ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 148/359/22

провадження № 61-11720св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - керівник Тульчинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тульчинської міської ради,

відповідачі: ОСОБА_1 , Вінницька обласна рада,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та Вінницької обласної ради на постанову Вінницького апеляційного суду від 18 липня 2023 року у складі колегії суддів: Сопруна В. В., Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

Короткий зміст позовних вимог

1. У березні 2022 року керівник Тульчинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тульчинської міської ради звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , Вінницької обласної ради про визнання незаконним та скасування рішення 23 сесії Вінницької обласної ради 3 скликання № 485 від 12 жовтня 2001 року, визнання недійсним договору оренди водного об`єкту та його повернення.

2. Позовна заява мотивована тим, що рішенням 23 сесії Вінницької обласної ради 3 скликання від 12 жовтня 2001 року № 485 надано фізичним та юридичним особам водні об`єкти місцевого значення в оренду на умовах, викладених в проектах договорів оренди водних об`єктів місцевого значення, за Переліком згідно з додатком, доданим до рішення сесії.

3. Відповідно до вищезазначеного Переліку водних об`єктів місцевого значення, що надаються в оренду, також надано водний об`єкт місцевого значення, який розташований на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району в оренду для риборозведення на умовах, викладених в проекті договору оренди водного об`єкту місцевого значення ОСОБА_1 , що мешкає в м. Тульчин, Тульчинський район.

4. Пунктом 2 вищезазначеного рішення сесії було вирішено доручити сільським головам відповідних рад, на території яких розташовані водні об`єкти, від імені обласної ради підписати договори оренди зазначених водних об`єктів з орендарями та вирішено уповноважити ці сільські ради на реалізацію всіх прав та обов`язків, передбачених укладеними договорами оренди водних об`єктів.

5. У подальшому 01 грудня 2001 року між Вінницькою обласною Радою, уповноважена особа орендодавця Кинашівська сільська рада на підставі рішення 19 сесії Вінницької обласної Ради 3 скликання від 19 січня 2001 року № 303 (даним рішенням визначено порядок надання в користування водних об`єктів місцевого значення та затверджено зразок договору користування водним об`єктом (його частиною) місцевого значення на умовах оренди) з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони, керуючись статтею 51 ВК України, було укладено договір оренди водного об`єкту (його частини) місцевого значення, який розташований на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за межами населеного пункту с. Кинашів площею 93,9 га і знаходиться на землях водного фонду (на даний час Тульчинська міська територіальна громада).

6. Водний об`єкт переданий в оренду в цілях риборозведення строком на 25 років.

7. Відповідно до наданої інформації Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг водний об`єкт площею 93,9 га, який знаходиться за межами с. Кинашів Тульчинського району Вінницької області, розташований на річці Сільниця, правій притоці річки Південний Буг, що протікає по території семи областей і відноситься до річок загальнодержавного значення, тому даний водний об`єкт відноситься до водних об`єктів загальнодержавного значення.

8. 3 огляду на викладене, станом на момент прийняття оскаржуваного рішення та укладення договору оренди у Вінницької обласної ради були відсутні повноваження на розпорядження водним об`єктом загальнодержавного значення, а саме на розпорядження водним об?єктом, який розташований на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за межами населеного пункту с. Кинашів, шляхом надання його в оренду ОСОБА_1 на підставі спірного правочину, а відповідно і у Кинашівської сільської ради були відсутні повноваження на укладення даного договору.

9. Відповідно до рішення 16 сесії Кинашівської сільської ради 3 скликання від 18 травня 2001 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земель водного фонду загальною площею 93,9 га, а також надано земельну ділянку, на якій знаходиться водоймище, в тимчасове користування (на умовах довгострокової оренди) для риборозведення, за межами населеного пункту с. Кинашів, загальною площею 93,9 га строком на 25 років.

10. Згідно наданої інформації Тульчинської міської ради від 11 жовтня 2021 року документи, які свідчать про право на користування земельною ділянкою водного фонду, кадастровий номер, сплата орендної плати за земельну ділянку під водним об`єктом відсутні.

11. Станом на момент надання Вінницькою обласною радою водного об`єкта в оренду ОСОБА_1 документом, який би свідчив про право користування землями водного фонду відповідно до вимог законодавства України, мав бути договір, а не рішення сесії.

12. При цьому земельна ділянка навіть не сформована відповідно до вимог ЗК України, а тому не може бути об`єктом правочину.

