтвердження укладення кредитних договорів, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом як підстава для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки за нормами ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно не можливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачкою не надано.

Згідно зі п.п. 6.1. п.6 Кредитного договору від 19.09.2021, цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до реквізитів вищезазначеного Кредитного Договору, ОСОБА_1 підписала договір електронним підписом 9390.

Підпунктом 6.8. п.6 Кредитного договору передбачено, що підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства.

Згідно зі п.п. 6.1. п.6 Кредитного договору від 02.12.2021, цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до реквізитів вищезазначеного Кредитного Договору, ОСОБА_1 підписала договір електронним підписом R98928.

Підпунктом 6.6. п.6 Кредитного договору передбачено, що підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, а також Положення про конфіденційність товариства, Повідомлення про обробку персональних даних та клієнтів товариства та згоди на передачу і отримання інформації до та з БКІ, а також від операторів мобільного зв`язку.

Крім того, апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи наявні заявки ОСОБА_1 від 22.10.2021, 30.10.2021, 07.11.2021, 14.11.2021, 27.11.2021, 12.12.2021, 19.12.2021, 27.12.2021(а.с. 96-103), на відстрочення виконання зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту, укладеного 19.09.2021 з ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ».

Таким чином, встановлено, що договори між первісними кредиторами та відповідачкою ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті первісних кредиторів подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання кредитних договорів.

Встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачкою кредитні договори не були би укладеними сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що спірні договори укладені сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цих договорів сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст. 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Окрім цього, звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «ЄАПБ» надала належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитними договорами, а також наявність у відповідачки грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем.

Апеляційний суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором і взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачені в договорі строки грошові кошти (позики та кредиту) та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка не сплачувалась ні новому, ні попередньому кредитору.

Апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_1 не зверталась до позивача із письмовою заявою про припинення дії договору ні до первісного кредитора, ні до його правонаступника.

Не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом доводи скарги про те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісних кредиторів ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», а також про те, що позивачем не надано та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок останніх, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Отже, за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.

У справі, яка переглядається, встановлено, що відступлення прав вимоги за вказаними кредитними договорами було здійснено шляхом укладення 12.08.2022 ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» за Договором факторингу відступили ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги (а.с. 35-36).

Згідно п.1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Пунктом 1.2 Договору факторингу передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №12082022 від 12.08.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_2 в сумі 13750,00 грн, з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8750 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею (а.с. 38).

Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» зобов`язується протягом десяти робочих днів з дати відступлення права вимоги за Кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія» «Європейська агенція з повернення боргів» повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «Фінансова компанія» «Європейська агенція з повернення боргів», надати інформацію, передбачену чинним законодавством, про ТОВ «Фінансова компанія» «Європейська агенція з повернення боргів» у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.

12.08.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №12082022 від 12.08.2022, згідно якого Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 14361, після чого з урахуванням п. 1.2 Договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022, від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості до боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 37).

Згідно наявної у матеріалах справи копії платіжного доручення № 18618 від 15.08.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» 2282279,72 грн плату за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 (а.с. 124).

Також апеляційним судом встановлено, що 13.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений Договір факторингу №13012023, за умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає за плату належне йому право вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія» «Європейська агенція з повернення боргів» приймає право вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 20-22).

Пунктом 1.1. Договору факторингу передбачено, що Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 на загальну суму у розмірі 17100 грн, з яких: 6000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11100,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею (а.с. 24).

Згідно п. 1.2. Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонамим Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

У п. 1.6. Договору факторингу сторони погодили, що права вимги вважаються прийнятими Фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним Акту прийому-передачі Реєстру Боржників (Додаток № 2).

31.01.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 31012023 від 31.01.2023, згідно якого Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 5577, після чого з урахуванням п. 1.2 Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023, від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості до боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 23).

Згідно наявної у матеріалах справи копії платіжної інструкції № 19332 від 03.02.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» 921572,67 грн плату за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023 (а.с. 116).

З огляду на те, що договори факторингу не є нікчемними за законом та не визнані судом недійсним, ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі чинних договорів набуло право вимоги до відповідачки за кредитними договорами, а отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Апеляційний суд вважає, що доводи скарги фактично зводяться до незгоди з укладеними між товариствами договорами факторингу, проте відповідачка не зверталася до суду з позовом про визнання недійсними правочинів щодо відступлення права вимоги за кредитними договорами новому кредитору і обставини щодо правомірності таких правочинів знаходяться поза межами розгляду даної справи.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Разом з тим, дійшовши правильного висновку щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вказаними кредитними договорамип, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо розміру відсотків за користування кредитами.

Так, пред`являючи вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту № 13229-09/2021 від 19.09.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками у розмірі 11100 грн.; за договором кредиту №/755081 від 02.12.2021 заборгованість за відсотками у сумі 8750 грн.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023 ТОВ «ФК «ЕАПБ»» набуло права грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 17100 грн з яких: 6000 грн заборгованість за тілом; 11100 грн заборгованість за відсотками (а.с. 24).

Задовольняючи позовні вимоги у відповідній частині (у тому числі, їх розмір і порядок нарахування), суд першої інстанції посилаючись на умови договору позики та Договору факторингу, не врахував, що згідно умов Договору про надання фінансового кредиту № 13229-09/2021 від 19.09.2021 строк кредитування складає 30 днів (до 18.10.2021), який підписаний електронним підписом кредитодавця та споживача (а.с. 8-9).

Відповідно до п. 1.3. Договору від 19.09.2021 за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 456,25% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,25% (процентів) на добу. Пнуктом 1.4.Договору передбачено, що для Клієнта, якому Товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування проентів в цей час здійснюється за ставкою 0,5% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 30 днів з моменту надання кредиту.

Згідно п. 2.3. Договору у разі недотримання умов, встановлених п. 1.4. цього Договору та/або у разі пролонгації кредиту нарахування процентів здійснюється на загальних умовах з стандартною процентною ставкою з першого дня користування кредитними коштами відповідно до п. 1.3. цього Договору, при цьому Клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору.

Також у Договорі зазначено, що невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства (п. 1.7. Договору).

Проте, позивачем не долучено до матеріалів справи Правила, які є невід`ємною частиною договору та містять положення щодо порядку застосування та механізму нарахування відсотків, умови пролонгації договору, а тому знаходить, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості за договором кредиту від 19.09.2021 у заявленому позивачем розмірі.

Апеляційний суд враховує, що згідно Графіку розрахунків загальна вартість кредиту за договором від 19.09.2021 у грошовому вираженні становить 8250 грн (а.с. 10 зворот).

Матеріали цивільної справи не містять належних доказів пролонгації сторонами строку дії договору про надання фінансового кредиту від 19.09.2021.

За встановлених обставин розмір заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами по договору № 13229-09/2021 від 19.09.2021 з врахуванням його умов щодо розміру відсотків за користування кредитом має складати 2250 грн (6000 грн х 456,25 % х 30 днів:365:100), а не 11100 грн, як помилково стягнуто судом першої інстанції, а тому рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсотках за договором № 13229-09/2021 від 19.09.2021 підлягає зміні із визначенням до стягнення суми відсотків 2250 грн, а всього за договором 8250 грн за вказаним договором.

Крім того, перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 ТОВ «ФК «ЕАПБ»» набуло права грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 13750 грн з яких: 5000 грн заборгованість за тілом; 8750 грн заборгованість за відсотками (а.с. 38).

Задовольняючи позовні вимоги у відповідній частині (у тому числі, їх розмір і порядок нарахування), суд першої інстанції посилаючись на умови договору позики та Договору факторингу, не врахував, що згідно умов Договору про надання грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту № /755081 від 02.12.2021 строк кредитування складає 30 днів (до 31.12.2021), який підписаний електронним підписом кредитодавця та споживача (а.с. 30-31).

Відповідно до п. 1.3. Договору від 02.12.2021 за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 456,25% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,25% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. У п. 1.5. Договору сторони погодили, що з метою поглиблення довіри до Товариства Клієнту може бути запропонований індивідуальний промокод для зниження стандартної процентної ставки.

Згідно п. 2.3. Договору якщо відповідо до п. 1.5. цього Договору, скориставшись промокодом, Клієнт прострочить виконання зобов`язання, нараховані згідно умов Договору проценти підлягають перерахуванню за стандартною процентною ставкою з першого дня прострочення, при цьому Клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору.

Також у Договорі зазначено, що невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою елеутронних зсобів, яка розміщена на сайті Товариства (п. 1.8. Договору).

Проте, позивачем не долучено до матеріалів справи вказану Публічну пропозицію (оферту), які є невід`ємною частиною договору та містять положення щодо порядку застосування та механізму нарахування відсотків, а тому знаходить, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості за договором позики від 02.12.2021 у заявленому позивачем розмірі.

Апеляційний суд враховує, що згідно Додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № /755081 загальна вартість кредиту за договором від 02.12.2021 у грошовому вираженні становить 6875 грн (а.с. 32).

За встановлених обставин розмір заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами по договору № /755081 від 02.12.2021 з врахуванням його умов щодо розміру відсотків за користування кредитом має складати 1875 грн (5000 грн х 456,25 % х 30 днів:365:100), а не 8750 грн, як помилково стягнуто судом першої інстанції, а тому рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсотках за договором № /755081 від 02.12.2021 підлягає зміні із визначенням до стягнення суми відсотків 1875 грн, а всього за договором 6875 грн за вказаним договором.

За викладених вище підстав, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині не ґрунтується на вимогах закону і матеріалах справи та підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом за договором № 13229-09/2021 від 19.09.2021 з 11100,00 грн до 2250 грн, а за договором № /755081 від 02.12.2021 з 8750 грн до 1875 грн. Тому враховуючи викладене, підлягає зменшенню загальний розмір стягнутої заборгованості за цими кредитними договорами з 30850,00 грн до 15125 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» на суму 15125 грн (30850 грн від 15125 грн становить 49 %), слід змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судового збору, зменшивши загальну суму з 2684 грн до 1315,16 грн ((2684 грн х 49 % :100%).

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню на суму 15725,00 грн, тобто на 51 %, у матеріалах справи наявні належні докази понесення відповідачкою витрат по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи (а.с. 170), то відповідно з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 2053,26 грн (4026 грн х 51%) за апеляційний розгляд справи.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат ЛишкоВ.А. просив також стягнути витрати на правову допомогу в апеляційному суді у розмірі 6000 грн.

Відповідно до пунктів першого та другого частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18, від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц.

Відповідно до висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

На підтвердження витрат на правову допомогу заявником у порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України, до апеляційної скарги надано договір про надання правничої допомоги від 29.09.2023 (а.с. 164), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Лишка В.А. (а.с. 165), ордео на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 166), акт про прийняття-передачі наданих послуг від 01.03.2024 (а.с. 164), розрахунок витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги від 01.03.2024 (а.с. 168), копія квитанції до прибуткового касового ордеру від 01.03.2024 про сплату за правову допомогу у справі у розмі 6000 грн (а.с. 169).

Згідно Акту про прийняття-передачу наданих послуг від 01.03.2024 адвокатом були надані такі послуги: аналіз рішення Ічнянського районного суду по справі № 733/1414/23, консультація з клієнтом щодо можливості оскарження рішення суду першої інстанції 2 год. вартістю 2000 грн; складення апеляційної скарги, підготовка додатків до неї, подання до Чернігівського апеляційного суду 5 год. вартістю 4000 грн.

Такий розмір витрат на правничу допомогу колегія суддів апеляційного суду вважає завищеним.

ОСОБА_1 в передбаченому частиною восьмою статті 141 ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн, проте апеляційний суд враховує складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співмірності та пропорційності задоволених вимог (апеляційнае скарга задоволена на 51%), доходить висновку, що витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн є неспівмірними з розумною необхідністю витрат для цієї справи та не пропорційними до розміру задоволених витрат, а тому підлягають зменшенню до 3060 грн, які підлягають стягненню з ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 376, ст. 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2024 року змінити в частині визначення розміру стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № 13229-09/2021, зменшивши суму стягнення з 17100 грн до 8259 грн, за договором № /755081, зменшивши суму заборгованості з 13750 грн до 6875 грн та розміру стягнутих судових витрат, зменшивши суму судового збору з 2684 грн до 1315,16 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_3 ) судовий збір за апеляційний розгляд справи у розмірі 2053,26 грн та витрати за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в сумі 3060 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 07.05.2024.

Головуючий Судді :