Справа № 490/1485/20
н/п 2/490/294/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд р. Миколаєва у складі:

Головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Горбань М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та суми коштів за прострочку сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача 37 048 грн 68 коп. заборгованості по аліментам та 37 048 грн 00 коп. за прострочку виплати аліментів.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження.

Від відповідача надійшов відзив на позову у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість.

Від відповідача надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У період з березня 2020 року до 06 червня 2022 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розгляду справи від 06 червня 2022 року для розгляду цієї справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2022 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та вирішено здійснювати розгляд справи у загальному позовному провадженні.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання сторони не зявилися, в матеріалах справи наявна заява позивача ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи з огляду на те, що він та його захисник перебувають за межами м. Миколаєва через війну. Суд не приймає цю заяву до уваги, оскільки доказів поважності причин неявки суду не надано.

За такого суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2007 року у справі № 2-5847 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі всіх видів заробітку починаючи з 10 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Це рішення набрало законної сили та звернуто до примусового виконання у виконавчому провадженні №35515834.

Надалі рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2017 року у справі № 490/629/17 звільнено ОСОБА_2 від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були стягнуті згідно рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 31 жовтня 2007 р. Також судом вирішено питання про відкликання виконавчого листа, виданого на виконання цього рішення суду та про розподіл судових витрат.

Цим рішення встановлено, що 14 липня 2017 року рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 14 липня 2017 року №569 визначено місце проживання дитини - ОСОБА_3 з батьком - ОСОБА_2 , тобто позивачем у справі.

Отже, починаючи з 14 липня 2017 року дитина ОСОБА_3 проживає разом із батьком. Ці обставини не оспорюються сторонами та є такими, що не підлягають доказуванню у цій справі відповідно до частини п`ятої статті 82 ЦПК України.

Виконавче провадження № травня 2018 року закінчено на підставі пункту 10 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до листа Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05 лютого 2020 року № 24557 згідно розрахунку, які міститься в матеріалах цього провадження станом на 01 жовтня 2017 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня, переплата становить 7661 грн 60 коп.

Звертаючись до суду із цим позовом позивач вказує на те, що у період з 01 січня 2017 рок до 26 грудня 2017 року у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 37 148 грн 68 коп.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке.

Частина перша статті 179 Сімейного кодексу України визначає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання (частина друга статті 179 Сімейного кодексу України).

Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України (частина третя статті 179 Сімейного кодексу України).

Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З матеріалів справи слідує, що з 14 липня 2017 року дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом із батьком ОСОБА_2 , станом на 01 жовтня 2017 року у відповідача відсутня заборгованість по аліментах, які стягуються на утримання дитини.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності заборгованості по аліментах відповідача ОСОБА_2 у сумі 37 048 грн 68 коп.

Також суд звертає увагу на те, що цей позов подано 05 березня 2020 року, тоді як дитина ОСОБА_3 більше трьох років проживає разом із батьком (з липня 2017 року). З огляду на це позивачем не надано належного обґрунтування необхідності стягнення заборгованості по аліментах саме на її користь, тоді як за приписами Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини підлягають стягнення на користь того із батьків, з ким проживає дитина.

Підсумовуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись статтями76-81,141,263-265,273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та суми коштів за прострочку сплати аліментів у розмірі 37 048 грн 68 коп. та пені не своєчасну сплату аліментів у розмірі 37 048 грн 00 коп. відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М. Шолох