13. Таким чином, приймаючи оспорюване рішення в частині надання водного об`єкту ОСОБА_1 , Вінницька обласна рада вийшла за межі правомірної поведінки, оскільки діяла з порушенням статті 19 Конституції України, тобто реалізація водного об`єкту була проведена не у спосіб, що визначено законом, не на підставі закону, не у межах повноважень, що передбачені Конституцією України та ВК України.

14. Невжиття Тульчинською міською радою заходів, спрямованих на припинення права користування водним об`єктом та незаконного використання ОСОБА_1 земельної ділянки під ним, не зважаючи на очевидний характер порушень з боку останнього, є вагомою підставою для представництва прокурором інтересів держави.

15. Враховуючи наведене з урахуванням заяви про зміну предмету позову позивач просив суд: визнати незаконним та скасувати рішення 23 сесії Вінницької обласної ради 3 скликання від 12 жовтня 2001 року № 485 «Про надання в оренду водних об`єктів місцевого значення» в частинні щодо надання водного об`єкту місцевого значення, який розташований на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району, в оренду для риборозведення ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір оренди водного об`єкту (його частини) місцевого значення від 01 грудня 2001 року, укладений між Вінницькою обласною Радою, уповноважена особа орендодавця Кинашівська сільська рада, та ОСОБА_1 щодо оренди водного об`єкту місцевого значення, який розташований на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за межами населеного пункту с. Кинашів, площею 93,9 га.; вилучити з користування ОСОБА_1 та повернути водний об`єкт, а також земельну ділянку під водним об`єктом територіальній громаді в особі Тульчинської міської ради.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

16. Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2023 року у складі судді Саламахи О. В. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

17. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірний договір при укладенні не відповідав вимогам статті 51 ВК України, оскільки орендодавцями водних об`єктів загальнодержавного значення на час вчинення правочину були Кабінет Міністрів України.

18. Разом із тим, суд дійшов висновку, що у прокурора були відсутні підстави для захисту інтересів держави в особі Тульчинської міської ради, оскільки органом, уповноваженим розпоряджатися водними об`єктами загальнодержавного значення на території Вінницької області, є Вінницька обласна державна адміністрація.

19. Також суд, посилаючись на положення статей 256, 257, 261, 267 ЦК України, вказував, що прокурор у 2014 році звертався з позовом до суду про розірвання оспорюваного договору, тому про орендні правовідносини останньому було відомо з 2014 року. При цьому суд зазначив, що прокурором при зверненні до суду із позовом не надано доказів того, що передача в оренду водного об`єкта у 2001 році є переходом до відповідача права володіння земельною ділянкою під водним об`єктом.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

20. Постановою Вінницького апеляційного суду від 18 липня 2023 року апеляційну скаргу Вінницької обласної прокуратури задоволено.

21. Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

22. Визнано незаконним та скасовано рішення 23 сесії Вінницької обласної ради 3 скликання від 12 жовтня 2001 року № 485 «Про надання в оренду водних об`єктів місцевого значення» в частинні щодо надання водного об`єкту місцевого значення, який розташований на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, в оренду для риборозведення ОСОБА_1 .

23. Визнано недійсним договір оренди водного об`єкту (його частини) місцевого значення від 01 грудня 2001 року, укладений між Вінницькою обласною радою, уповноважена особа орендодавця: Кинашівська сільська рада та ОСОБА_1 , щодо оренди водного об`єкту місцевого значення, який розташований на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за межами населеного пункту с. Кинашів, площею 93,9 га.

24. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути водний об`єкт, загальною площею 93,9 га, розташований на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (на теперішній час на території Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області), який перебуває в його користуванні, а також земельну ділянку під водним об`єктом територіальній громаді в особі Тульчинської міської ради.

25. Вирішено питання щодо судових витрат.

26. Скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив із того, що спірний водний об`єкт відносить до водних об`єктів загальнодержавного значення.

27. При цьому враховуючи те, що Кабінет Міністрів України не визначив розподілу повноважень щодо передачі водних об`єктів загальнодержавного значення, що передбачено частиною шостою статті 51 ВК України, тобто не було встановлено обмежень для місцевої державної адміністрації щодо передачі в оренду водних об`єктів для риборозведення, виробництва сільськогосподарської та промислової продукції, а також лікувальних і оздоровчих цілей, тому місцева державна адміністрація, а не обласна рада, була наділена повноваженнями щодо передачі водних об`єктів загальнодержавного значення, оскільки вони не виключені з її компетенції.

28. Апеляційним судом встановлено, що договір оренди укладено з порушенням статті 51 ВК України щодо погодження його умов центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, тому наявні підстави для визнання його недійсним.

29. Крім того, враховуючи те, що спірна земельна ділянка відносить до земель водного фонду, тому до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення статті 391 ЦК України та статті 152 ЗК України, а отже до позовних вимог не застосовуються строки позовної давності й, відповідно, прокурор обґрунтовано звернувся до суду із негаторним позовом.

30. Також апеляційний судом зазначено, що саме Тульчинська міська рада є представницьким органом Тульчинської територіальної громади до складу якої увійшла Кинашівська територіальна громада, яка в силу вимог закону уповноважена розпоряджатися спірним водним об`єктом та земельною ділянкою під ним та зобов`язана здійснювати захист інтересів та прав територіальної громади, тому є помилковим висновок місцевого суду щодо відсутності достатніх підстав для звернення прокурора до суду саме в інтересах Тульчинської міської ради.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

31. У серпні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшли касаційні скарги ОСОБА_1 та Вінницької обласної ради.

32. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

33. Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2023 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 18 липня 2023 року. Зупинено виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 18 липня 2023 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

34. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 19 жовтня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Вінницької обласної ради.

35. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

36. У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

37. Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 390/1854/17, від 25 січня 2022 року у справі № 908/2153/20, від 24 травня 2022 року у справі № 916/3010/20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

38. Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

39. Касаційна скарга мотивована тим, що встановлення обставин щодо належності водного об`єкта до загальнодержавного значення або ні має визначальне значення для прийняття законного рішення.

40. Суд апеляційної інстанції за наявністю двох різних позицій щодо статусу водного об`єкта державного чи місцевого значення послався лише на лист Басейнового управління водних ресурсів річки П. Буг від 08 лютого 2022 року, який також має оціночний характер.

41. Заявник вказує, що договір оренди водного об`єкта погоджений державним управлінням екології та природних ресурсів у Вінницькій області та обласним виробничим управлінням по меліорації і водному господарству «Облводгосп». Натомість статті 51 ВК України не визначала обов`язку погодження вказаного договору саме центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, на що посилався суд апеляційної інстанції.

42. Також заявник незгодний з висновками апеляційного суду щодо недосягнення істотних умов договору.

43. У касаційній скарзі Вінницька обласна рада, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

44. Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 925/226/18, від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18, від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17, від 24 травня 2022 року у справі № 916/3010/20(пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

45. Касаційна скарга мотивована тим, що висновки апеляційного суду про те, що водний об`єкт відносить до загальнодержавного значення, є помилковими, оскільки водний об`єкт, переданий в оренду, є не озером, не водосховищем, не річкою, не каналом, не притокою річки та не знаходиться і не використовується на території більш як однієї області. З матеріалів справи вбачається, що він знаходиться і використовується в межах лише Вінницької області.

46. Поза увагою апеляційного суду також залишилось те, що передача в оренду водного об`єкта погоджена з державною установою Вінницьке обласне виробниче управління по меліорації та водному господарству «Облводгосп», засновником якого є Державний комітет України по водному господарству, про що свідчить гриф «Погоджено» на титульному аркуші оскаржуваного правочину. Також договір погоджено з Державним управлінням екології та природних ресурсів у Вінницькій області.

47. Суд апеляційної інстанції визначив належність водного об`єкта до загальнодержавного значення виключно на підставі листа Басейного управління водних ресурсів річки Південний Буг від 08 лютого 2022 року без врахування законодавчих ознак, встановлених статтею 5 ВК України.

48. Також заявник посилається на те, що визначений прокурором позивач - Тульчинська міська рада не є компетентним органом в розумінні частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку з відсутністю відповідних повноважень.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

49. У вересні та листопаді 2023 року до Верховного Суду надійшли відзиви на касаційні скарги ОСОБА_1 , Вінницької обласної ради від Тульчинської окружної прокуратури, у яких вказано, що судове рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційних скарг висновків суду не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

50. Рішенням Вінницької обласної ради 19 сесії 3 скликання № 303 від 19 січня 2001 року визначено порядок надання в користування водних об`єктів місцевого значення та затверджено зразок договору користування водних об`єктів місцевого значення на умовах оренди (т. 1, а. с. 21-26).

51. Згідно рішень Кинашівської сільської ради 16 сесії 3 скликання від 18 травня 2001 року ОСОБА_1 надано земельну ділянку, на якій знаходиться водоймище, в тимчасове користування (на умовах довгострокової оренди) для риборозведення за межами населеного пункту с. Кинашів загальною площею 93,9 га строком на 25 років та надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земель водного фонду загальною площею 93,9 га, і зобов`язано до 18 серпня 2001 року погодити картографічні та інші матеріали (т. 1, а. с. 42-43).

52. Рішенням Вінницької обласної ради 23 сесії 3 скликання № 485 від 12 жовтня 2001 року надано фізичним та юридичним особам водні об`єкти місцевого значення в оренду на умовах, викладених в проектах договорів оренди водних об`єктів місцевого значення за Переліком згідно з додатком, доданим до рішення сесії (т. 1, а. с. 30-39).

53. На підставі зазначеного рішення між Вінницькою обласною радою уповноважена особа орендодавця - Кинашівська сільська рада, з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з іншої сторони, керуючись статтею 51 ВК України, укладено договір оренди водного об`єкта (його частини) місцевого значення, який розташований на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за межами населеного пункту с. Кинашів площею 93,9 га і знаходиться на землях водного фонду. Водний об`єкт переданий в оренду в цілях риборозведення строком на 25 років. Зазначений договір погоджено з Вінницьким обласним виробничим управлінням по меліорації і водному господарству «Облводгосп» (засновником якого є Державний Комітет України по водному господарству) (т. 1, а. с. 67-68).

54. Згідно інформації Басейного управління водних ресурсів річки Південний Буг № 159/03 від 08 лютого 2022 року до водних об`єктів загальнодержавного значення відносяться поверхневі води (озера, водосховища, річки канали), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків (пункт 3 статті 5 ВК України), водний об`єкт площею 93,9 га, а саме Кинашівське водосховище, розташоване на р. Сільниця, правій притоці річки Південий Буг, та враховуючи, що остання протікає території семи областей і відноситься до річок загальнодержавного значення, то вказаний водний об`єкт відноситься до водних об`єктів загальнодержавного значення (т. 1, а. с. 54).

55. Вінницька обласна державна адміністрація 24 січня 2022 року листом за вих. № 01.01-67/465 повідомила Тульчинську окружну прокуратуру про те, що нею не приймались рішення по водному об`єкту площею 93,9 га, за межами населеного пункту с. Кинашів Тульчинського району Вінницької області та земельній ділянці, на якій він розташований (т. 1, а. с. 55).

56. Відповідно до інформації Сектору у Вінницькій області Держводагенстава за вих. № 02-552208 від 21 грудня 2021 року територіальний орган розпочав видачу дозволів на спеціальне водокористування з 04 червня 2017 року, до них не надходили на погодження матеріали договору оренди водного об`єкта площею 93,9 га, розташованого за межами с. Кинашів Тульчинського району, не розроблявся і не затверджувався режим експлуатації (т. 1, а. с. 56).

57. Листом від 02 квітня 2021 року Тульчинська міська рада інформує окружну прокуратуру про необхідність вжиття заходів представницького характеру в інтересах Тульчинської міської ради щодо розірвання договору оренди водного об`єкту, укладеного з ОСОБА_1 , оскільки останнім не виконуються вимоги мирової угоди та порушуються вимоги чинного законодавства (т. 1, а. с. 57).

58. Згідно інформації Тульчинської міської ради за вих. № 06-02-3324 від 11 жовтня 2021 року заборгованість по орендній платі водного об`єту, який розташований на території Тульчинської територіальної громади за межами населеного пункту с. Кинашів, площею 93,9 га, який орендує ОСОБА_1 , відсутня. Умови мирової угоди, затвердженої ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області у справі № 148/919/14-ц від 20 жовтня 2014 року виконуються, однак, не в повному обсязі. Документи, що свідчать про право на користування земельною ділянкою водного фонду, відсутні (т. 1, а. с. 60-61).

59. Тульчинською окружною прокуратурою 16 січня 2022 року за вих. № 02.55-381вих-22 повідомлено Тульчинську міську раду про те, що договір водного об`єкту від 01 грудня 2001 року, укладений між орендодавцем Вінницькою обласною радою, уповноваженою особою Кинашівською сільською радою, з однієї сторони, та орендарем ОСОБА_1 , з іншої сторони, який розташований на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за межами населеного пункту с. Кинашів, площею 93,9 га, укладений з порушенням вимог водного та земельного законодавства та про те, що прокуратура має намір звернутись до суду з позовною заявою в інтересах Тульчинської міської ради, з врахуванням викладеного, зазначає, що у разі не вжиття заходів самостійно, повідомити прокуратуру (т. 1, а. с. 69-70).

60. Згідно відповіді від 22 лютого 2022 року за вих. № 06-02-680 на лист керівника Тульчинської окружної прокуратури про те, що у Тульчинської міської ради у зв`язку з обмеженим фінансуванням видатків бюджету Тульчинської територіальної громади у 2022 році на витрати по сплаті судового збору за зверненням міської ради до суду, відсутня можливість самостійно здійснити захист інтересів Тульчинської міської ради шляхом подання позову та просить це зробити окружну прокуратуру (т. 1, а. с. 71).

61. Згідно копії угоди Тульчинська міська рада та ФОП ОСОБА_2 11 лютого 2022 року уклали угоду про соціально-економічне та культурне партнерство у 2022 році на суму 35 тис. грн, які останній згідно копії квитанції № 156 від 16 лютого 2022 року сплатив (т. 1, а. с. 91-92, 94).

62. Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 20 жовтня 2014 року затверджено мирову угоду між прокуратурою Тульчинського району Вінницької області, що виступає в інтересах Кинашівської сільської ради Тульчинського району, і ОСОБА_1 в цивільній справі № 148/919/14-ц, про розірвання договору оренди водного об`єкта місцевого значення (т. 2, а. с. 27-28).

Позиція Верховного Суду

63. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

64. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

65. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

66. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

67. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

68. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

69. Звертаючись до суду із вказаним позовом, прокурор посилався на те, що спірний водний об`єкт відноситься до водних об`єктів загальнодержавного значення, при його передачі в користування було порушено вимоги законодавства.

70. Статтею 5 ВК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що до водних об`єктів загальнодержавного значення належать: 1) внутрішні морські води та територіальне море; 2) підземні води, які є джерелом централізованого водопостачання; 3) поверхневі води (озера, водосховища, річки, канали), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків; 4) водні об`єкти в межах територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а також віднесені до категорії лікувальних.

До водних об`єктів місцевого значення належать: 1) поверхневі води, що знаходяться і використовуються в межах однієї області і які не віднесені до водних об`єктів загальнодержавного значення; 2) підземні води, які не можуть бути джерелом централізованого водопостачання.

71. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 51 ВК України орендодавцями водних об`єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації. Розподіл повноважень щодо передачі водних об`єктів загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

72. Прокурор вказував, що наказом Держводгоспу України від 03 червня 1997 року № 41, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06 січня 1998 року за № 2/2442, визначено перелік водних об`єктів місцевого значення по Україні, згідно якого на території Вінницької області такі об`єкти відсутні.

73. Згідно інформації Басейного управління водних ресурсів річки Південний Буг № 159/03 від 08 лютого 2022 року до водних об`єктів загальнодержавного значення відносяться поверхневі води (озера, водосховища, річки канали), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків (пункт 3 статті 5 ВК України), водний об`єкт площею 93,9 га, а саме Кинашівське водосховище, розташоване на р. Сільниця, правій притоці річки Південий Буг, та враховуючи, що остання протікає території семи областей і відноситься до річок загальнодержавного значення, то вказаний водний об`єкт відноситься до водних об`єктів загальнодержавного значення (т. 1, а. с. 54).

74. Відповідачами не було надано доказів на підтвердження того, що водний об`єкт є водним об`єктом місцевого значення.

75. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

76. У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

77. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

78. Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що спірний водний об`єкт відноситься до водних об`єктів загальнодержавного значення.

79. Водночас, як вказувалось вище, розподіл повноважень щодо передачі водних об`єктів загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до ВК України та інших законів України. Отже, за змістом частини п`ятої статті 51 ВК України місцеві державні адміністрації безпосередньо визначені орендодавцями водних об`єктів загальнодержавного значення.

80. Суд апеляційної інстанції правомірно врахував, що Кабінет Міністрів України не визначав розподілу повноважень щодо передачі водних об`єктів загальнодержавного значення, що передбачено частиною шостою статті 51 ВК України й, відповідно, не встановив обмежень для місцевої державної адміністрації щодо передачі в оренду водних об`єктів для риборозведення, виробництва сільськогосподарської та промислової продукції, а також лікувальних і оздоровчих цілей.

81. Наведене дає підстави вважати, що саме місцева державна адміністрація, а не обласна рада, була наділена повноваженнями щодо передачі водних об`єктів загальнодержавного значення, оскільки вони не виключені з її компетенції, визначеною ВК України.

82. Згідно з частиною першою статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

83. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

84. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, що під час прийняття рішення 23 сесії Вінницької обласної ради 3 скликання від 12 жовтня 2001 року № 485 «Про надання в оренду водних об`єктів місцевого значення» в частинні щодо надання водного об`єкту місцевого значення, який розташований на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району, в оренду для риборозведення ОСОБА_1 , Вінницька обласна рада порушила вимоги чинного на той час земельного та водного законодавства, діяла не у межах своїх повноважень, тому зазначене рішення в оскаржуваній частині є незаконним та підлягає скасуванню.

85. При цьому суд апеляційної інстанції, правомірно врахувавши, що договір оренди укладено з порушенням вимог закону в частині органу уповноваженого на укладення правочину, дійшов обґрунтованого висновку, з урахуванням положень статей 203, 215 ЦК України, щодо наявності підстав для визнання його недійсним.

86. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

87. Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку.

88. При цьому слід враховувати, що об`єктом оренди є земельна ділянка під водою, в межах якої здійснюється аквакультура та вода (водний простір), які в комплексі одночасно надаються в користування для певних цілей.

89. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14 (провадження № 14-473цс18) міститься висновок про те, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 152 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

90. Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України).

91. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих у пункті 70 постанови від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц, у пункті 80 постанови від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, у пункті 96 постанови від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, у пункті 45 постанови від 07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц та у пункті 51 постанови від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України та ВК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 ЗК України.

92. Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, а також пункт 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц).

93. З урахуванням наведеного та правильно встановленого факту належності спірної земельної ділянки до земель водного фонду до спірних правовідносин слід застосувати приписи статті 391 ЦК України та частини другої статті 152 ЗК України.

94. Отже, вимога прокурора щодо вилучення з користування ОСОБА_1 та повернення спірного об`єкта є правомірною та відповідає вищевикладеним висновкам Великої Палати Верховного Суду.

95. Доводи касаційної скарги про те, що визначений прокурором позивач - Тульчинська міська рада не є компетентним органом, оскільки відсутні підстави вважати про наявність порушення прав такої, відхиляються колегією суддів.

96. Так, відповідно до пункту 24 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

97. В оспорюваному договорі оренди водного об`єкта зазначено, що водний об`єкт розташований на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за межами населеного пункту с. Кинашів.

98. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 707-р від 12 червня 2020 року «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій громад Вінницької області» та додатку до розпорядження про адміністративні центри та території територіальних громад Вінницької області до Тульчинської територіальної громади увійшла, зокрема, Кинашівська територіальна громада.

99. Таким чином, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що саме Тульчинська міська рада є представницьким органом Тульчинської територіальної громади, яка в силу закону уповноважена розпоряджатися спірним водним об`єктом та земельною ділянкою під ним та зобов`язана здійснювати захист інтересів та прав територіальної громади в даному випадку, тому правомірним є звернення прокурора до суду з цим позовом в інтересах саме Тульчинської міської ради.

100. При цьому набуття об`єкта водного фонду в супереч вимога законодавства позбавляє Тульчинську міську раду можливості ефективно ним розпоряджатися, тобто отримувати орендну плату тощо.

101. Отже, прокурором правомірно звернувся до суду із вказаним позовом в інтересах держави в особі Тульчинської міської ради на підставі статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

102. Посилання заявників на неврахування апеляційним судом висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 925/226/18, від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18, від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17, від 24 травня 2022 року тощо, відхиляються колегією суддів, оскільки судове рішення апеляційного суду, з урахуванням встановлених фактичних обставин, не суперечать висновкам, на які заявники посилаються у касаційних скаргах.

103. Доводи ОСОБА_1 у касаційній скарзі про те, що висновки апеляційного суду про недосягнення істотних умов договору оренди, є помилковими, відхиляються колегією суддів, оскільки позов задоволено з інших підстав.

104. Таким чином, апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позовні вимоги, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

105. Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційних скарг, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

106. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

107. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційних скарг висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

108. Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

109. Враховуючи, що ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2023 року зупинено виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 18 липня 2023 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку, виконання постанови на підставі частини третьої статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги ОСОБА_1 та Вінницької обласної ради залишити без задоволення.

2. Постанову Вінницького апеляційного суду від 18 липня 2023 року залишити без змін.

3. Поновити виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 18 липня 2023 року

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович