УХВАЛА

23 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 2-316/11

провадження № 61-5589ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 19 березня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкову Є. О. перевірити майновий стан ОСОБА_2 , яка є дружиною боржника, у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. перебуває виконавчий лист № 2-316/11, виданий Богунським районним судом м. Житомира 29 листопада 2011 року, на підставі рішенням цього суду від 29 листопада 2011 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 133 524,20 грн.

Зазначає, що він набув право вимоги до боржника та поручителя на підставі договору, укладеного між ним та ПАТ «Мегабанк» 24 квітня 2023 року, та є стягувачем у цьому виконавчому провадженні. Рішення тривалий час не виконується боржником, майно чи доходи, на які можливо звернути стягнення, у останнього відсутнє.

22 жовтня 2023 він звернувся до приватного виконавця Волкової Є. О. з клопотанням, в якому просив перевірити майновий стан дружини боржника, й у разі наявності майна (доходів), звернутись до суду з поданням про визначення частки майна (доходів) боржника у майні (доходах), яким він володіє спільно з дружиною та вирішити питання про звернення стягнення на це майно.

Приватний виконавець повідомила, що клопотання є безпідставним та не може бути задоволене, оскільки нерухоме майно, яке належить дружині боржника ОСОБА_2 , придбане нею до укладення шлюбу. Також вказала, що у разі отримання документального підтвердження про належність боржнику на праві спільної сумісної власності будь-якого майна, нею будуть вжиті відповідні міри в межах повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Вказував, що до обов`язків виконавця входить не тільки перевірка майнового стану боржника, але й майнового стану одного з подружжя, оскільки майно та доходи є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя на яке може бути звернення стягнення.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Постановою Житомирського апеляційного суду від 19 березня 2024 року ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2023 року залишено без змін.

16 квітня 2024 року ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд», звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 19 березня 2024 року та ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції Україниправа і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК Українивизначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК Українине підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК Українипозбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.

Предметом позову є вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 133 524,20 грн, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2024 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Таким чином, обставин, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення, що згідно положень ЦПК Українине підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Схожий висновок викладений в ухвалах Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 569/24427/21 (провадження № 61-5048св23), від 20 листопада 2023 року у справі № 754/10132/21 (провадження № 61-15635ск23), постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 342/365/18 (провадження № 61-16127св23).

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 19 березня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко