Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3238/24
Провадження № 2-з/711/34/24
У Х В А Л А

25.04.2024 м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси Позарецька С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Дубинським Віктором Михайловичем про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, у якому просить: поділити спільну сумісну між сторонами порівну, визнавши за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину наступного майна:

-нежитлове приміщення у складі УСМ під літ «А-3», загальною площею 129,2 кв.м, що знаходиться у АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 249, кадастровий номер: :02:006:0385, площею (га): 0.0484. Місцезнаходження об`єкту: АДРЕСА_2 ;

-земельну ділянку з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 49, кадастровий номер: :02:006:0240, площею (га): 0.0491. Місцезнаходження об`єкту: АДРЕСА_3 ;

-кіоск за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 28,2 кв, м .

Крім того, просить визнати за відповідачем ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину наступного майна:

-нежитлове приміщення у складі УCM під літ «A-З», загальною площею 129,2 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 249, кадастровий номер: :02:006:0385, площею (га): 0.0484. Місцезнаходження об`єкту: АДРЕСА_2 ;

-земельну ділянку з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 49, кадастровий номер: :02:006:0240, площею (га): 0.0491. Місцезнаходження об`єкту: АДРЕСА_3 ;

-кіоск за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 28,2 кв. м.

У зв`язку з поділом майна, що є у спільній сумісній власності, право спільній сумісній власності подружжя позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 , припинити. Судові витрати та, зокрема, витрати щодо надання правничої допомоги у сумі 20 000 грн. покласти на відповідача ОСОБА_2 .

Одночасно з позовною заявою, представником позивача подано заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що у березні 2024 року ОСОБА_1 стало відомо про намагання ОСОБА_2 продати все майно, що знаходиться у їхній спільній власності. На сьогодні, Чигиринським районним судом Черкаської області, згідно винесеного рішення від 31.01.2024, шлюб розірваний. Рішення вступило у законну силу. Зважаючи на те, що предметом поданого позову є майно, яке спільно нажите під час шлюбу і, яке відповідачем може бути реалізовано в будь-який момент, що зробить виконання судового рішення, у випадку його задоволення, неможливим, - позивач вважає за необхідне накласти на це майно арешт, або заборону відчуження об`єктів нерухомого майна. У зв`язку з цим, позивач вважає, що є достатньо обґрунтованим припущення, що невжиття заходів забезпечення позову, передбачених ст. 149 ЦПК може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, оспорюваних прав і інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки відповідач не може заперечувати факт перебування зі мною у шлюбі з 14 липня 2012 року 31.01.2024 року і факт набуття права власності на рухоме і нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення у складі УСМ, загальною площею 129,2 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та дві земельні ділянки в СТ «Дніпро» у АДРЕСА_2 , розміром 0,0484 га з кадастровим номером :02:006:0385 та АДРЕСА_5 , розміром 0,0491 га з кадастровим номером :02:006:0240, а також кіоску за адресою: АДРЕСА_4 .

Заявник вважає, що у здійсненні такого забезпечення є необхідність, оскільки відповідач працює як ФОП « ОСОБА_2 », не одружена, добровільно розділити майно не бажає, ухиляється від ведення переговорів про розподіл майна, у тому числі, через нотаріуса. Навмисно уникає зустрічей, налаштовує проти позивача їхню неповнолітню доньку, а також залучила до продажу об`єктів експерта ОСОБА_3 щодо продажу земельних ділянок у АДРЕСА_2 . Експерт ОСОБА_3 надав особисто свою візитку під час виїзду позивача у село Червона Слобода. Документи на придбане спільно майно від позивача приховує, що також свідчить про те, що дане майно вона намагається реалізувати.

Таким чином, заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову, шляхом винесення ухвали про накладення арешту на нежитлове приміщення у складі УСМ, загальною площею 129,2 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1 , корпус 1 офіс 222 та 223, дві земельні ділянки в СТ «Дніпро» у АДРЕСА_2 , розміром 0,0484 га з кадастровим номером :02:006:0385 та АДРЕСА_5 , розміром 0,0491 га з кадастровим номером :02:006:0240, а також кіоску за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Статтею 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, - подана до Придніпровського районного суду м. Черкаси 22.04.2024. На час розгляду заяви про забезпечення позову, питання про відкриття провадження у справі ще не вирішене.

Слід зазначити, що під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позов забезпечується, зокрема, 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 150 ЦПК України). Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до п. 4 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (діє на час розгляду даної заяви), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 по справі № 183/5864/17-ц, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи доводи, що викладені у позовній заяві, ОСОБА_1 вказує про порушення його майнового права, зокрема права спільної сумісної власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційна довідка № 366372386 від 19.02.2024), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) належить:

-земельна ділянка з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 249, кадастровий номер: :02:006:0385, площею (га): 0.0484;

-земельна ділянка з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 49, кадастровий номер: :02:006:0240, площею (га): 0.0491. Місцезнаходження об`єкту: АДРЕСА_3 .

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженні майном.

Крім того, суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Суд звертає увагу на те, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Таким чином, з урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд приходить до висновку про те, що є достатні підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання чи зробити неможливим виконання рішення суду, враховуючи категорію справи, характер спірних правовідносин, предмет спору та ціну позову, обставини придбання нерухомого майна, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення, а саме, слід вжити заходи забезпечення позову саме шляхом заборони відчуження вказаного вище нерухомого майна, яке на праві власності належить ОСОБА_2 . На думку суду, такі заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами. При цьому, у частині накладення арешту на нерухоме майно слід відмовити.

Крім того, на думку суду, невжиття заходів забезпечення позову, може унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також такий вид забезпечення позову сприятиме збереженню статусу та належності цього майна до закінчення розгляду справи по суті. Застосовані судом заходи забезпечення позову не позбавляють відповідачку та інших осіб права користування вказаним вище нерухомим майном до вирішення спору по суті.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, які наведені у постанові від 19.02.2021 по справі № 643/12369/19.

Що стосується вимог про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення у складі УCM під літ «A-З», загальною площею 129,2 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , а також кіоск за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 28,2 кв.м., то у цій частині слід відмовити.

Так, заявником не доведено, що нежитлові приміщення, які належать ОСОБА_2 , знаходяться за адресою: АДРЕСА_6 та 223, враховуючи долучені до позову та до заяви про забезпечення позову матеріали. Крім того, відсутні відомості, які підтверджують те, що кіоск за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 28,2 кв.м., як мала архітектурна форма, знаходиться у власності відповідача. Долучені заявником копії договорів про надання послуг за місцем знаходження кіоска, доводять лише участь ФОП ОСОБА_2 у правовідносинах з певними юридичними особами в утриманні об`єкта благоустрою та послуг з розподілу електричної енергії. Також, посилання на оголошення про наміри продажу МАФу мали місце 31.01.2020, тобто ця інформація не є актуальною в обґрунтування необхідності забезпечення позову на теперішній час.

Станом на 25.04.2024 підстав для зустрічного забезпечення судом не встановлено.

На підставі зазначеного вище та керуючись ст.ст. 149-154, 258-261, 353-355 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Дубинським Віктором Михайловичем про забезпечення позову, - задовольнити частково.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, заборонити відчуження нерухомого майна, яке належить до ОСОБА_2 , а саме:

-земельна ділянка з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 249, кадастровий номер: :02:006:0385, площею (га): 0.0484;

-земельна ділянка з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 49, кадастровий номер: :02:006:0240, площею (га): 0.0491. Місцезнаходження об`єкту: АДРЕСА_3 .

В іншій частині відмовити.

Копію ухвали для негайного виконання направити до Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Вернигори, 4, м. Черкаси) та/або департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради (вул. Благовісна, 170, м. Черкаси).

Копію ухвали після виконання направити сторонам для відому.

Застосовані за цією ухвалою заходи забезпечення позову не перешкоджають користуванню об`єктами нерухомого та рухомого майна.

Суд може скасувати або змінити заходи забезпечення позову за клопотанням учасника справи.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки - до 26.04.2027.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 25.04.2024.

Головуючий суддя: С. М. Позарецька