Номер провадження: 22-ц/813/3597/24
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Баган Катерини Юріївни на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2023 року про поворот виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 03.12.2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалою суду від 22.12.2022 року заяву представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 03.12.2021 року по даній справі - залишено без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12.06.2023 року заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 03.12.2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовлено.

17.08.2023 року представник ОСОБА_2 адвокат Гусельщикова М.А. звернулася до суду із заявою про поворот виконання рішення суду від 03.12.2021 року по зазначеній справі, в якій просила у порядку повороту виконання рішення суду стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 21 193,00 грн., які були сплачені ОСОБА_2 в порядку примусового виконання.

В обґрунтування заяви зазначено, що заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 03.12.2021 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто неустойку (пеню) за період з 01.09.2019 року по 01.02.2021 року за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 19 030,00 грн. та судові витрати (витрати на правничу допомогу адвоката) у розмірі 2 000,00 грн. Приморським районним судом м.Одеси на підставі рішення суду від 03.12.2021 року було видано виконавчі листи, які в подальшому були передані на примусове виконання до Другого Приморського ВДВС, та державним виконавцем було відкрито ВП №69078443. На виконання рішення суду від 03.12.2021 року ОСОБА_2 сплатив на рахунок Другого ВДВС грошові кошти у розмірі 21 193,00 грн., згідно квитанції №13 від 20.04.2023 року. Постановою Одеського апеляційного суду від 12.06.2023 року заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 03.12.2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - відмовлено. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 фактично виконано рішення суду від 03.12.2012 року, яке вподальшому було скасовано, вважає, що за правилами повороту виконання рішення суду підлягають стягненню з ОСОБА_1 на його користь грошові кошти у розмірі 21 193,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2023 року заяву представника ОСОБА_2 адвоката Гусельщикової Марини Анатоліївни про поворот виконання рішення суду задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 в порядку повороту виконання рішення суду на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 19 030 гривень 00 копійок. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Баган Катерина Юріївна подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2023 року скасувати та заяву відповідача про поворот виконання рішення суду залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

08.04.2024 року на адресу суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 адвоката Баган К.Ю. про відкладення судового засідання, у зв`язку з хворобою позивача та її представника. До клопотання адвокат Баган К.Ю. надала електронний лист непрацездатності на ім`я ОСОБА_1 . При цьому, доказів про своє перебування на лікарняному, адвокат Баган К.Ю. не надає.

Будучи присутніми в судовому засіданні 09.04.2024 року о 14.30 годині, ОСОБА_2 та його представник адвокат Гусельщикова М.А. заперечували проти відкладення розгляду справи, посилаючись на розумні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду та відсутності доказів про неможливість прибути до судового засідання адвоката Баган К.Ю.

Дослідивши клопотання про відкладення, колегія суддів прийшла до висновку, що воно задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_1 має представника ОСОБА_4 , яка звертаючись до суду із заявою про відкладення розгляду справи не надала жодного доказу про свою непрацездатність (лікарняний, звернення до лікаря за допомогою, тощо).

За таких обставин, з урахуванням, що апелянт виклав вже свою позицію в апеляційній скарзі та не був позбавлений можливості надати додаткові письмові пояснення у разі їх наявності, підстав для відкладення розгляду справи не має.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до висновків Верховного Суду по справі №361/8331/18 - якщо учасники процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву адвоката Савіна Вячеслава Вікторовича про поворот виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 виконав рішення Приморського районного суду м.Одеси від 03.12.2021 року, яке вподальшому було скасовано, сплативши ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 19 030, 00 грн. що підтверджується квитанцією №13 від 20.04.2023 року та відомостями з інформації про виконавче провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 03.12.2021 року позов ОСОБА_1 було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за період з 01.09.2019 року по 01.02.2021 року за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 19 030,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч тридцять) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування судових витрат (витрат на правничу допомогу адвоката) у розмірі 2 000,00 грн.

04.04.2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу виконавчих листів та 12.04.2022 року Приморським районним судом м.Одеси було видано два виконавчих листа.

Ухвалою суду від 22.12.2022 року заяву представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 03.12.2021 року по даній справі - залишено без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12.06.2023 року заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 03.12.2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - відмовлено.

Колегія суддів виходить з наступного.

Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема нормою статті 444, передбачено вирішення питання повороту виконання рішення, постанови суду у разі скасування раніше прийнятого судового рішення, за яким в порядку виконання стягнуті з боржника кошти або вилучене його майно на користь стягувача.

Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватися шляхом подання заяви про поворот виконання. Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відповідно до частини 1 статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

За змістом статті 444 ЦПК України поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.

Згідно частини 9 статті 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-53цс15, постанові Верховного Суду від 28 січня 2018 року у справі № 203/2612/13-ц (провадження № 61-1394 св 17)).

Отже, цивільним процесуальним кодексом України, зокрема нормою ст.444, передбачено вирішення питання повороту виконання рішення постанови суду у разі скасування раніше прийнятого судового рішення, за яким в порядку виконання стягнуті з боржника кошти, або вилучене його майно на користь стягувача.

За змістом наведеної норми закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Застосовуючи поворот виконання рішення, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Звертаючись із заявою про поворот виконання рішення представник ОСОБА_2 - адвокат Гусельщикова М.А. надала докази виконання заочного рішення Приморського районного суду від 03.12.2021 року про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з ОСОБА_2 , а саме квитанцію № 13 від 20.04.2023 року, в якій зазначено переказ грошових коштів у розмірі 21 193 грн, 00 коп. платником ОСОБА_2 на рахунок Другого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ, призначення платежу: згідно провадження в АСВП № 69078443.

В подальшому, постановою Одеського апеляційного суду від 12.06.2023 року заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 03.12.2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - відмовлено.

Тобто наявні всі підстави, в розумінні статті 444 ЦПК України, для повороту виконання рішення.

При цьому, статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

З аналізу норм Конституції України, норм ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що існує два порядки виконання рішення суду добровільний та примусовий. Так, боржник має право добровільно виконати рішення суду після набрання останнім законної сили до звернення стягувача з відповідною заявою до виконавця чи після звернення у терміни встановлені виконавцем на підставі норм Закону України «Про виконавче провадження».

У свою чергу положення статті 444 ЦПК України є загальними як для добровільного виконання судового рішення та і для примусового.

Доводи апеляційної скарги, щодо не застосування судом першої інстанції ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не заслуговують на увагу, оскільки тлумачення статті 1215 ЦК України свідчать, що вона є нормою матеріального права, а відтак не може бути застосована у випадку розгляду питання про поворот виконання рішення.

Схожий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №336/9595/14 (провадження № 61-14640сво18).

Апеляційний суд також наголошує, що з матеріалів справи вбачається, що предметом спору, є поворот виконання рішення суду про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати по аліментам, а не самі аліменти, тому застосування ст. 445 ЦПК України також не є можливим.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду; з огляду на вищевикладене, суд першої інстанції у відповідності до наведених норм чинного законодавства прийшов до вірного висновку про задоволення заяви про поворот виконання рішення суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Баган Катерини Юріївни- залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено: 24.04.2024 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова