Справа № 206/1973/24
Провадження № 2/206/920/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2024 Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Поштаренко О.В., перевіривши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про розірвання кредитного договору, закриття кредитної картки, зобов`язання відновити залишок коштів на рахунку, -

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про розірвання кредитного договору, закриття кредитної картки, зобов`язання відновити залишок коштів на рахунку.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежовувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як встановлено з позовної заяви Позивач вказує, що є клієнтом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Має відкриту кредитну картку за договором № 01 від 22.08.2021. Ціль кредитного договору: споживче кредитування. Вважає, що на правовідносини, що виникли розповсюджується положення Закону України «Про захист прав споживачів». 27.09.2023 року під пас перебування Позивача на роботі, в неї було викрадено гаманець в якому серед іншого знаходилась кредитна картка АТ «ПУМБ». За період з 27.09.2023 по 29.09.2023 з її кредитної картки невідомою особою, було здійснено розрахунки в магазинах та інших установах у зв`язку з чим нею було подано повідомлення до банку та правоохоронних органів.

Суд, перевіривши вказаний цивільний позов, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів позову, звертаючись за підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська, позивач керувався ч. 5 ст. 28 ЦПК України, оскільки вважав, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також серед іншого за місцем проживання позивача.

Відповідно до ч.5 ст.28 ЦПК України, якою встановлені правила альтернативної підсудності, за зареєстрованим місцем проживання позивача можуть пред`являтись позови про захист прав споживача.

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. п. 1, 11 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно з п.п. 1,7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» цей закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця; кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно із постановою Верховного Суду у справі № 922/404/19 від 09.07.2020 року, зроблено висновок: «позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 03 листопада 2021 року справа №757/40852/17, провадження № 61-3024св21, Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Таким чином, оскільки кредитний договір від № 01 від 22.08.2021року з Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», на якій посилається позивач не був долучений до цивільного позову, що позбавляє суд можливості до відкриття провадження у справі встановити що між позивачем та відповідачем виникли відносини, що підпадають під норми ЗУ «Про Захист прав споживачів», а відтак суд вважає, що вказаний позов не підсудниий Самарському районному суду м. Дніпропетровська, оскільки повинен подаватися за загальними правилами підсудності.

За правилом загальної територіальної підсудності, встановленої ст.27 ч.2 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, що відповідач в особі: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»(код ЄДРПОУ 14282829) знаходиться за адресою: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, що територіально відноситься до Подільського району міста Києва, то за загальним правилом підсудності даний позов територіально підсудний Подільському районному суду міста Києва.

Підстав, які б згідно ст. 28 ЦПК України дозволили позивачу обирати підсудність в Самарському районному суді м. Дніпропетровська з урахуванням спору, який виник у сторін, суд не вбачає.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Європейський суд з прав людини в рішеннях «Лавентс проти Латвії», «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України» прийшов до правової позиції, що у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Окрім того, згідно з ч.1 ст.378 ЦПК України порушення правил підсудності є підставою для скасування рішення і передачі справи на новий розгляд.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За таких обставин суд приходить до висновку, що дана справа не підсудна Самарському районному суду м. Дніпропетовська, в зв`язку з чим її необхідно надіслати за підсудністю Подільському районному суду міста Києва (вулиця Хорива, 21, Київ, 04071).

Керуючись ст. ст. 27, 30, 31, 32, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про розірвання кредитного договору, закриття кредитної картки, зобов`язання відновити залишок коштів на рахунку - направити за підсудністю до Подільському районному суду міста Києва (вулиця Хорива, 21, Київ, 04071).

Копію ухвали невідкладно направити для відома позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Поштаренко