У Х В А Л А

15 березня 2024 року м. Кропивницький

справа № 389/114/24

провадження № 22-ц/4809/716/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), суддів: Мурашка С. І., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Савельєва О. В.) від 22.02.2024,

В С Т А Н О В И В:

15.01.2024 ОСОБА_1 пред`явив позов до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 120451, 27 грн та моральної шкоди, завданої малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 75000 грн.

22.02.2024 у судовому засіданні суду першої інстанції представником відповідачки ОСОБА_4 адвокатом Урсаленком О. М. заявлено клопотання про зупинення провадження у цій справі до встановлення винної особи у завданні тілесних ушкоджень та винесення остаточного рішення за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_2 , оскільки протоколом про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 154 КУпАП, складений відносно ОСОБА_2 за фактом, на підставі якого позивач звернувся до суду, постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.02.2024 повернуто до відділу поліції №1 (м. Знам`янка) для подальшого направлення справи для розгляду уповноваженим органом.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2024 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Урсаленка О. М. про зупинення провадження по справі №389/114/24 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити ухвалу, якою провадження у справі № 389/114/24 зупинити.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію

та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно норм частини 2 статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Статтею 353 ЦПК України визначено перелік ухвал на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 5 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи викладене колегія суддів апеляційного суду виснує, що оскільки відповідачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Савельєва О. В.) від 22.02.2024 (щодо відмови у задоволенні клопотання про зупинення провадження), яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, скарга не може бути прийнята апеляційним судом до розгляду і підлягає поверненню.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13.06.2018 у справі № 522/14750/16-ц, 13.06.2018 у справі № 761/6099/15-ц, від 04.07.2018 у справі № 623/3792/15-ц, та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 522/18296/14-ц та 29.05.2019 у справі № 219/10010/17.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 у справі № 752/1016/17 зроблено висновок, що «право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 04 грудня 1955 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Керуючись п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Савельєва О. В.) від 22.02.2024 повернути скаржнику.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді С. І. Мурашко

О. І. Чельник