Справа № 369/5121/23
Провадження № 2/369/1051/24
24.04.2024 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І.О.,
при секретарі Херенковій К.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «НОВІ ТЕРЕМКИ» про стягнення заборгованості, -
10 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «НОВІ ТЕРЕМКИ» про стягнення заборгованості
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 травня 2018 року між позивачем та ТОВ «Житловий комплекс «НОВІ ТЕРЕМКИ» було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , щодо набуття у власність майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , проектн. буд. 14.
Розділом 3 Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 від 31 травня 2018 року визначалась вартість майнових прав на квартиру, що підлягала сплаті позивачем відповідачу, а саме: загальна ціна майнових прав на квартиру складала суму грошових коштів в розмірі 709 576,14 грн. з ПДВ, що еквівалентно 27 291,39 доларів США, ціна майнових прав на квартиру за 1 кв.м. становила 10 767,47 грн., що еквівалентно 414,13 доларів США.
Згідно п. 2.1 укладеного Договору, ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН», як продавець, зобов`язалось передати ОСОБА_1 , як Покупцеві, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити Дериватив з визначеними у цьому пункті характеристиками. Зазначений Договір було зареєстровано на Товарній біржі «Перспектива-Комодіті» 31 травня 2018 року, про що міститься відповідна відмітка на укладеному Договорі.
01 червня 2021 року між Позивачем та ТОВ «Житловий комплекс «НОВІ ТЕРЕМКИ» було укладено Додаткову угоду до Договору купівлі- продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 від 31 травня 2018 року про його розірвання.
За результатом укладення вказаних Додаткової угоди від 01 червня 2021 року до Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №34/02-14 від 31 травня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Житловий комплекс «НОВІ ТЕРЕМКИ» були узгоджені умови розірвання правовідносин: - Договір №34/02-14 купівлі-продажу майнових прав на квартиру розірвано 01 червня 2021 року; - ТОВ «Житловий комплекс «НОВІ ТЕРЕМКИ» зобов`язався здійснити повернення грошових коштів ОСОБА_1 , сплачених останнім зазначеному товариству за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 від 31 травня 2018 року в сумі 720 808 грн. та в строк протягом 180 днів з моменту укладення додаткової угоди (тобто до 29 листопада 2021 року включно з урахуванням застосування ч.5 ст.254 ЦК України, коли останній день платежу припадає на вихідний день).
Водночас, у визначений строк (до 29 листопада 2021 року) Відповідачем не було повернуто жодної суми. Внаслідок викладеного, з 30 листопада 2021 року, як зазначає позивач, у Відповідача перед ним виникла заборгованість в сумі 720 808 грн.
ТОВ «ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС «НОВІ ТЕРЕМКИ» (Відповідачем) було повернуто ОСОБА_1 (Позивачу) лише: 46 000 грн., що надійшли на рахунок Позивача 10 січня 2022 року та 72 808 грн., що надійшли на рахунок Позивача 10 лютого 2022 року
Таким чином, як зазначає позивач, поточний борг, відповідача перед ним щодо повернення сплачених за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру №34/02-14 від 31 травня 2018 року та визначеної в Додатковій угоді від 01 червня 2021 року, становить 602 000 грн. (основна заборгованість).
Крім того, позивач просить стягнути з ТОВ «ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС «НОВІ ТЕРЕМКИ» моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., яку останній завдав позивачу своєю протиправною поведінкою щодо порушення обов`язку щодо повернення коштів.
Таким чином, позивач просить стягнути з ТОВ «ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС «НОВІ ТЕРЕМКИ» на його користь заборгованість в загальній сумі 801 487,88 грн., з яких основна заборгованість в сумі 602 000,00 грн., 3% річних в сумі 24 692,13 грн., інфляційні втрати в сумі 174 795,75 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 698,88 грн.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. від 11 квітня 2023 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.
