Справа № 646/4161/23
№ провадження 2/646/61/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року м.Харків

Червонозаводський рай онний суд м. Харкова у складі головуючого судді Демченко І.М., за участю секретаря Разєнкової Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові об`єднану цивільну справу за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про захист прав споживачів шляхом визнання незаконною бездіяльності оператора газорозподільних (газопостачальних) мереж по поновленню газопостачання їх домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , зобов`язання поновити газопостачання за вказаною адресою, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

09.08.2023 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із позовами до відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про захист прав споживачів шляхом визнання незаконною бездіяльності оператора газорозподільних (газопостачальних) мереж по поновленню газопостачання їх домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , зобов`язання поновити газопостачання за вказаною адресою, стягнення моральної шкоди.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Демченко І.М. від 09.08.2023 року позов ОСОБА_2 було прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін у судове засідання. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Шиховцової А.О. від 17.08.2023 року позов ОСОБА_1 також було прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.11.2023 року було об`єднано в одне провадження цивільну справу №646/4161/23 за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про захист прав споживачів з цивільною справою №646/4164/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про захист прав споживачів, об`єднаній справі присвоєно Єдиний унікальний номер 646/4161/23.

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказували, що вони є співвласниками житлового буднику за адресою АДРЕСА_1 , є споживачами послуг з газопостачання, які надаються відповідачем. За адресою АДРЕСА_2 мешкає ОСОБА_2 , яка має особовий рахунок НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_3 мешкає ОСОБА_1 , який має особовий рахунок НОМЕР_2 .

04.07.2023 працівниками АТ «Харківміськгаз» було припинено газопостачання до вказаного будинку, оскільки зафіксовано порушення ізоляції на газопроводі-вводі поза межами будинковолодіння. Це відбулося без попередження споживачів, за їх відсутності, шляхом вирізання частини газової труби, що мала наскрізну корозію.

Будь-яких повідомлень щодо припинення газопостачання, позивачі не отримували.

Акт про припинення газопостачання за адресою АДРЕСА_1 , було складено 04.07.2023, в ньому зазначено, що ввід на балансі споживача, копія акту позивачам не надавалася.

07.07.2023 позивачі звернулися до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» із заявами про відновлення газопостачання за вказаною адресою, але 17.07.2023 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було надано відповідь про те, що ремонтні роботи по заміні газопроводу будуть виконані за рахунок споживача та рекомендовано звернутися до «Клієнтського простору» для укладення договору на виконання робіт і сплати їх вартості.

На час розгляду справи у суді газопостачання не відновлено.

Представник відповідача надав суду відзив на позовні заяви, де зазначив, що позов не підлягає задоволенню, оскільки роботи по заміні частини внутрішнього газопроводу мають бути проведені за рахунок позивачів, а щодо відшкодування моральної шкоди, позивачами не надано доказів на підтвердження завданої шкоди та визначення її розміру. Крім того, зазначив, що відповідно до Постанови НКРЕКП №1387 від 28.07.2023 було зупинено дію ліцензії АТ «Харківміськгаз» на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу.

В подальшому, представник відповідача надав суду повідомлення про те, що 22.09.2023 відбувся пуск газу за адресою АДРЕСА_1 , яке було виконано Харківською міською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України».

У зв`язку з пуском газу, позивачами надано заяви про зміну предмету позову, а саме просили визнати бездіяльність Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» по поновленню газопостачання їх домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , стягнути з відповідача моральну шкоду на користь кожного з них по 100000грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 доводи позовної заяви підтримав, ОСОБА_2 просила суд розглянути справу без її участі.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачі є співвласниками житлового будинку за АДРЕСА_1 , який приєднано до газорозподільної системи. Позивачі є споживачами відповідно до Типового договору про розподіл природного газу шляхом акцептування договору, сплати рахунків з постачання газу. Заборгованість за надані послуги відсутня, в будинку встановлено опалювальний газовий прилад та проточний водонагріваючий прилад.

У спірних правовідносинах фізичні особи -позивачі мають статус споживача природного газу (згідно п.4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС, споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу).

