ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 березня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/5601/23

Головуючий у першій інстанції Ковальова Т. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/358/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Мамонової О.Є.,

суддів Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «АКОРДБАНК»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "АКОРДБАНК" на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 листопада 2023 року (проголошено о 09:39, повний текст складено 22.11.2023) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "АКОРДБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «АКОРДБАНК» (далі по тексту - ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки на користь банку:

1) суму заборгованості станом на 19.06.2023 за кредитним договором №СІК-181220/181-00 від 18.12.2020 у розмірі 139 682,57 грн, що складається із:

- простроченої суми заборгованості по кредиту 33 246,19 грн;

- простроченої суми заборгованості по процентам 21 496,85 грн;

- простроченої заборгованості по комісії 33 815,72 грн;

- строкової суми заборгованості по кредиту 50 610,80 грн;

- строкової суми заборгованості по процентам 513,01 грн;

2) суму сплаченого судового збору в розмірі 2684 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.12.2020 між ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» та відповідачкою підписано заяву-пропозицію №СІК-181220/181-00, згідно якої остання прийняла пропозицію укласти кредитний договір та приєдналася до Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», що розміщені в мережі Інтернет на офіційному Інтернет-сайті банку www.accordbank.com.ua , які разом із заявою-пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають договір про надання споживчого кредиту.

Позивач зазначав, що на виконання умов кредитного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю, кошти надав, а позичальник, отримавши кредитні кошти, своїх зобов`язань по поверненню кредиту за кредитним договором належним чином не виконує.

Указував, що станом на 19.06.2023 у відповідачки виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 139 682,57 грн, що складається із:

- простроченої суми заборгованості по кредиту 33 246,19 грн;

- простроченої суми заборгованості по процентам 21 496,85 грн;

- простроченої заборгованості по комісії 33 815,72 грн;

- строкової суми заборгованості по кредиту 50 610,80 грн;

- строкової суми заборгованості по процентам 513,01 грн.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.11.2023 позовні ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПуАТ «КБ «Акордбанк» заборгованість за кредитним договором №СІК-181220/181-00 від 18.12.2020 у сумі 83 986,09 грн, понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 610,40 грн, а всього стягнуто 85 596,49 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за комісією у розмірі 33 815,72 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» в повному обсязі, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» суму заборгованості станом на 19.06.2023 за кредитним договором №СІК-181220/181-00 від 18.12.2020 у розмірі 139 682,57 грн, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд застосував редакцію ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка втратила чинність на момент укладання кредитного договору та не застосував ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за розрахунково-касове обслуговування кредиту, послався на правові висновки Верховного суду, які не стосуються предмета спору, натомість не врахував правових висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №463/2891/21 та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.

Заявник зазначає, що Законом України «Про споживче кредитування» прямо передбачено можливість встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування. Таким чином, умова договору щодо становлення щомісячної комісії не може бути визнана нікчемною на підставі ст. 215 ЦПК України, адже законом не передбачена недійсність умови кредитного договору щодо встановлення комісії за розрахунково-касове обслуговування.

Указує, що відповідно до п.п. 2.5 Заяви-Пропозиції № СІК-181220/181-00 від 18.12.2020 розмір щомісячної комісії становить 1,99%, а графіком платежів (Додаток № 1 до Заяви-пропозиції) встановлено, що щомісячна комісія сплачується саме за розрахунково-касове обслуговування.

Наголошує, що з огляду на те, що всі послуги, які надавалися відповідачу є визначеними кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, Правилами банку та не суперечать Закону, ОСОБА_1 перед укладенням договору з ними ознайомилася і погодилася, відсутні будь-які підстави для визнання умови про сплату щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування нікчемною.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 тривалий час виконувала умови договору, не мала жодних заперечень щодо дійсності його положень, перед укладенням кредитного договору вона ознайомилася з Паспортом споживчого кредиту, отримала всі необхідні роз`яснення, не мала жодних зауважень щодо умов договору, підписавши кредитний договір, засвідчила, що погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині вирішення позовних вимог банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 33 815,72 грн.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином рішення суду в частині вирішення позовних вимог банку до ОСОБА_1 про стягнення простроченої суми заборгованості по кредиту 33 246,19 грн, простроченої суми заборгованості по процентам 21 496,85 грн, строкової суми заборгованості по кредиту 50 610,80 грн, строкової суми заборгованості по процентам 513,01 грн не оскаржується та відповідно апеляційним судом не переглядається.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні вимог ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 33 815,72 грн суд першої інстанції виходив з того, що встановлюючи у заяві-пропозиції №СІК-181220/181-00 від 18.12.2020 щомісячну комісію в розмірі 1,99%, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. Суд констатував, що фактично позивач нараховував (протилежного не доведено), а відповідачка сплачувала комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме: за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним.

З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, з огляду на наступне.

Судом у справі встановлено, що 18.12.2020 між ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» та ОСОБА_1 підписано Заяву-Пропозицію № СІК-181220/181-00, згідно якої остання прийняла пропозицію укласти кредитний договір та приєдналася до Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» (а.с. 12).

У Заяві-Пропозиції зазначено, що відповідач підтверджує, що ознайомилася і згодна з Правилами банківського обслуговування фізичних осіб в ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», що оприлюднені на офіційному сайті Банку www.accordbank.com.ua, а також пропонує (надає оферту) ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» про укладення між нею та Банком на умовах, що зазначені в Заяві-Пропозиції, у відповідності з Правилами та умовами споживчого кредитування, що є невід`ємною частиною цієї Пропозиції, Договору про надання споживчого кредиту.

