Справа № 466/3684/24
Провадження № 2/466/1510/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Репети К.М.,

справа № 466/3684/24,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

03.04.2024 представник позивача адвокат Манукян Марта Андріївна в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 та просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 додаткові витрати на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 21 008,57 гривень. Стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 5 000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 20.01.2022 року в справі №466/6832/21, розірвано та залишено позивачу дошлюбне прізвище ОСОБА_6 .

У позивача та відповідача від шлюбу є двоє малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Діти після фактичного припинення шлюбу між сторонами залишились проживати із матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , де є зареєстровано місце проживання позивача та дітей.

Згідно судового наказу виданого Шевченківським районним судом м.Львова від 12.08.2021 року по справі №466/6948/21 вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки від доходів ОСОБА_2 .

Згідно судового наказу виданого Шевченківським районним судом м.Львова від 08.11.2021 року по справі №466/9882/21 вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частки від доходів ОСОБА_2 .

Згідно постанови Львівського апеляційного суду від 30.05.2023 року залишено рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 19.10.2022 року по справі №466/11423/21 без змін, яким вирішено:

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Львова від 12.08.2021 р. у справі № 466/6948/21 та судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Львова від 08.11.2021 р. у справі №466/9882/21, визначивши єдину частку від заробітку (доходу) ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , що підлягає стягненню на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів у зменшеному розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

Припинено стягнення аліментів на підставі судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Львова від 12.08.2021 у справі №466/6948/21.

Припинено стягнення аліментів на підставі судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Львова від 08.11.2021 у справі № 466/9882/21.

Аліменти на утримання дітей стягувалось в примусовому порядку через органи державної виконавчої служби. Наразі стягнення припинено на підставі вище вказаних двох судових наказах, так як позивач пред`явила новий виконавчий лист по справі №466/11423/21 до примусового виконання. Добровільно відповідач не надає коштів на утримання дітей.

З моменту припинення шлюбних відносин (з літа 2021 року) Відповідач не бере участі у вихованні дітей, не приїздить до них, не спілкується із ними в телефонному режимі та не бере активної участі у плануванні їх дозвілля, розвитку та навчання. За останні практично три роки відповідач лише декілька раз бачився із дітьми на декілька годин.

Позивач постійно піклується про їх спільних дітей із Відповідачем, оплачує повністю додаткові витрати на лікування дітей, проведення планових щеплень, лікування зубів у стоматолога та навчання дитини.

Загальна вартість понесених позивачем додаткових витрат на утримання дітей становить 42 017,13 гривень. У зв`язку із вищенаведеним позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь половину додаткових витрати на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 21 008,57 гривень та вирішити питання судових витрат.

Ухвалою від 04.04.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

19.04.2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що відсутні підстави для стягнення додаткових витрат на утримання дітей, оскільки долучені до позовної заяви документи не містять належних та допустимих доказів на обгрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей. Отже, позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що витрати зазначені у позовній заяві є витратами, які у розумінні статті 185 СК України викликані особливими обставинами. Позивачем зокрема не доведено, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які сплачує відповідач на утримання дітей.

Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, позивачем не доведено погодження з відповідачем таких витрат. Відповідач вважає, що позивачем не доведено особливі обставини, при яких їх спільні діти потребують додаткових витрат на них, які відмінні від аліментів на дітей, та такі не підтверджені відповідними доказами. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не прибула, однак від її представника адвоката Манукян М.А. поступила заява в якій вона просить слухати справу у їх відсутності, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання 25.04.2024 не прибув, однак від його представника адвоката Маркович А.М. поступила заява про розгляд справи у їх відсутності з долученням копії підтверджуючих документів про оплату аліментів згідно рішення суду.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого.

Судом встановлено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 виданого виконавчим комітетом Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області 14.02.2018 року, актовий запис №04.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 20.01.2022 року по справі №466/6832/21 шлюб між сторонами розірвано та залишено позивачу дошлюбне прізвище ОСОБА_6 .

У Позивача та Відповідача від шлюбу народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 . Діти після фактичного припинення шлюбу між сторонами залишились проживати із матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , де є зареєстровано місце проживання позивача та дітей.

Згідно судового наказу виданого Шевченківським районним судом м.Львова від 12.08.2021 року по справі №466/6948/21 та від 08.11.2021 року по справі №466/9882/21 вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/4 частки на кожну від доходів ОСОБА_2 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 30.05.2023 року залишено рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 19.10.2022 року по справі №466/11423/21 без змін, яким вирішено:

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Львова від 12.08.2021 р. у справі № 466/6948/21 та судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Львова від 08.11.2021 р. у справі №466/9882/21, визначивши єдину частку від заробітку (доходу) ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , що підлягає стягненню на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів у зменшеному розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

Припинено стягнення аліментів на підставі судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Львова від 12.08.2021 у справі №466/6948/21.

Припинено стягнення аліментів на підставі судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Львова від 08.11.2021 у справі № 466/9882/21.

Аліменти на утримання дітей стягувалось в примусовому порядку через органи державної виконавчої служби. Наразі стягнення припинено на підставі судових наказів, так як позивач пред`явив новий виконавчий лист по справі №466/11423/21 до примусового виконання.

З долучених платіжних інструкцій за квітень 2024 рік вбачається, що відповідач перерахував більше 10 тис.грн. аліментів на виконання рішення суду.

Так, на підтвердження додаткових витрат на утримання дітей, позивачем надані копії документів на оплату витрат за надані стоматологічні послуги дітям, що підтверджується:

актами надання послуг від 20.05.2022 і до 21.03.2024 року та квитанції з оплати за надані стоматологічні послуги ОСОБА_4 і ОСОБА_3 на загальну суму 7 710, 00 гривень.

Також, Позивачем оплачено витрати з проведення планових щеплень дітей, а саме: 15.12.2021 року проведено щеплення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , препаратами Ротарікс (вартість 670 грн.) та Інфанрікс-гекса (вартість 1230 грн.), що підтверджується випискою з медичної карти ОСОБА_3 та товарним чеком від 13.11.2021 року (де відображено вартість придбаних препаратів);

20.01.2022 року проведено щеплення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , препаратом Варилрікс (вартість 875 грн.), що підтверджується випискою з медичної карти ОСОБА_4 та товарним чеком (де відображено вартість придбаних препаратів);

Загальна сума понесених позивачем додаткових витрат на щеплення дітей становить 2 775, 00 гривень.

Згідно квитанції про оплату, позивачем оплачено витрати за навчання у Тернопільській ЗЗСО І-ІІІст у період із вересня 2022 року по лютий 2024 року у розмірі 7 998,47 гривень.

Крім цього, позивач надала докази оплати за проведення аналізів ПП «ПСМЛ «Ескулаб» для дітей в період їх захворювань від 07.02.2023 і до 07.03.2024 року на загальну суму - 1 824,00 гривень.

На підтвердження придбання ліків у період із 21.02.2022 року і до часу звернення до суду позивач оплачувала кошти на придбання медичних препаратів дітям в період їх захворювань та призначень таких лікарем, а саме копії чеків на загальну суму 21 709,66 гривень. А тому вважає, що загальна вартість понесених позивачем додаткових витрат на утримання дітей становить 42 017,13 гривень.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Верховний Суд у постанові від 14.01.2019 року, винесеній у справі № 751/4312/16-ц зауважив, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.

Як вбачається із долучених до позовної заяви доказів, додаткові витрати, понесені позивачем, складаються з: витрат на лікування дітей, проведення планових щеплень, лікування зубів у стоматолога та навчання дитини.

Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. А отже витрати, зазначені позивачем, є поточними витратами на утримання дітей, входять до складу аліментів, призначених до щомісячного стягнення, і не належать до додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України.

Зазначений висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та у постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №751/4312/16-ц, відповідно яких, виходячи з аналізу статті 185 СК України,додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

При цьому суд також враховує ті обставини, що з відповідачем не було погоджено питання та досягнення з ним домовленостей з боку позивачки щодо понесених нею додаткових витрат.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України (далі по тексту -СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так, посилання позивача на те, що додаткові витрати були понесені на навчання дитини та їх лікування у зв`язку з хворобами, є безпідставними, оскільки не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Вказаний висновок повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 205/4622/16-ц, провадження № 61-22588св18.

Таким чином, судом встановлено, що витрати, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, понесені при звичайному способі життя, та не викликані особливими обставинами, а відтак не є додатковими витратами у розумінні положень ст. 185 СК України, у зв`язку з чим вимоги позивача не підлягають задоволенню судом. Крім того, вказані витрати здійснювались позивачкою на власний розсуд, без погодження з відповідачем.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. 141, 180, 181, 185 СК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 258, 259, 263-265, 268, 277-279, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 25.04.2024.

Суддя П. С. Невойт