Справа № 626/1225/24
Провадження № 2-о/626/141/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

25.04.2024 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Гусара П.І.,

за участю секретаря Івашкіної Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Краснограді, у відсутності сторін, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 із заінтересованою особою: Військовою частиною НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, необхідності здійснення ним постійного догляду за своїм рідним батьком похилого віку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , який через порушення функцій організму є невиліковно хворим, не може самостійно пересуватися та самообслуговуватись, за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду вдома шляхом отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

В обґрунтування заяви представник заявника ОСОБА_1 адвокат Билим О.М. в заяві зазначив, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьком є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Висновком ЛКК №379 від 14.03.2024 року Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Красноградського району» підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через порушення функцій організму є невиліковно хворим, не може самостійно пересуватися та самообслуговуватись, за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду вдома шляхом отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у відповідній військовій частини, факт просить встановити з метою звільнення з військової служби на підставі підпункту г) пункту 2 частини 4 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Іншим чином ОСОБА_1 встановити даний факт можливості не має.

Рух справи в суді.

Ухвалою судді Красноградського районного суду Харківської області від 29.03.2024 року відкрито провадження у справі та призначено заяву до судового розгляду.

Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Билима О.М. 25.04.2024 року до суду надійшла письмова заява в якій просить справу розглядати його відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, військова частини про дату, місце та час розгляду справи повідомлена у встановленому порядку.

Від представника заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 через «Електронний суд» 22.04.2024 року надійшли заперечення на заяву в яких просять залишити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення без задоволення з наступних підстав.

Зокрема вказують, що відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317, визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Підпунктом 1 п.11 Положення визначено, що міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

В свою чергу, відповідно до пункту 4 розділу IV Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом МОУ від 09.04.2008 року №189, який зареєстрований в МЮУ 02.06.2021 року за №731/36353, лікарсько-консультативна комісія видає висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний) - до досягнення дитиною 16-річного віку.

На підставі вище наведених нормативних актів, в контексті розподілення повноважень між ЛКК та МСЕК, необхідність постійного стороннього догляду зокрема за батьками підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. В той же час, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії.

Як вбачається з висновку КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Красноградського району» № 379 від 14.03.2024 року, ОСОБА_1 потребує «догляду вдома та отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи» та відповідно до Закону України «Про соціальні послуги», Порядку організації надання соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 р. № 587 забезпечення надання базових соціальних послуг особам/сім`ям відповідно до їх потреб, вжиття заходів до надання інших соціальних послуг таким особам/сім`ям покладається на Київську та Севастопольську міські держадміністрації, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Також вказують, що висновок КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги Красноградського району» № 379 від 14.03.2024 року виданий виключно для одержання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, що не може бути підставою для встановлення факту, що має юридичне значення про визнання факту необхідності здійснення постійного догляду вдома, а саме збоку ОСОБА_1 за своїм рідним батьком ОСОБА_2 , так як визнання необхідності такого догляду покладено на медико-соціальну експертизу та не потребує встановлення факту, що має юридичне значення.

Разом з тим, звертають увагу, що ОСОБА_1 з 28.02.2022 року, проходить військову службу за призовом у військовій частини НОМЕР_1 та не має змоги здійснювати постійний догляд вдома на непрофесійній основі за своїм рідним батьком.

Від представника заявника ОСОБА_1 адвоката Билима О.М. 25.04.2024 року надійшли письмові пояснення в який зазначає, що пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-XII визначає два документи альтернативно для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою або висновок МСЕК, або ЛКК, і тому поданий заявником висновок ЛКК є належним і достатнім документом для підтвердження того, що особа потребує постійного догляду. А отже Висновок ЛКК №379 від 14.03.2024 року є підставою для встановлення факту, що має юридичне значення, необхідності здійснення постійного догляду.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Позиція суду.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьком є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (підтверджується Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 IІІ- НОМЕР_3 від 12.06.1982 року).

Висновком ЛКК №379 від 14.03.2024 року Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Красноградського району» підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через порушення функцій організму є невиліковно хворим, не може самостійно пересуватися та самообслуговуватись, за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду вдома шляхом отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Відповідно до довідки сімейного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Красноградського району» від 27.03.2024 року батько заявника ОСОБА_2 перебуває на «Д» обліку в АЗПСМ с. Попівка з рядом захворювань, за станом здоров`я потребує постійного догляду.

Тобто батько заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 є невиліковно хворим, не може самостійно пересуватися та самообслуговуватись та за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує соціальної послуги з постійного догляду вдома на непрофесійній основі від фізичної особи, тобто потребує постійного стороннього догляду.

Встановлення факту необхідності постійного догляду, за своїм хворим батьком, має для заявника юридичне значення та дозволить звільнитися з військової служби на підставі підпункту г) пункту 2 частини 4 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Наказом Міністерства соціальної політики України №429 від 23.06.2020 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.2020 року за №643/34926, затверджено класифікатор соціальних послуг, у відповідності до якого постійний догляд вдома за місцем проживання отримувача соціальної послуги надається особам похилого віку з тяжкими формами захворювання шляхом допомоги в самообслуговуванні (дотримання особистої гігієни, рухового режиму, годування), пересуванні в побутових умовах, веденні домашнього господарства (закупівля і доставка продуктів харчування, ліків та інших товарів, приготування їжі, косметичне прибирання житла, оплата комунальних платежів, прання білизни, дрібний ремонт одягу), в організації взаємодії з іншими фахівцями та службами (виклик лікаря, працівників комунальних служб, транспортних служб тощо).

На підставі статті 12 ЗУ «Про соціальні послуги», отримувач соціальних послуг має право на вільний вибір надавачів соціальних послуг та отримання соціальних послуг відповідно до умов договору про надання соціальних послуг.

Статтею 10 ЗУ «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року, на даний час в Україні для жінок це вік 60 років.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості покладаються на Збройні Сили України. (ст. 17 Конституції України).

Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. ( ст. 1 ЗУ «Про Збройні Сили України»).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. ( ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»).

У запереченнях на заяву ОСОБА_1 заінтересованою особою вказано, що на підставі нормативних актів зокрема Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 року №1317 та Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом МОУ від 09.04.2008 року №189, в контексті повноважень між ЛКК та МСЕК, необхідність постійного стороннього догляду за особою в тому числі і за батьком підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. В той же час, необхідності постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії.

Так, підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» наділі (Закон №2232-XII), а у ч.4 цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зокрема: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (п.1), під час воєнного стану (п. 2).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Відповідно до пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я (абз. 4 пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону, який стосується спірних правовідносин);

у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд (військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Згідно з ч.7 ст.26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-XII через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед яких така обставина як необхідність здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

При цьому, законодавець визначив альтернативно документи, які підтверджують необхідність здійснення постійного догляду за особою, зокрема і за батьком: або висновок МСЕК або ЛКК.

Заінтересована особа з посиланням на законодавчі акти в галузі охорони здоров`я вказує, що необхідність постійного стороннього догляду за особою у спірному випадку має бути підтверджена виключено висновком МСЕК, а не ЛКК, з таким висновком заінтересованої особи суд не погоджується на підставі вище викладеного та враховуючи наступне.

Визначення терміну "медичний висновок" наведене у п.3 Порядку ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України "Деякі питання ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я" 18.09.2020 № 2136, як електронний документ, що формується на підставі медичних записів (без відмітки про відміну запису) в системі та містить висновок лікаря про тимчасову або постійну втрату працездатності, придатність до певних видів діяльності, про стан здоров`я пацієнта або щодо інших питань, визначених законодавством.

У п.3 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженому наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.10.2020 № 705, медичний висновок визначено як висновок у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я (у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого поліцейського.

У п.3 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337 значиться, що медичний висновок це висновок у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я (у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та висновок у формі рішення лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я (у разі хронічного професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого про встановлення зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього важкості та напруженості трудового процесу, небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу.

Отже, як вбачається з вищенаведеного, медичний висновок це документ, який містить об`єктивні дані про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я.

Суб`єктами формування чи видачі медичного висновку зазначені лікарі, лікарсько-консультативні та лікарсько-експертні комісії закладів охорони здоров`я.

Своєю чергою, відповідно до п.19, 24 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, комісія (МСЕК) проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою. Комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.

Отже, як вбачається з вищенаведеного лікар, лікарсько-консультативна комісія та лікарсько-експертна комісія за результатами проведеного лікування чи обстеження можуть формувати медичний висновок, а МСЕК за результатами проведеного огляду довідку, акт огляду (витяг з акту огляду) та протокол засідання комісії.

Щодо повноважень ЛКК та МСЕК на видачу медичного висновку щодо необхідності здійснення постійного догляду, суд зазначає наступне.

Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, регламентована процедура проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Відповідно до пп.1 п.11 цього Положення міські, міжрайонні, районні комісії визначають:

ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв;

потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування;

ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;

причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого.

У наведеному формулюванні прав та обов`язків МСЕК відсутнє поняття "постійного догляду", є лише право визначати необхідність догляду, стороннього нагляду, аж ніяк не постійного догляду. При цьому доцільно звернути увагу, що поняття «сторонній догляд» є не є тотожним поняттю «постійний догляд», позаяк перше говорить про те, ким надається догляд, а друге коли надається такий догляд. При цьому, "постійний догляд" це безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.

Водночас, відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказу Міністерства охорони здоров`я від 09.04.2008 № 189, при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я утворюються ЛКК (п.1 розділу III).