Згідно п. 2.2. Заяви-Пропозиції сума споживчого кредиту - 99 958 грн, в тому числі на загальні споживчі цілі 94 300 грн (п. 2.2.1. Заяви-Пропозиції), в тому числі на оплату одноразової комісії 5 658 грн (п. 2.2.2. Заяви-Пропозиції).

Строк споживчого кредиту - 48 місяців (п. 2.3. Заяви-Пропозиції).

Пунктами 2.4., 2.5. Заяви-Пропозиції передбачено розмір процентної ставки 19,99 % річних, розмір щомісячної комісії - 1,99 %.

18.12.2020 ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту відповідно до Умов споживчого кредитування за кредитним продуктом «Нова готівка» (а.с.61), яким погодила основні умови кредитування, зокрема:

- сума/ліміт кредиту 99 958 грн;

- строк кредитування 48 місяців;

- мета отримання кредиту на споживчі цілі, не пов`язані з підприємницькою діяльністю;

- процентна ставка, відсотків річних 19,99%;

- щомісячна комісія 1,99%.

Згідно з меморіальним ордером №46851039 від 18.12.2020 з Дебет рахунку ОСОБА_1 перераховано на Кредит рахунок ОСОБА_1 5 658 грн, призначення платежу дисконт при видачі кредиту згідно кредитного договору № СІК-181220/181-00 від 18.12.2020 (а.с. 9).

Згідно з меморіальним ордером №46851040 від 18.12.2020 з Дебет рахунку ОСОБА_1 перераховано на Кредит рахунок ОСОБА_1 94 300 грн, призначення платежу видача кредиту клієнту ( ОСОБА_1 , НОМЕР_1 ) згідно кредитного договору № СІК-181220/181-00 від 18.12.2020 на рахунок НОМЕР_2 (а.с. 10).

Згідно з меморіальним ордером №46851041 від 18.12.2020 з Дебет рахунку ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» перераховано на Кредит рахунок ОСОБА_1 94300 грн, призначення платежу видача кредиту клієнту ( ОСОБА_1 , НОМЕР_1 ) згідно кредитного договору № СІК-181220/181-00 від 18.12.2020 на рахунок НОМЕР_2 (а.с. 11).

На підтвердження заборгованості ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» надано розрахунок суми загальної заборгованості ОСОБА_1 перед ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» за кредитним договором № СІК-181220/181-00 від 18.12.2020 станом на 19.06.2023, згідно якого станом на 19.06.2023 загальна сума заборгованості становить 139 682,57 грн, з яких:

- прострочена сума заборгованості по кредиту 33 246,19 грн;

- прострочена сума заборгованості по процентам 21 496,85 грн;

- прострочена сума заборгованості по комісії 33 815,72 грн;

- строкова суми заборгованості по кредиту 50 610,80 грн;

- строкова сума заборгованості по процентам 513,01 грн (а.с. 8).

07.07.2023 ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» направлено відповідачці досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості (а.с. 27).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У справі, яка переглядається, суд установив, що 18.12.2020 між ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» та ОСОБА_1 підписано Заяву-Пропозицію №СІК-181220/181-00, згідно якої остання прийняла пропозицію укласти кредитний договір. У графіку платежів, який є додатком № 1 до Заяви-Пропозиції №СІК-181220/181-00 від 18.12.2020 зазначено, що комісія стягується за розрахунково-касове обслуговування.

10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 та у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі №204/224/21.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в Графіку платежів, який є додатком №1 до Заяви-Пропозиції №СІК-181220/181-00 від 18.12.2020 (колонка 7.2 графіка). Розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування складає 1989,16 грн.

При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 2.5 Заяви-Пропозиції № СІК-181220/181-00 від 18.12.2020 та Графіку платежів, який є додатком № 1 до Заяви-Пропозиції №СІК-181220/181-00 від 18.12.2020 (колонка 7.2) щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Це узгоджується з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі №204/224/21.

Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).

Отже, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії в розмірі 33 815,72 грн є правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 тривалий час виконувала умови договору, не мала жодних заперечень щодо дійсності його положень не є слушними, так як споживач є більш вразливою та незахищеною стороною у договорі (в якому одна сторона є фахівець, а інша - ні), а тому могла не усвідомлювати, що положення про сплату щомісячної комісії є нікчемним.

Не заслуговують на увагу посилання банку про неврахування судом першої інстанції правових висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №463/2891/21, фактичні обставини якої є тотожними обставинам у справі, що переглядається, та фактичним обставинам у справі №204/224/21, в якій Об`єднаною Палатою Касаційного цивільного суду 06.11.2023 сформульовано правову позицію.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Аналогічну норму містять положення частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Крім цього цивільним процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного цивільного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного цивільного суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного цивільного суду.

Подібна за замістом правова позиція висловлена 18 січня 2021 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № Б-23/75-02 (н.р.Б-7346/2-19).

Зважаючи на ієрархію висновків Верховного суду апеляційним судом у справі, що переглядається, враховані правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі №204/224/21.

Помилковим є зазначення в апеляційній скарзі про те, що районним судом не враховано правові висновки, висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, оскільки в оскаржуваному рішенні вони застосовані.

Ураховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, апеляційна скарга ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 листопада 2023 року - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "АКОРДБАНК" залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: О.І. Онищенко

Н.В. Шитченко