Згідно розпорядження в.о. керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дяченка В.В. щодо повторного автоматичного розподілу справи №116 від 25 вересня 2023 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 25 вересня 2023 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Фінагеєвій І.О.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цій справі.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
У судове засідання відповідач не з`явився, на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Відповідач повідомлений про дату та час судового розгляду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України».
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 31 травня 2018 року між позивачем та ТОВ «Житловий комплекс «НОВІ ТЕРЕМКИ» було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , щодо набуття у власність майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , проектн. буд. 14.
Розділом 3 Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 від 31 травня 2018 року визначалась вартість майнових прав на квартиру, що підлягала сплаті позивачем відповідачу, а саме: загальна ціна майнових прав на квартиру складала суму грошових коштів в розмірі 709 576,14 грн., утому числі ПДВ 118 262,69 грн., що еквівалентно 27 291,39 доларів США, ціна майнових прав одного квадратного метру встановлена в доларах США, та оплачується в національній валюті України гривні.
Зазначений Договір було зареєстровано на Товарній біржі «Перспектива-Комодіті» 31 травня 2018 року.
Згідно п. 2.1 укладеного Договору, ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН», як продавець, зобов`язалось передати ОСОБА_1 , як Покупцеві, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити Дериватив з визначеними у цьому пункті характеристиками.
Пунктом 3.1. Договору визначено, що на дату укладення договору сторони визначили ціну Договору у розмірі 260 000,00 грн. без ПДВ відповідно до пункту 196.1.1 статті 196 Податкового Кодексу України, що є еквівалентом 10 000,00 доларів США. Сторони погодили, що Ціна Договору, вказана у п.3.1., сплачується покупцем по 05 червня 2018 року 10 000,00 доларів США (п. 3.4. Договору).
01 червня 2021 року між Позивачем та ТОВ «Житловий комплекс «НОВІ ТЕРЕМКИ» було укладено Додаткову угоду до Договору купівлі- продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 від 31 травня 2018 року про його розірвання.
Згідно п.1 вказаної угоди сторони дійшли згоди розірвати договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 від 31 травня 2018 року, 01 червня 2021 року.
Відповідно до п. 2 вказаної угоди сторони дійшли взаємної згоди про повернення грошових коштів Покупцю в розмірі 720 808,00 грн., в т.ч. ПДВ.
Термін повернення грошових коштів становить 180 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди (п.3 вказаної угоди).
Тобто, Відповідач зобов`язаний був повернути Позивачу грошові кошти в розмірі 720 808,00 грн. на поточний рахунок Позивача за вказаними у додатковій угоді банківськими реквізитами у строк до 29 листопада 2021 року (01 червня 2021 року +180 календарних днів ) включно.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Житловий комплекс «НОВІ ТЕРЕМКИ» було повернуто ОСОБА_1 :
- 46 000 грн., що надійшли на рахунок Позивача 10 січня 2022 року (Платіж 491, призначення платежу « НОМЕР_1 Успенський ОО. Повернення коштів зг. ДУ від 01/06/2021 до Договору №34/02-14 від 31 травня 2018 року, у т.ч. ПДВ»).
07 березня 2023 року представником позивача адвокатом Грогораш К.М. було направлено відповідачу адвокатський запит-вимогу про негайну сплату заборгованості з повернення грошових коштів, сплачених за договором, згідно до якої остання вимагала не пізніше 5 днів з моменту направлення адвокатського запиту-вимоги повернути грошові кошти у розмірі -602 000 грн. Вказаний адвокатський запит-вимогу було направлено на адресу відповідача, що підтверджується квитанцією та трекінгом поштового направлення.
Однак, Відповідач, всупереч умов Додаткової угоди, не повернув Позивачу грошові кошти в розмірі 602 000,00 грн., тобто Відповідач порушив договірні зобов`язання перед Позивачем, а саме не дотримався взятих на себе договірних зобов`язань щодо повернення Позивачу коштів на умовах та у строки передбачені вказаною Додатковою угодою.
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем були порушені взяті зобов`язання перед позивачем, що пов`язано із поверненням грошових коштів.
Відповідачем не було надано належних, допустимих, достовірних письмових доказів які б підтверджували повернення грошових коштів позивачу у зв`язку з укладенням додаткової угоди і розірванням відповідного договору.
З наведеного суд приходить до висновку про порушення прав позивача та необхідності їх захисту шляхом стягнення з відповідача грошових коштів за Додатковою угодою від 01 червня 2021 року до Договору № 34/02-14 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 31 травня 2018 року.
За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 263 частина 4 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 року по справі №758/1303/15-ц зазначено, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Згідно ст. 625 ч.2 ЦК України нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за час прострочення виконання грошових зобов`язань у розмірі 174 795.75 грн. і 3% річних у сумі 24 692,13 грн. які утворилися за період з 30 листопада 2021 року по 31 березня 2023 року.
Суд погоджується з розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, здійсненим позивачем. Крім того, судом враховується, що відповідач жодного доказу на спростування розрахунку позивача суду не надав.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат за час протягом якого відповідачем прострочено виконання зобов`язання та 3 % річних від простроченої суми заборгованості є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню в сумі 199 487,88 грн. (3% річних в розмірі 24 692,13 грн. + інфляційні втрати за час прострочення виконання грошових зобов`язань у розмірі 174 795,75 грн.).
Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Щодо вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Житловий комплекс «НОВІ ТЕРЕМКИ» моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:
1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої і душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна (п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України).
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом з матеріалів справи встановлено, що зобов`язання з повернення коштів виникло у відповідача з моменту укладення Додаткової угоди від 01 червня 2021 року та мало бути виконано в узгоджений сторонами строк 180 днів з моменту укладення такої угоди.
ТОВ «Житловий комплекс «НОВІ ТЕРЕМКИ» з порушення наданого строку було повернуто ОСОБА_1 лише:
Крім того, представником позивача адвокатом Григораш К.М. на адресу відповідача також було направлено адвокатський запит вимогу від 07 березня 2023 року про негайну сплату заборгованості з повернення грошових коштів, сплачених за договором, що підтверджується матеріалами справи.
Таким чином, відповідач протягом тривалого часу не вживав дій для поновлення порушеного права позивача, а останній змушений був вживати дій для захисту власного порушеного права.
Судом встановлено, що внаслідок невиконання договірного зобов`язання, за яке позивачем були сплачені кошти, останньому завдано моральних страждань, що полягали у зміні звичного укладу його життя, хвилюванні через неповернення відповідачем позивачу сплачених останнім грошових коштів, розмір яких для нього є досить великою сумою, а тому він має право на відшкодування моральної шкоди.
Таким чином, моральна шкода, заподіяна внаслідок невиконання договірного зобов`язання підлягає відшкодуванню відповідачем, як особою, з вини якої вона завдана, з урахуванням суті позовних вимог, доведеності позивачем заподіяних йому моральних страждань, а також з урахуванням вимоги розумності, виваженості та справедливості.
Беручи до уваги характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань та інших обставин, зокрема, - характеру і тривалості страждань позивача, істотності вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на його користь в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.
Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір.
З урахуванням викладеного й керуючись ст.ст. 11, 14, 15, 16, 526, 610, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 137, 141, 259, 263-268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «НОВІ ТЕРЕМКИ» про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «НОВІ ТЕРЕМКИ» на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 801 487 (вісімсот одна тисяча чотириста вісімдесят сім) грн. 88 (вісімдесят) коп., що складається з: суми основного боргу 602 000,00 грн., 3% річних в сумі 24 692,13 грн. та інфляційних втрат у сумі 174 795,75 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «НОВІ ТЕРЕМКИ» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «НОВІ ТЕРЕМКИ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 10 698 (десять тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн. 88 (вісімдесят вісім) коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .
Суддя: І.О. Фінагеєва