Тому, між сторонами склалися правовідносини, які регулюються Кодексом ГРМ.

Згідно акту №8/7 від 04.07.2023 групою з припинення та відновлення розподілу природного газу Служби експлуатації систем газопостачання АТ «Харківміськгаз», було виявлено порушення ізоляції на газопроводі-вводі, наскрізна корозія, було припинено газопостачання за адресою АДРЕСА_1 .

07.07.2023 позивачі звернулися до відповідача з заявами з проханням поновити газопостачання їх будинку, оскільки відрізок труби газопроводу був вирізаний поза межами їх домоволодіння. На вказані заяви відповідачем було надано відповідь про те, що корозійна ділянка знаходиться на газопроводі, що належить споживачам, роботи по заміні будуть виконані за їх рахунок.

В подальшому, як вбачається з копії акту про пуск газу і проведення інструктажу з безпечного користування газовими приладами від 22.09.2023, представниками Харківської міської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» газопостачання до домоволодіння позивачів було відновлено.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17, провадження № 12-304гс18, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується постачати споживачеві природний газ належної якості у кількості та порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленим стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором та регулюється в установленому порядку.

Згідно частини першої статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

У відповідності до п.5.7. «Правил безпеки систем газопостачання», затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 № 285, підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови:

наявності витоків газу; несправної автоматики безпеки; несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів; відсутності тяги в димових і вентиляційних каналах; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; не забезпечення власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) технічного обслуговування згідно з вимогами пункту 5.4 цієї глави; не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації.

В той же час, у відповідності до п.6,7 ХІІІ розділу Кодексу газорозподільних систем, якщо через проведення ремонтів або здійснення технічного обслуговування чи заходів з безпеки (включаючи перевірки газових пристроїв споживачів щодо дотримання норм безпеки) об`єктів ГРМ Оператор ГРМ має припинити розподіл (газопостачання) природного газу більше ніж на 5 годин, він має повідомити споживача про час та тривалість такого припинення не пізніше ніж за 5 робочих днів до такого припинення (за умови, що таке припинення є запланованим). Якщо припинення не є запланованим, Оператор ГРМ має повідомити споживача про таке припинення якомога скоріше. Оператор ГРМ може не повідомляти споживача про таке припинення за умови, що припинення триватиме менше ніж 5 годин.

Як стверджують позивачі, і даний факт відповідачем під час розгляду справи судом не спростований, у встановлені законом строки та порядок позивачів не було завчасно повідомлено про припинення газопостачання, його підстави та тривалість, ані повідомлено у які строк та за яких умов газопостачання можливо відновити.

Віповідно до положень п. 8.13 «Правил безпеки систем газопостачання», затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 № 285, роботи з ліквідації наслідків аварій повинні виконуватися експлуатаційними підрозділами газорозподільних підприємств (службою аварійно-відновлювальних робіт та/або службою підземних газопроводів) після локалізації аварійної ситуації.

Після усунення причин аварійних відключень газових мереж споживачів в населених пунктах газорозподільне підприємство повинно відновити подачу газу в газові мережі з дотриманням вимог порядку пуску газу, який затверджується керівником газорозподільного підприємства.

Окрім того, як визначено положеннями пункту 4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГТС: межа балансової належності точка розмежування газових мереж між суміжними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування, на якій відбувається приймання-передача природного газу; межа експлуатаційної відповідальності сторін точка розмежування газових мереж за ознакою договірних зобов`язань з експлуатації окремих ділянок або елементів, яка встановлюється на межі балансової належності або за згодою сторін в іншій точці газових мереж.

Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу ІІІ Кодексу ГТС межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним об`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку ) та напрямів потоків природного газу.

За відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за об`єктами суміжних суб`єктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені об`єкти, зобов`язаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Оператор ГРМ зобов`язаний виконати заходи, передбачені пунктом 1 Глави 5 Розділу III "Порядку визначення межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності", які визначають необхідність встановлення меж балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу), що визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, який, як зазначається в чинному законодавстві, є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про ринок природнього газу» газорозподільна система - технологічний комплекс, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам (пункт 6).

Відповідно до частини першої статті 37 Закону оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.

Отже, газові мережі від газорозподільних станцій до споживача є газорозподільною системою, за безпечну експлуатацію якої відповідає оператор газорозподільної системи.

В той же час, як стверджують позивачі, та ці твердження представником відповідача не оспорювались та спростовані не були, питання з відновлення газопостачання будинку за адресою АДРЕСА_1 , було вирішено тільки після їх звернень до суду і лише 22.09.2023, тобто майже через три місяця після припинення газопостачання.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо визнання бездіяльності оператора газорозподільних (газопостачальних) мереж по поновленню газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 протиправними, - обґрунтованими та підтвердженими належними доказами.

Крім того, представником відповідача в суді не обґрунтовано та не надано жодних пояснень щодо того, чому на ліквідацію аварійної ситуації, яка мала місце 04.07.2023, та поновлення прав споживачів іншою собою, а саме Харківською міською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України», пройшло стільки часу, впродовж яких, не зважаючи на звернення споживачів до суду за захистом своїх прав, з боку відповідача не було вжито жодних заходів на поновлення їх прав.

З приводу позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відшкодування їм завданої неправомірними діями відповідача моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відключення житла громадянина від газопостачання в цілому однозначно слід вважати грубим втручанням в приватне життя особи. Так, відключення позбавляє особу належних умов до існування, однозначно призводить до змін у побуті, укладі життя особи, тощо.

Позивачі стверджували, що противоправні дії представників відповідача заподіяли їм моральну шкоду, що полягає в порушенні її цивільних прав (незаконне втручання у приватну власність); позбавленні належних умов до існування; заподіянні майнової шкоди - пошкоджені майна, позивачі вимушені нести додаткові витрати для забезпечення власного побуту шляхом придбання побутової електричної техніки, змушені звертатись у різні установи з заявами та скаргами за захистом своїх прав; втрати немайнового характеру, що полягають у фізичних і моральних страждання, пов`язані зі зміною звичного ритму життя, значними незапланованими фінансовими втратами та емоційним дискомфортом.

Заподіяну їм моральну шкоду позивачі також вбачають у ряді вимушених змін у житті внаслідок позбавлення їх нормальних умов для існування, необхідністю докладати додаткових зусиль для відновлення свого звичного життя, зокрема, можливості проживати у опалювальному приміщенні, можливості приготувати їжу (робити заготовки до зими - консервувати овочі та фрукти), тощо; у протиправній поведінці відповідача, який припиняючи газопостачання діяв не у передбачений законом спосіб та тривалість душевних страждань, яких вони зазнали у зв`язку із припиненням газопостачання до їх будинку.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У свою чергу, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Тобто у сфері дії вказаного Закону перебувають у тому числі відносини між споживачами та надавачами будь-яких послуг.

Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша, друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

01 вересня 2020 року Велика Палата Верховного Суду у справі №216/3521/16-ц (провадження N 14-714цс19) прийняла постанову, якій сформувала правовий висновок про те, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Вказані правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 210/4735/15-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 275/1052/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 360/723/16-ц та від 30 вересня 2020 року у справі № 727/12721/17-ц.

Під час розгляду даної справи, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність припинення газопостачання у будинку позивачів та не відновлення газопостачання майже 3 місяці, що завдало позивачам, як споживачам послуг, моральну шкоду.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

При вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивачів, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 100000 гривень, визначений кожним із позивачів, є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, а також є не доведеним у такому розмірі та приходить до висновку, що розмір моральної шкоди необхідно зменшити до 15000 гривень на користь кожного з них, як такий, що відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1248,5 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позови ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про захист прав споживачів шляхом шляхом визнання незаконною бездіяльності оператора газорозподільних (газопостачальних) мереж по поновленню газопостачання їх домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» по поновленню газопостачання їх домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» на користь держави судовий збір в дохід держави в розмірі 1248,5 (одна тисяча двісті сорок вісім грн 50 коп.) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний м. Харкова. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий: І.М.Демченко