Згідно з п.3 розділу ІІІ цього Порядку до основних завдань ЛКК належить:

1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку;

2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності;

3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження;

4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені за результатом перевірки уповноваженими лікарями, перелік яких затверджується правлінням Пенсійного фонду України, обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).

Пункт 4 розділу ІV Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, визначає, що ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи:

форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці;

висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний),- до досягнення дитиною 16-річного віку.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 № 407 "Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я" затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о "Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі". Згідно з п.2, 3 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації № 025/о "Медична карта амбулаторного хворого № _____", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 № 110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 661/20974.

Повноваження ЛЛК визначені ще в одному нормативно-правовому акті наказі Міністерства охорони здоров`я України 31.07.2013 № 667 "Про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його надання". В цій Інструкції мова йде про те, що висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю чи II групи внаслідок психічного розладу видається лікарською консультативною комісією закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи реєстрації особи з інвалідністю (п.1).

Отже суд звертає увагу, що дійсно є недосконалість та неузгодженість термінів та понять в нормативно-правових актах стосовно питання "яким документом необхідно підтверджувати необхідність здійснення постійного догляду" та "який орган має видавати цей документів".

Аналізуючи повноваження МСЕК, передбачені Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, суд звертає увагу, що остання визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі осіб з інвалідністю, а також осіб, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності, але батько заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до такої категорії осіб не відноситься, а тому висновок МСЕК і не може бути ним пред`явлений.

Крім того, суд звертає увагу, що абз.4 пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-XII визначає два документи альтернативно для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за батьком: або висновок МСЕК, або ЛКК, а отже наданий до заяви висновок ЛКК є належним і достатнім документом для підтвердження того, що особа потребує постійного догляду у вигляд отримання соціальної послуги з догляду вдома на непрофесійній основі.

Третій апеляційний адміністративний суд в постанові від 02.04.2024 року у справі №160/24670/23 також вказав, що «суд апеляційної інстанції не вважає наявними підстави для неприйняття вказаних Висновків форми № 080-4/о в якості належних доказів на підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за батьками позивача».

Також суд звернути увагу, що відповідно до довідки сімейного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Красноградського району» від 27.03.2024 року батько заявника ОСОБА_2 перебуває на «Д» обліку в АЗПСМ с. Попівка з рядом захворювань, за станом здоров`я потребує постійного догляду.

Щодо посилання заінтересованої особи на те, що ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом у військовій частині та не має змоги здійснювати постійний догляд вдома на непрофесійній основі за батьком, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 4 підпункту г) пункту 2 частини 4 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» визначальною умовою для вирішення питання про звільнення військовослужбовців з військової служби є підтверджена в установленому порядку відповідними доказами та медичними документами необхідність здійснення постійного догляду за хворими батьками, що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, а не зайняття постійним доглядом.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про соціальні послуги» фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є, зокрема, громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися.

Таким чином, законодавець визначив у підпункті г) пункту 2 частини 4 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», гарантований захист батьків, які знаходяться у складних життєвих обставинах через свій похилий вік та наявності порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі на підставі висновку лікарсько-консультативної комісії.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. ( ст. 55 Конституції України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. ( ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. ( ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в цивільному порядку у відповідності до Розділу IV Цивільного процесуального кодексу України. Будь-яким іншим судочинством України не визначено порядку встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. ( ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Суд також враховує, що законом не визначено іншого порядку встановлення факту необхідності здійснення постійного догляду вдома за хворим рідним батьком, який через порушення функцій організму є невиліковно хворим, не може самостійно пересуватися та самообслуговуватись, за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду вдома шляхом отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, тобто, відсутній державний або інший орган, який уповноважений посвідчувати факт необхідності здійснення безоплатного, позадержавного, постійного догляду вдома за членом своєї сім`ї рідним батьком, який через порушення функцій організму є невиліковно хворим, не може самостійно пересуватися та самообслуговуватись, за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду вдома шляхом отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, для звільнення з військової служби на підставі підпункту г) пункту 2 частини 4 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Висновки за результатами розгляду справи.

Враховуючи вищевикладені обставини та досліджені судом докази, суд вважає встановленим факт необхідності здійснення постійного догляду вдома ОСОБА_1 за своїм рідним батьком похилого віку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , який через порушення функцій організму є невиліковно хворим, не може самостійно пересуватися та самообслуговуватись, за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду вдома шляхом отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,81,247,263-265,315,319 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 із заінтересованою особою: Військовою частиною НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, необхідності здійснення постійного догляду вдома ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , за своїм рідним батьком похилого віку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , який через порушення функцій організму є невиліковно хворим, не може самостійно пересуватися та самообслуговуватись, за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду вдома шляхом отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Харківський апеляційний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя