ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1274/24 Справа № 216/2237/22 Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.

сторони

позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року, ухваленого суддею Кузнецовим Р.О. у м.Кривому Розі, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

УСТАНОВИВ

Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернулось до суду з позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі КПТМ «Криворіжтепломережа»), засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, створене з метою отримання прибутку в результаті діяльності з виробництва, транспортування, постачання та реалізації теплової енергії споживачам м. Кривого Рогу для потреби опалення та гарячого водопостачання.

КПТМ «Криворіжтепломережа» відповідно до приписів Закону України «Про природні монополії» відноситься до суб`єктів природної монополії. Як монополіст такої природної монополії, згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», позивач не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності можливостей на приєднання споживача до теплової енергії.

На виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 .

Так як будинок АДРЕСА_2 є багатоповерховим, опалення до квартири АДРЕСА_3 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, це свідчить про те, що відповідачі отримують теплову енергію. Доказами подачі теплової енергії до будинку є акти про подачу теплоносія та про його відключення, копії яких додаються.

Заборгованість відповідачів відповідно до первісного розрахунку за період з 01.09.2018 по 01.06.2022 складає 56 636,82 грн, з яких:

- 45 772,16 грн - заборгованість з централізованого опалення за період з 01.09.2018 по 04.11.2021;

- 10 624,28 грн - заборгованість з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 01.06.2022;

- 240,38 грн - плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 01.06.2022.

24 лютого 2023 року позивач надав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в обґрунтування якої зазначив, що позивачем було встановлено всіх власників та площі нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_2 , та було здійснено перерозподіл обсягу спожитої теплової енергії між всіма споживачами даного будинку з урахуванням приміщень з індивідуальним опаленням, відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг №315 від 22.11.2018.

З урахуванням зазначеного заборгованість відповідачів відповідно до розрахунку за період з 01.09.2018 по 01.06.2022 складає 55 574,40 грн, з яких:

- 45 772,16 грн - заборгованість з централізованого опалення за період з 01.09.2018 по 04.11.2021;

- 9 561,86 грн - заборгованість з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 01.06.2022;

- 240,38 грн - плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 01.06.2022.

На теперішній час борг відповідачами не сплачено, тому позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2018 по 01.06.2022 у розмірі 55574,40 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот сімдесят чотири гривні, 40 копійок), з яких:

- 45772,16 грн. (сорок п`ять тисяч сімсот сімдесят дві гривні, 16 копійок) - заборгованість з централізованого опалення за період з 01.09.2018 по 04.11.2021;

- 9561,86 грн. (дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят одна гривня, 86 копійок) - заборгованість з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 01.06.2022;

- 240,38 грн. (двісті сорок гривень, 38 копійок) - плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 01.06.2022.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в рівних частинах з кожного, на користь Ккомунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» судові витрати по справі у вигляді судового збору, у розмірі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню).

Відповідач ОСОБА_4 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необгрунтованість судового рішення, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог про стягнення заборгованості з централізованого опалення в повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає, що він незгоден з позовними вимогами в розмірі 45 772,16 грн., як заборгованість з централізованого опалення за період з 01.09.2018 по 04.11.2021 були доведені належними та допустимими доказами. Вважає, що ці вимоги позивача заявлені на підставі розрахунку, який зроблено всупереч вимог чинного законодавства, який судом першої інстанції був прийнятий як належний доказ правильності здійсненого позивачем розрахунку.

Вказує, що до складу багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 входять нежитлові приміщення №35 площею 60,20 кв.м та АДРЕСА_4 , площею 84,30 кв.м, які не мають автономного опалення та є споживачами послуг з постачання теплової енергії, що надаються позивачем. Регулювання питання здійснення нарахувань вартості за спожиту теплову енергію власникам нежитлових приміщень в багатоквартирних будинках, які не мають автономного опалення на підставі навантаження, визначеного в укладених між ними та постачальником договорів, міститься у п.23 Правил користування тепловою енергією, затверджені Постановою КМУ від 03 жовтня 2007 року №1198 (Далі Правила №1198). Посилаючись на абзац другий п.23 Правил №1198, вказує на те, що у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Відповідач вважає, що питання визначення розміру здійснених нарахувань вартості за спожиту теплову енергію власникам нежитлових приміщень №35 та АДРЕСА_5 , нерозривно пов`язане та впливає на визначення розміру здійснених нарахувань вартості за спожиту теплову енергію власникам квартир цього будинку, які не мають автономного опалення.

Відповідач, посилаючись на п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення…., затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 №630 (Правила №630, яка була чинна до 01.05.2022), тобто протягом часу за який позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості, вказує, на те, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Відповідач вважає, що при здійсненні розрахунків розподілу теплової енергії між споживачами житлового будинку, де мешкає ОСОБА_4 за період з 10.11.2018 по 04.11.2021, на виконання наведених норм права, такий розподіл мав здійснюватись позивачем за мінусом нарахованої власникам нежитлових приміщень №35 та №44 теплової енергії, розрахованої відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі.

Вказує, що він не може самостійно визначити кількість нарахованої за період з 10.11.2018 по 04.11.2021 власникам нежитлових приміщень №35 та АДРЕСА_5 теплової енергії, оскільки вона розраховувалась, відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорах з власниками цих нежитлових приміщень, інформація про яке позивачем суду не надавалася та при розгляді справи судом не досліджувалась і не перевірялася. З наведених вище обставин вважає рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 , КПТМ «Криворіжтепломережа», посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В поясненнях ОСОБА_4 , повторюючи доводи викладені в його апеляційній скарзі, вказує на те, що на його думку ненадання позивачем жодного доказу про розмір здійсненого розрахунку значень розрахованих на підставі навантаження обсягів споживання теплової енергії нежитловими приміщеннями АДРЕСА_6 по кожному з розрахункових місяців періоду з 01.09.2018 по 04.11.2021, робить заявлену позивачем до стягнення суму 45 772,16 грн. не підтвердженою жодними належними та допустимими доказами.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 .

Як видно з матеріалів даної справи, будинок за адресою: АДРЕСА_2 улаштований загально будинковим тепловим лічильником. Нежитлові приміщення №№ 7, АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , що розташовані в даному будинку не мають окремого лічильника обліку використання теплової енергії.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог виходив з того, що у період з 01.09.2018 по 01.06.2022 позивач надавав послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , якими користувалися відповідачі, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами про подачу теплоносія та про його відключення, а також розрахунком заборгованості за постачання теплової енергії, яка складає 45 772,16 грн - заборгованість з централізованого опалення за період з 01.09.2018 по 04.11.2021; 9 561,86 грн - заборгованість з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 01.06.2022, крім цього наявність заборгованості не заперечується й самими відповідачами. Щодо стягнення плати з абонентського обслуговування не заперечував й сам відповідач ОСОБА_4 тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню плата за абонентське обслуговування, яка становить 240,38 грн.

Розрахунок заборгованості наданий суду відповідачем ОСОБА_4 суд не взяв до уваги, з огляду на те, що, на відміну від позивача, розрахунки навантаження системи опалення нежитлових приміщень №35 та №44 відповідачу ОСОБА_4 не відомі, тому, як мінімум, розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем починаючи з 29.10.2019 і до 05.11.2021 проведений ним без врахування цієї величини, тому викликає у суду сумніви у його правильності.

Відмовляючи ОСОБА_4 у застосуванні до вимог позивача за період з 16.04.2018 по 12.04.2019 строку позовної давності, суд виходив з того, що з вересня 2018 року по грудень 2020 року за особовим рахунком відповідачів періодично сплачувалась заборгованість за надані послуги, що підтверджується розрахунком (а.с. 7), такими своїми діями вони визнавали заборгованість та перервали перебіг позовної давності, тому відсутні підстави для застосування позовної давності.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами сторони відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції вказаним положенням закону відповідає в повній мірі.

Згідно з п.5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури №80 від 18.05.2005 «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005» житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.

Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, серед іншого, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Саме такого висновку дійшов ВСУ у постанові від 18.03.2019, у справі №210/5796/16-ц.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що у період з 01.09.2018 по 01.06.2022 позивач надавав послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , якими користувалися відповідачі, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами про подачу теплоносія та про його відключення, а також розрахунком заборгованості за постачання теплової енергії, яка складає 45 772,16 грн - заборгованість з централізованого опалення за період з 01.09.2018 по 04.11.2021; 9 561,86 грн - заборгованість з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 01.06.2022.

01 травня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг». Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг. Платіж розраховано на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг».

