РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/5295/23

Пров. №2-о/766/35/24

28.03.2024 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Гонтаря Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Кириленко В.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Херсонського міського суду Херсонської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про встановлення факту проживання на території України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою в якій просив встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991. В обґрунтування заяви зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Херсоні, з 25.03.1981 по 21.09.1994 був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 . З 1981 року по 1990 рік він навчався у Херсонській загальноосвітній середній школі №27. Після досягнення ним 16-річного віку, 03.06.1991 Суворовським РВВС м.Херсоні йому було видано паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_1 . 16.06.1994 був прийнятий ІНФОРМАЦІЯ_2 на військовий облік. 21.09.1994 був знятий з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з призовом до Збройних Сил України, службу проходив у в/ч НОМЕР_2 Прикарпатського військового окрузі. Демобілізувавшись у травні 1996 року він здав паспорт громадянина СРСР для обміну на паспорт громадянина України, однак не встиг його тримати, оскільки був засуджений до позбавлення волі. Звільнився влітку 1997 року, але через три місяці знову був засуджений та знаходився в місцях позбавлення волі до 2000 року. Оскільки він вчасно не отримав паспорт, його було знищено, а новий паспорт отримати не міг, оскільки не мав зареєстрованого місця проживання. З 07.11.2006 по 06.11.2009 відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби, звільнившись проживав зі співмешканкою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 де проживає і зараз. У липні 2023 він звернувся до Суворовського відділу у м.Херсоні Управління Державної міграційної служби у Херсонській області з приводу отримання паспорта громадянина України, однак йому було відмовлено з підстав не встановлення належності до громадянства будь-якої держави. У зв`язку з відсутністю паспорта він не може влаштуватися на роботу, зареєструвати місце проживання, оформити будь-яку допомогу, отримати ідентифікаційний номер.

Ухвалою суду від 07.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами окремого провадження.

06.11.2023 до суду надійшли заперечення представника Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (далі УДМСУ) відповідно до яких, ОСОБА_1 має правові підстави для встановлення належності до громадянства України на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України», як особа, яка в неповнолітньому віці постійно проживала на території України станом на 24.08.1991 разом з батьками за умови зміни заявлених вимог та надання документів відповідно до Порядку провадження за заявою і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (№215/2001).

Заявник у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у заяві, просив суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без участі представника УДМС.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно висновку за заявою ОСОБА_1 про втрату паспорта, УДМС проведено перевірку за результатами якої:

-03.06.1991 Суворовським ОВС м.Херсона, Херсонської області видавався паспорт громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_3 з наступними даними про власника паспорта: ОСОБА_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження: м.Херсон; стать: чоловіча;

-мати заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-батько заявника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-у 1996 році та з 07.11.2006 по 06.11.2009 ОСОБА_1 відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби.

Згідно копії поквартирної картки, ОСОБА_1 , 1975р.н. з 25.03.1981 по 21.09.1994 був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_3 .

Згідно копії довідки про звільнення, виданою начальником ПВК-90, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 07.11.2006 по 06.11.2009.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 надав показання про те, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та станом на 24.08.1991 проживав у м.Херсоні. Вказане йому добре відоме оскільки вони є братами.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24.08.1991.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.91 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (03 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року N215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України "Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах". Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

В ході судового розгляду справи повністю знайшов підтвердження факт, що заявник до 24.08.1991 постійно проживав на території України та народився у м.Херсоні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Враховуючи викладене суд вважає, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про громадянство України", Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року N215/2001, ст.ст.12, 13, 293, 315-318, 365 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП відсутнє, реєстрації не має, фактично проживає: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа: Управління Державної міграційній службі України в Херсонській області (, адреса юридичної особи: м.Херсон, вул.Перекопська, 168) про встановлення факту проживання на території України задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Херсоні, на території України, станом на 24.08.1991.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяД. О. Гонтар