Справа № 513/409/24
Провадження № 2/513/495/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючої - судді Рязанової К.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Аркуша І.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Сарата Одеської області цивільну справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Манової Інни Миколаївни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Саратський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства, внесення змін до актового запису, -

у с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Манова І.М. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Саратський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства, внесення змін до актового запису.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 . Згідно свідоцтва про народження: серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Сарата Саратського району Одеської області, її батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували в шлюбі з 24 лютого 2011 року, цей шлюб було розірвано за рішенням Саратського районного суду Одеської області від 18 квітня 2017 року, яке набуло законної сили 03 травня 2017 року. Після розірвання шлюбу позивачка відновила дошлюбне прізвище ОСОБА_6 . Однак, з весни 2015 року позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою ОСОБА_7 , хоча вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Ці стосунки тривали недовго. Випадково зустрівшись з відповідачкою ОСОБА_7 , в літку 2023 року вона повідомила позивача, що в них спільна донька ОСОБА_8 , 2016 року народження. Для встановлення чи спростування біологічного батьківства позивач запропонував зробити експертизу ДНК. Згідно Висновку №24 від 23 січня 2024 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народженою громадянкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ймовірністю 99,9999 %.

13 лютого 2024 року в Саратському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_1 , про що зроблено відповідний актовий запис №8. Прізвище сторін після шлюбу ОСОБА_9 . Позивач змушений звертатися до суду з позовом про визнання батьківства.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Манова І.М. належним чином повідомлені про розгляд справи у підготовче засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи у підготовче судове засідання не з`явилися, надали заяви про визнання позову у повному обсязі, просили позов задовольнити, розглянути справу за їх відсутності, а також в своїй заяві ОСОБА_2 зазначила, що вона дійсно перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_10 у 2015 році та у них народилась спільна дитина, донька ОСОБА_8 . Оскільки вона на той час перебувала, ще у зареєстрованому шлюбі, дитину записали на ОСОБА_3 . ОСОБА_1 не знав про народження доньки, оскільки вони тривалий час не бачились.

Представник третьої особи, Саратського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов до таких висновків.

Частинами 3, 4 ст.200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно частин 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що з 24 лютого 2011 року відповідачка ОСОБА_7 перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 виданого Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 18 квітня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований 24 лютого 2011 року у Першому Малиновському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №9 - розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище дружини відновлено на « ОСОБА_6 ».

ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 04 квітня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції в Одеській області.

Згідно довідки № 02-45/613 від 09 травня 2024 року виданої Плахтіївською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно проживала разом з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2015 по 2016 рік за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку експерта №24 від 23 січня 2024 року відповідно до законів успадкування, генотип дитини повинен містити один алель кожного локусу від матері і один - батька. Молекулярно-генетичним аналізом ДНК зразка рідкої крові громадянина ОСОБА_1 та зразка рідкої крові дитини ОСОБА_4 , встановлено: для кожного з досліджених STR-локусів в генотипі дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявляється алель умовно батьківського походження, який формально співпадає з алелем у генотипі передбачуваного батька громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: D8S1179 - 12; D21S11 - 31; D7S820 - 10; СSF1РО - 12; D3S1358 - 15; ТН01 - 9.3; D13S317- 11; D16S539- 12; D2S1338-20; D19S433 - 13; vWA - 19; ТРОХ - 08; D18S51 -14; D5S818- 11; FGA -20.

Проведена оцінка вірогідності результатів генетичного аналізу вказує на те, що такий збіг можна вважати закономірним, тобто зумовленим кровним спорідненням між заявленим передбачуваним батьком та дитиною, з ймовірністю не нижче 99,9999 %.

Таким чином, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , народженою громадянкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ймовірністю 99,9999 %; таким чином, батьківство практично доведене.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Положеннями статті 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст.128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Як роз`яснення в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» встановлено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно із ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Згідно з роз`ясненнями п. 9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року, відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок що застосування статті 130 СК України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України».

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2023 у справі № 756/4688/19 (провадження №61-10666св23) зазначено, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи один із доказів, які суд повинен оцінювати разом з іншими доказами, і є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

Згідно положень статей 1, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю.

Враховуючи підтвердження батьківства позивача молекулярно-генетичним аналізом ДНК та визнання позивачкою, що дійсно батьком дитини є позивач, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять зокрема державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх.

Частиною 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Пунктом 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року за № 96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

В пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Зі змісту п. 2.8 Правил слідує, що внесення змін до актового запису про народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану України після вирішення судом питання щодо виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька.

На підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження (ст. 134 СК України).

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позивач ОСОБА_1 є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дані обставини знайшли своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами, які є належними, допустимими, достовірними, та в своїй сукупності достатніми для задоволення позову про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження.

Керуючись ст.ст. 4 - 7, 10, 49, 76, 79, 211, 228, 244, 258 - 259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 7, 122, 128 СК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника Манової Інни Миколаївни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Саратський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства, внесення змін до актового запису - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Саратському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , №110 від 04 квітня 2016 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції в Одеській області, а саме: виключити з актового запису про народження дитини № 110 від 04 квітня 2016 року, запис про ОСОБА_3 як про батька дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки смт Сарата; внести зміни до актового запису про народження дитини № 110 від 04 квітня 2016 року: в розділі «Відомості про дитину» в графі прізвище « ОСОБА_13 » змінити на « ОСОБА_9 », в графі по батькові « ОСОБА_14 » змінити на « ОСОБА_15 »; у розділ «Відомості про батька» внести зміни та зазначити прізвище « ОСОБА_9 », ім`я « ОСОБА_15 », по-батькові « ОСОБА_16 », громадянство «України».

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 27 березня 2020 року органом 5144, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Манова Інна Миколаївна , свідоцтво на право на зайняття адвокатською діяльністю ОД № 003515, видане 21 листопада 2018 року, адреса для листування: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України НОМЕР_6 , виданий 31 липня 2006 року Саратським РВ УМВС України в Одеській обалсті, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Саратський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ЕДРПОУ 23212331, 68200, смт. Сарата, вул.Чкалова, 2 Білгород-Дністровського району Одеської області.

Суддя К. Ю. Рязанова