Провадження № 2/463/600/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Нора Н.В.

при секретарі Заверуха О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, просить стягнути на його користь 12 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої ДТП та 8000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.08.2023 року о 09.30 год. в АДРЕСА_1 мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено його автомобіль, винуватцем якої був відповідач ОСОБА_2 . Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.09.2023 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Дана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. 26.10.2023 року позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 30000,00 грн. від СК «Інтер-Поліс». Проте, вважає, що внаслідок ДТП йому було заподіяно також моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, зміні звичного способу життя, необхідності звертатись за правовою допомогою і до суду, у душевних переживаннях, втраченій душевній рівновазі та душевному спокої.

Позивач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. З урахуванням представлених документів, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні такого.

Заслухавши думку відповідача, оглянувши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з роз`ясненнями п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 80, 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 30.08.2023 року о 09.30год. в м.Ковелі по вул.Академіка Люльки, 2 мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача, винуватцем якої був відповідач, який керував автомобілем марки «Scania 113», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «Narko 23PP3», д.н.з. НОМЕР_2 . Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.09.2023 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Дана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили.

Крім того, судом встановлено, що транспортний засіб марки «Scania 113», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «Narko 23PP3», д.н.з. НОМЕР_2 , застраховано ПрАТ СК «Інтер-Поліс», у зв`язку з чим позивач ОСОБА_1 26.10.2023 року отримав страхове відшкодування в розмірі 30000,00 грн. від СК «Інтер-Поліс».

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених ст.1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 даної постанови визначено, що позивачем має бути зазначено, в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 даної постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та не надано доказів на підтвердження такої шкоди.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди- відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 25.04.2024 року.

Суддя Нор Н.В.