З 05.11.2021 договірні відносини між КПТМ «Криворіжтепломережа» та споживачами власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021, що укладений в порядку п. 11 ч. 1 ст. 1, ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017. Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

- плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

- плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 11 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.06.2018 року встановлено розмір плати за абонентське обслуговування за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з витратами на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у розмірі 33,74 грн. (з ПДВ), та плату за абонентське обслуговування без витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у розмірі у розмірі 22,05 грн. (з ПДВ) на підставі Наказу КПТМ «Криворіжтепломережа» №712 від 03.11.2021; та з 01.12.2021 розмір плати за абонентське обслуговування за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з витратами на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у розмірі 35,19 грн. (з ПДВ), та плату за абонентське обслуговування без витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у розмірі у розмірі 22,05 грн. (з ПДВ) на підставі Наказу КПТМ «Криворіжтепломережа» №791 від 30.11.2021.

Таким чином, фактично, плата за абонентське обслуговування це витрати, які виконавець несе у процесі збуту та розподілу послуги між споживачами. Зокрема таких, як витрати на роботу абонентської служби, контролерів, плата за банківські послуги. Відповідно, до абонентської плати включено витрати на укладання договорів з абонентами, здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахування та стягнення плати за спожиті комунальні послуги, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача) та інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням абонентів за індивідуальними договорами.

Доводи відповідача ОСОБА_4 щодо його не згоди з розрахунком заборгованості позивача, який зроблений без врахування показників загальнобудинкового лічильника теплової енергії та без врахування площ всіх нежитлових приміщень, які знаходяться у вказаному житловому будинку, були предметом розгляду судом першої інстанції, та як правильно зазначив суд, ці доводи спростовуються письмовими матеріалами справи, зокрема, відомістю добових даних теплолічильника, встановленого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 10-78), довідкою з переліком споживачів теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 із зазначенням зальної площі нежитлових приміщень, опалювальної та неопалювальної площ (а.с. 167) та зробленим на підставі цих документів останнім розрахунком заборгованості при зменшенні розміру позовних вимог (а.с. 165-166).

Суд дослідив і наданий ОСОБА_4 розрахунок заборгованості, який зроблений з урахуванням загальної площі всіх приміщень будинку та загальної опалювальної площі без врахування неопалювальної площі у нежитлових приміщеннях.

При цьому, суд першої інстанції встановив, що нарахування за теплову енергію нежитловим приміщенням (категорія «інші») до 05.11.2021 здійснювалось згідно з Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року (далі Правила №1198).

Як вбачається з пункту 4 Правил №1198 користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі-договір).

Згідно з п.20 Правил №1198 облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія ведеться на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці.

Нарахування за опалення місць загального користування виконуються згідно з наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року №359 «Про затвердження Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення».

Як встановлено судом, будинок за адресою: АДРЕСА_2 улаштований загально будинковим тепловим лічильником. Нежитлові приміщення №№ 7, АДРЕСА_7 , 36, 44, що розташовані в даному будинку не мають окремого лічильника обліку використання теплової енергії. Нарахування вартості за використану теплову енергію власникам даних нежитлових приміщень до 05.11.2021 провадилося на підставі навантаження, визначеного в укладених між ними та постачальником договорів.

При цьому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на відміну від розрахунку позивача, розрахунки навантаження системи опалення нежитлових приміщень відповідачу ОСОБА_4 не відомі, тому, як мінімум, розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем починаючи з 29.10.2019 і до 05.11.2021 проведений ним без врахування цієї величини, що викликає сумніви у його правильності, зв`язку з цим місцевий суд на законних підставах не взяв до уваги надані відповідачем розрахунки заборгованості.

Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно норм ч.1 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

В провадженні суду першої інстанції справа перебувала з 07 липня 2022, рішення ухвалене 20 вересня 2023 року, відповідач будучи незгодним з рорахунком заборгованості позивача мав достатньо часу звернутися до відповідного експерта із заявою про проведення експертного дослідження, а саме правильності здійснення позивачем розрахунку заборгованості, однак цим правом не скористався, розрахунок заборгованості позивача не спростував, а відтак висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повного задоволення зменшених позовних вимог, колегія суддів вважає вірним і повністю з ним погоджується.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржників з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін із підстав, передбачених 375 ЦПК України.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, підстав для здійснення перерозподілу судових витрат не має.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районногосуду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 березня 2024 року.

Головуючий:

Судді: