Справа № 226/14/24

Справа № 226/14/24
Провадження № 2/226/13/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Рибкіна О.А.,

за участю секретаря Тіссен О.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Мирнограді справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_1 та в якій він зареєстрований, приєднаний до системи централізованого теплопостачання та обладнаний приладом обліку теплової енергії, який обліковує сумарну витрату теплової енергії на потреби централізованого опалення. Оскільки квартира відповідача знаходиться в будинку, приєднаному до системи централізованого теплопостачання, він є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються йому на підставі відкритого особового рахунку, і повинен нести витрати на їх сплату. До вказаних послуг відноситься опалення житлових та нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення, незалежно від наявності опалювальних приладів в таких місцях будинку, які згідно Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (зі змінами та доповненнями), розподіляються між усіма власниками та наймачами приміщень, включаючи приміщення з індивідуальним опаленням, пропорційно до загальних опалювальних площ житлових та нежитлових приміщень. В квартирі відповідача встановлено індивідуальне опалення, до розрахунку плати за теплову енергію, витрачену на загальнобудникові потреби опалення, застосована площа квартири 44,70 кв. м. Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень, здійснюється відповідно до розділу III зазначеної Методики. Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до цієї Методики пропорційно до їх загальних/опалювальних площ/об`ємів. Таким чином, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаної площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного обліку (теплолічильників), установлених як у приміщеннях так і за межами.

Послуги за опалення місць загального користування в період з 01.10.2020 до 01.11.2023 відповідачем не сплачувалися, внаслідок чого за ним за вказаний період утворилася заборгованість в сумі 5357,22 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Крім цього, в порядку ст. 625 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь інфляційні витрати в сумі 143,82 грн та 3% річних в сумі 47,19 грн за період з 01.01.2021 до 01.02.2022, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 923,17 грн за період з 01.10.2020 до 01.11.2023, а також судові витрати в сумі 2719,00 грн.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення дії воєнного стану на території України, в обґрунтування якого зазначив, що у зв`язку із обстрілами міста Мирнограда він виїхав з м.Мирнограда Донецької області, де він постійно проживає, до м.Дніпра, але він хоче бути присутнім при розгляді справи, однак в нього немає можливості в даний час вийти в судове засідання в режимі відеоконференції.

Судом відмовлено в задоволенні цього клопотання, оскільки відповідачем не вказане які об`єктивні перешкоди існують для його участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Будь-яких перешкод для участі позивача в розгляді справи в режимі відеоконференці судом не встановлено. Також аналогічне клопотання відповідачем вже заявлялося, яке в судовому засіданні 28.03.2024 ухвалою суду було задоволено частково та розгляд справи відкладено на 23.04.2024, при цьому відповідачу роз`яснено його право приймати участь в розгляді справи в режимі відеоконференції з приміщення визначеного ним суду за місцем його теперішнього перебування чи з використанням власних технічних засобів або залучення до участі в справі представника.

Відповідач надав до суду відзив, в якому зазначив, що з позовом він не згоден, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, посилаючись на наступне. В абзаці 4 позовної заяви до суду постачальник даної житлово-комунальної послуги вказав, що він надає йому теплову енергію в його квартиру. Але цей факт не відповідає дійсності. Відповідно до положень ст.7 ч.1 п.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» він у встановленому законодавством порядку з 2008 року після встановлення приладів індивідуального газового опалення відключився від систем центрального опалення. Саме тому у 2007 році ним було подано заяву про відмову від користування централізованим опаленням та встановленням альтернативного опалення при виконанні технічних умов, які встановив позивач. При цьому позивач надав технічні умови для виконання, про що повідомив його листом №295 вих. від 20.12.2007 року. Технічні умови ним були виконані в 2008 році та в його квартирі було встановлено альтернативне опалення. Йому були видані всі необхідні дозволи всіма комунальними службами, лист узгодження (в якому мається підпис позивача (на той час Виробнича одиниця «Димитровтепломережа») на встановлення індивідуального опалення від 01.10.2007 року підтверджує про наявність виконання ним технічних умов. Тобто посилання в позові позивача ОКП «Донецьктеплокомуненерго» як виконавця комунальних послуг на ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо нього як споживача зобов`язання «за індивідуальним договором про надання комунальних послуг» плати за абонентське обслуговування є некоректним, бо такий договір не укладався з вини саме виконавця комунальних послуг, який в порушення вимог ст.ст.8, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не перевірив документацію щодо його відмови від централізованого опалення з 2008 року. Також зазначає, що в розрахунках ОКП «Донецьктеплокомуненерго» стоять суми його заборгованості по оплаті нібито за витрачену теплову енергію витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень. Але ці доводи виконавця комунальних послуг є хибними, бо саме з причин відсутності інженерних мереж для опалення місць загального користування, наявність яких в місцях загального користування є обов`язковим для подальшого застосування Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018 року, для визначення розмірів платежів за ці витрати теплової енергії, і стала його відмова від послуг централізованого опалення взагалі, бо в цьому договорі не були враховані особливості відсутності опалення місць загального користування в їх багатоповерховому будинку. У зв`язку з вищевикладеним вважає, що він не повинен сплачувати комунальні послуги за теплову енергію позивачеві, бо відповідно до вимог ст.19 ч.6 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен здійснювати оплату за «фактично отриману теплову енергію», яку він від позивача не отримував не тільки в його квартирі, а й навіть в місцях загального користування. Таким чином, вважає, що позивачем безпідставно заявлені вимоги про стягнення з нього заборгованості за споживання теплової енергії за період з 01.10.2020 року по 01.11.2023 року в сумі 5357,22 грн, плати за абонентське обслуговування в сумі 143,82 грн за період з 01.10.2020 року до 01.05.2023 року, плати за абонентське обслуговування в сумі 923,17 грн за період з 01.10.2020 року до 01.11.2023 року, інфляційних збитків в сумі 143,82 грн, 3% річних за період з 01.12.2020 року по 01.02.2022 року в сумі 47,19 грн, судових витрат на суму 2719,00 грн, а всього в сумі 6471,40 грн. Вважає, що вимоги, висловлені в позовній заяві по цивільній справі № 226/14/24, є несправедливим, бо винесене без урахування усіх обставин взаємовідносин постачальника комунальних послуг зі споживачем.

Представник позивача надала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що метою діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими ) тепловими мережами та постачання теплової енергії у вигляді пари та гарячої води споживачам у порядку, встановленому законодавством. Позивач в опалювальний період 2020-2023 року забезпечив постачання теплоносія споживачам житлового будинку АДРЕСА_2 (в т.ч. відповідачу) відповідно до норм та стандартів в обсязі відповідно до теплового навантаження будівлі (житлового будинку). Рівень температури теплоносія, яке виробляє позивач, відповідає температурному графіку теплової мережі подавального трубопроводу. Квартира відповідача знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, який в опалювальний період 2020-2023 роки було підключено до мереж централізованого теплопостачання. З 01.09.2008 року приміщення (квартира) відповідача за вказаною вище адресою обліковується на підприємстві позивача як таке, що в установленому законом порядку відключено від внутрішньобудинкової системи централізованого теплопостачання та яке обладнано індивідуальним опаленням. Житловий будинок опалюється котельнею «Квартал 40», що знаходиться на балансі підприємства позивача. Факт отримання відповідачами послуги з постачання теплової енергії в опалювальному періоді підтверджується належними та допустимими доказами, а саме - Актами про підключення житлового будинку до мереж централізованого теплопостачання та актами зняття показань вузла обліку теплової енергії. Житловий будинок № 3 кварталу 40 обладнано приладом обліку теплової енергії, який по теперішній час знаходиться в технічно справному стані та є комерційним. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства, а саме ч.2 п.1 ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Алгоритм нарахувань/розподілу детально визначено Методикою 315 , в якій зазначено, що загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Пунктом 3 Методики зазначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду. Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, а також приміщень, обладнаних окремим вводом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами рухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі-будинку за відповідний розрахунковий період (надалі за текстом - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподіленого обліку (теплолічильників), установлених як у приміщеннях так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалювальних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково. Відповідно до п.4 Розділу 1 Методики для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги. Тобто, зальний обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розраховується за Методикою та розподіляється між усіма власниками/співвласниками та наймачами приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/ опалювальних площ/об`ємів їх житлових та нежитлових приміщень (п.12 Розділу IV Методики). У відзиві на позов відповідач заперечує проти нарахувань на загальнобудинкові потреби опалення та вказує на відсутність приладів опалення в місцях загального користування у будинку АДРЕСА_2 . З такими доводами позивач не погоджується, оскільки п.11 Розділу IV Методики визначено, що якщо проектом на будівлю / будинок було передбачено встановлення приладів опалення у МЗК та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком. Разом з цим, зазначається, що позивач забезпечує постачання теплової енергії централізовано до вводу в житловий будинок. Межею розподілу балансової належності та відповідальності є зовнішня стіна будинку та місцем передачі послуги є прилад обліку теплової енергії, встановленого у житловому будинку АДРЕСА_3 знаходиться на балансі Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» м.Мирноград. Управителем житлового будинку визначено Приватне підприємство «Домінант-Сервіс», який відповідно до статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» забезпечує належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до вимог та правил. Здійснюючи нарахування за послуги з постачання теплової енергії, витраченої на загально будинкові потреби опалення будинку, позивач не робить жодних додаткових нарахувань, а виставляє нарахування за ту частку теплової енергії, яка надійшла до будівлі (врахована вузлом комерційного обліку) та всередині будівлі була витрачена на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та інших комунальних мереж житлового будинку. В результаті функціонування внутрішньобудинкової системи опалення за рахунок тепловиділень від ізольованих розподільчих трубопроводів, які розташовані в будівлі, створюються сприятливі умови для нормальної роботи всіх інженерних комунікацій будівлі, зокрема, мереж водопостачання та водовідведення, електричних та газорозподільних мереж. Отже, відсутність приладів опалення в окремому під`їзді багатоквартирного будинку не підтверджує відсутність системи опалення у місцях загального користування всього будинку та функціонування комунальних мереж в середині будинку. Відповідно до статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначенні для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Отже, співвласники усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Дана правова позиція співпадає з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 1/3489/18, де зазначено що власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно, до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

10.01.2024 року ухвалою судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 10.00 год 07.02.2024 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 44,8 кв.м, житловою площею 26,6 кв.м, він зареєстрований у вказаній квартирі та на його ім`я відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , будинок під`єднаний до об`єднаної системи центрального опалення (а.с.9, 10, 16-17, 45).

У період з жовтня 2020 року по листопад 2023 року будинку за адресою: АДРЕСА_5 , надавалась послуга теплової енергії, плата за користування якою відповідачем не вносилась, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 5357,22 грн. (а.с. 19-22).

Згідно наданих позивачем письмових розрахунків за адресою: АДРЕСА_6 , утворилась заборгованість за теплову енергію, витрачену на загальнобудинкові потреби опалення, в сумі 5357,22 грн за період з 01.10.2020 до 01.11.2023, інфляційні витрати в сумі 143,82 грн та 3 % річних в сумі 47,10 грн за період з 01.01.2021 до 01.02.2022, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 923,17 грн за період з 01.10.2020 до 01.11.2023 (а.с.16-17, 18, 19-22, 23).

Згідно Акту про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 01.09.2008 року, квартира АДРЕСА_4 , відключена від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП (а.с.15).

Згідно Актів про підключення (відключення) об`єкту до системи централізованого опалення (початок (закінчення) опалюваного сезону) в період з 02.11.2020 до 01.11.2022 щороку на початку опалювального періоду проводилося підключення об`єкту централізованої системи опалення за адресою: АДРЕСА_5 , та наприкінці опалювального періоду проводилося відключення вказаного об`єкту централізованої системи опалення (а.с.24).

Згідно Актів зняття показань вузла обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_5 , щомісяця, а саме 30.11.2020, 31.12.2020, 31.01.2021, 28.02.2021, 31.03.2021, 12.04.2021, 31.10.2021, 30.11.2021, 31.12.2021, 31.01.2022, 28.02.2022, 01.04.2022, 30.11.2022, 31.12.2022, 31.01.2023, 28.02.2023, 01.04.2023 були зняті показання вузла обліку теплової енергії (а.с.25-32).

Згідно довідки директора ВП ЦППтаКО від 14.05.2023 року, станом на дату видачі довідки жодних звернень споживачів за особовим рахунком № НОМЕР_1 по квартирі АДРЕСА_7 , щодо не проведення стягнення з наданням документів відповідно до Постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 року №206 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» не надходило (а.с.13).

22.06.2023 за заявою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» Димитровським міським судом Донецької області було видано судовий наказ про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за надану теплову енергію. Ухвалою суду від 07.07.2023 судовий наказ за заявою відповідача було скасовано (а.с.14).

V. Оцінка суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 № 830, Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, якою встановлено порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до п. 12 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Частиною першою ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Отже, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.

Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Пунктом 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води (діяли на момент відключення квартири від центрального опалення) передбачено, що споживачі, які відмовились від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Згідно п.14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315 (далі Методика розподілу).

25 січня 2019 року почала діяти Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, якою встановлено порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень.

Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, здійснюється відповідно до розділу III цієї Методики. Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до цієї Методики пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Позивач зазначив, що житловий будинок АДРЕСА_2 , в якому мешкає відповідач, обладнано приладом обліку теплової енергії, який враховує всю теплову енергію, витрачену на будівлю. В квартирі відповідача встановлено індивідуальне опалення, до розрахунку плати за теплову енергію, витрачену на загально будникові потреби опалення, застосована площа квартири 44,7 м кв.

Факт оснащення будинку, в якому розташовується квартира відповідача, приладом обліку теплової енергії, який знаходиться у справному стані і обліковує всю теплову енергію, витрачену на будівлю, відповідачем не заперечується.

Постачання теплової енергії позивачем забезпечується до вводу в житловий будинок, який знаходиться на балансі Комунального підприємства «Служба єдиного замовника», а забезпечення належного утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території, зокрема, і забезпечення належного функціонування інженерних мереж для опалення місць загального користування, забезпечення приладами опалення внутрішньобудинкової системи опалення належить до компетенції відповідного управителя будинку, яким є Приватне підприємство «Домінант-Сервіс».

Відсутність приладів опалення в окремому під`їзді багатоквартирного будинку не звільняє споживачів від сплати послуг, так як завдяки функціонуванню внутрішньобудинкової системи опалення за рахунок тепловиділень від ізольованих розподільчих трубопроводів, що розташовані в будинку, створюються сприятливі умови для нормальної роботи інших інженерних комунікацій, системи водопроводу та каналізації всього будинку з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур.

Доказів щодо не підтримання внутрішньобудинкової системи опалення житлового будинку в робочому стані або недотримання нормативної температури повітря місць загального користування та допоміжних приміщень, суду не надано.

Отже, посилання відповідача на відсутність інженерних мереж для опалення місць загального користування як на підставу неправомірності пред`явлення до нього вимоги щодо оплати за опалення місць загального користування є неспроможними.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.543 ЦК України, в разі солідарного обов`язку відповідачів кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або у повному обсязі як від усіх відповідачів разом, так і від будь-кого з них окремо.

Статтею першою Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів-розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку.

Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхні приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги, оскільки відповідно до ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» співвласникам, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення, здійснюються нарахування за теплову енергію, витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також функціонування внутрішньобудинкової системи опалення.

Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами».

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за теплову енергію, витрачену на загальнобудинкові потреби опалення, в сумі 5357,22 грн за період з 01.10.2020 до 01.11.2023, інфляційні витрати в сумі 143,82 грн та 3 % річних в сумі 47,10 грн за період з 01.01.2021 до 01.02.2022, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 923,17 грн за період з 01.10.2020 до 01.11.2023.

Суд не приймає доводи відповідача, зазначені у відзиві, щодо відсутності підстав для задоволенню позову, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн та за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в сумі 35 грн, разом 2719,00 грн.

На підставі ст.ст. 382, 525, 543, 625, 634 ЦК України, Закону України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, Правил надання послуги з постачання теплової енергії затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», місцезнаходження: 84206, м.Дружківка Донецької області, вул.Космонавтів, буд.39, , до ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , про стягнення заборгованості за теплову енергію задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за теплову енергію, витрачену на загальнобудинкові потреби опалення, за період з 01.10.2020 до 01.11.2023 в сумі 5357 (п`ять тисяч триста п`ятдесят сім) грн 22 коп., інфляційні витрати в сумі 143 (сто сорок три) грн 82 коп., 3% річних в сумі 47 (сорок сім) грн 19 коп. за період з 01.01.2021 до 01.02.2022, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 923 (дев`ятсот двадцять три) грн 17 коп. за період з 01.10.2020 до 01.11.2023 та судові витрати в сумі 2719 (дві тисячі сімсот дев`ятнадцять) грн 50 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.04.2024.

Суддя О.А. Рибкін