Номер провадження 2/754/2798/24 Справа №754/3879/24
30 квітня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Панченко О.М.,
при секретарі - Сарнавському М.О.
за відсутності сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.
Позовна заява мотивована тим, що у 2019 році між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_3 . Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16.07.2020 року шлюб між сторонами було розірвано. На час звернення із заявою позивач та відповідач не проживають разом вже більше 3-х років, припинили шлюбні відносини, припинили вести спільне господарство та втратили взагалі будь який зв`язок. На сьогодні спільна дитина сторін проживає разом із Позивачем. За увесь час, що Позивач та Відповідач не проживають разом, Відповідачка не надавала матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, не піклувавлася про виховання дитини, не цікавилася її життям та побутом, у зв`язку з чим Позивач вимушений був звернутися до суду. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2024 головуючим суддею по розгляду даної справи визначено суддю Панченко О.М.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.03.2024 відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду.
Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, надав також до заяви засвідчену копію Акту обстеження умов проживання.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, до суду нею не було подано відзиву на позовну заяву, при цьому остання належним чином повідомлялася про розгляд справи у суді, а саме за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання, направлялась позовна заява з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі та судове повідомлення, розміщувалась судова повістка про виклик до суду на сайті суду, а також на номер телефону смс повідомлення.
Зважаючи на вищевикладене суд вважає за можливе проведення заочного розгляду справи.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачкою у справі 23.02.2019 був зареєстрований шлюб, який рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16.09.2020 було розірвано.
Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з позивачем.
Факт проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із Позивачем підтверджується:
- засвідченою копією Акту обстеження умов проживання Служби у справах дітей за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають: батько ОСОБА_1 , дитина - ОСОБА_3 , дитина - ОСОБА_4 , мачуха - ОСОБА_5 .
Згідно оригіналу Довідки від 04.03.2024 року виданої директором Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №768, яка видана ОСОБА_1 зазначено, що матір вихованця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_2 , контакту з дитячим закладом не підтримує, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, з вихователями не спілкується, участі в житті батьківської громади не приймає. Дитину до садочку приводить і забирає тато, на виклики до садочку також приходить тільки тато.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
При цьому, згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.
Оскільки дитина сторін проживає разом з батьком, а відповідачка є її матір`ю то на неї покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто. Відомостей про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків у відповідачки до суду не надійшло, відповідачка матеріально не утримує свою дитину, таким чином суд дійшов обгрунтованого висновку про доцільність визначення розміру аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідачки з урахуванням потреб дитини і можливостей матір`ї.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини справи, що мають значення для вирішення спору по суті, оцінюючи в сукупності зібрані докази, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
Оскільки позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, такий в дохід держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідачки по справі в розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 211, 247, 259, 263-265, 280-283, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 2, 5-7, 10-12, 141, 178, 247, 258, 259, 279, 430 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи стягнення з 19.03.2024 і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.М. Панченко