Справа 206/869/23
Провадження 2/206/31/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Тимченко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро матеріали уточненної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Лілія Вячеславівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, про скасування держаної реєстрації іпотеки об`єкта нерухомого майна,-

за участі:

представника позивача: ОСОБА_4

відповідачка: ОСОБА_1

представник відповідачки: ОСОБА_5 -

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2023 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» Скребець О.С. звернувся до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Лілія Вячеславівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, поновлення іпотеки та обтяження.

Ухвалою суду від 24.02.2023 року у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.50).

02.06.2023 року представником відповідачки-1 було подано відзив на позовну заяву, в якій вважали позовні вимоги безпідставними і необґрунтованим, таким, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне: що позивач ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» в своїй позовній взагалі не наводить жодного доводу і не надає жодного доказу щодо наявності відповідача-1 ОСОБА_1 умислу щодо укладення з відповідачем-2 ОСОБА_2 фіктивного договору. Докази наявності у ОСОБА_1 умислу на укладення фіктивного договору купівлі-продажу і не можуть бути надані, оскільки їх не існує. Відповідачка-1 ОСОБА_1 при укладенні договору купівлі-продажу від 25.09.2018 р. діяла добросовісно, квартира предмет спірного договору була їй передана у володіння. Оплата за квартиру була здійснена відповідачкою ОСОБА_1 в повному обсязі, що підтверджується текстом самого спірного договору (п. 3 договору). Починаючи з дня укладення договору відповідачка-1 ОСОБА_1 володіє, користується спірною квартирою у власних інтересах і інтересах членів своєї сім`ї, виконує обов`язки власника нерухомого майна щодо утримання його в належному стані.

Відповідно посилаючись на рішення Верховного Суду, який неодноразово висловлював правову позицію, згідно з якою фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише «про людське око», знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі № 369/11268/16-ц та Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 р. у справі № 910/7547/17.

Тому відповідачка-1 вважала позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» в частині визнання спірного договору купівлі-продажу як фраудаторного правочину необґрунтованими, такими що не підтверджені жодними доказами та задоволенню не підлягають.

05.06.2023 року ОСОБА_1 подала через електронний суд зустрічний позов до ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», в якій просила усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що зареєстрована: АДРЕСА_1 ) на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 та скасувати державну реєстрацію іпотеки об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, проведену державним реєстратором приватним нотаріусом Ричкою Юлією Олександрівною, Дніпровський міський нотаріальний округ; номер запису про іпотеку: 46597549; дата, час державної реєстрації: 08.02.2022, 16:17:38; на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 63330807 від 09.02.2022 09:14:50 у зв`язку з припиненням права іпотеки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

Позивачка по зустрічному позову ОСОБА_1 , як покупець спірної квартири до укладення договору купівлі-продажу повністю розрахувалась з продавцем ОСОБА_2 , сплативши повну ціну за квартиру в розмірі 397 975,00 грн.

Після укладення і нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказане майно в Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частин третьої, четвертої ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно у ОСОБА_1 право власності на спірну квартиру виникло з 25.09.2018 р., з моменту його державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивачка ОСОБА_1 вважає, що її право порушене відповідачем і має бути захищено саме у спосіб, визначений законодавством шляхом скасування державної реєстрації іпотеки відносно належної позивачці квартири, здійсненої 08.02.2022 р. державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. за заявою відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

Позивачка ОСОБА_1 вважає, що станом на 08.02.2022 р. (дата здійснення державної реєстрації іпотеки), як і станом на сьогодні право іпотеки ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» відносно спірної квартири припинилось, позивачка придбала спірну квартиру за договором купівлі-продажу від 25.09.2018 р. вільною від будь-яких обтяжень. Як неодноразово зазначалось вище, станом на дату укладення спірного договору купівлі-продажу будь-яких обтяжень, заборон відчуження, арештів тощо відносно спірної квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не було зареєстровано. Позивачка ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірної квартири, їй взагалі не було відомо про існування буд-яких відносин між продавцем квартири ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Надра». Про наявність кредитного договору і договору іпотеки, укладених 21.12.2007 р. між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Надра», про те, що відносно спірної квартири взагалі колись раніше була зареєстрована іпотека, позивачці ОСОБА_1 стало відомо лише з тексту первісної позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 придбала спірну квартиру, підшукавши її як запропоновану до продажу через рієлтора (агентство нерухомості), до укладення спірного договору з продавцем (попереднім власником квартири) ОСОБА_2 не була знайома, вони вперше зустрілись безпосередньо у приватного нотаріуса, який посвідчував спірний договір купівлі-продажу. Відповідно, позивачка ОСОБА_1 не знала і за всіх обставин не могла знати ні про взаємовідносини ОСОБА_2 з ПАТ КБ «Надра», ні про наявність у неї заборгованості за кредитним договором, ні про існування іпотеки, ні про будь-які інші обставини, які б перешкоджали укладенню спірного договору купівлі-продажу. За всіма обставинами ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірної квартири і не може бути відповідальною за дії іншої особи ОСОБА_2 , її борги за кредитом тощо.

Зокрема та обставина, що державна реєстрація припинення іпотеки була здійснена на підставі заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2018 р. у справі № 206/3421/18, згодом скасованого постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.01.2022 р., жодним чином не впливає на добросовісність покупця спірного майна позивачки ОСОБА_1 .

Додатково в обґрунтування вимог зустрічного позову відповідачка вважає за необхідне звернути увагу суду, що для здійснення державної реєстрації іпотеки 08.02.2022 р. ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» не надало державному реєстратору рішення суду про визнання права іпотекодержателя всупереч раніше наведеної судової практики Великої Палати Верховного Суду (зокрема, постанова від 15.06.2021 р. у справі № 922/2416/17, постанова від 23.10.2019 р. у справі № 922/3537/17), згідно з якою наявність такого судового рішення є обов`язковим для повторної реєстрації іпотеки.

Посилаючись на правовові висновки у п. 7.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 р. у справі № 922/2416/17, запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема, договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя.

04.07.2023 року представником позивача до суду подано заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої просили прийняти заяву в порядку ст.49 ЦПК України, визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений 25.09.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Кокосадзе Л.В., зареєстровано за реєстровим №2396 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_3 , індексний номер рішення: 43186791 від 25.09.2018 року, запис про проведену державну реєстрацію запис право власності/довірчої власності: 28085521, припинивши право власності за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_3 та повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансовій компанії «Дніпрофінансгруп» () частину сплаченого згідно квитанції № 5872 від 3 лютого 2023 року судового збору в сумі 5368,00 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн.

Позов обґрунтований тим, що 17 липня 2020 р. відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № ІІА-ЕА-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 р. між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений Договір В718070_I_3 про відступлення прав вимоги. За умовами даного договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, зокрема за кредитним договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) № 8/2007/840-К/1820-Н від 21.12.2007 р., укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра», та договором іпотеки №1820-Н/1 від 21.12.2007 р., укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра».

Відповідно до умов договору іпотеки №1820-Н/1 від 21.12.2007 р. предметом іпотеки є квартиру АДРЕСА_2 .

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З інформаційної довідки позивачу стало відомо, що 30 липня 2018 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська було винесено заочне рішення по цивільній справі № 206/3421/18 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра» про визнання недійсним кредитного договору, а також яким було припинено іпотеку та заборону. В державному реєстре іпотеку та заборону було припинено 03.09.2018 року.

Одразу після припинення іпотеки 25.08.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кокосадзе Л.В., зареєстровано за реєстровим №2396. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 43186791 від 25.09.2018 року, номер запису про право власності/довірчої власності: 28085521.

Також позивач зазначає, що заочне рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 30.07.2018 року, винесене по цивільній справі №206/3421/18 було скасовано Дніпровським апеляційним судом 12.01.2022 року та відмовлено в задоволенні позовних вимог. На теперішній час свої забов`язання за кредитним договором №8/2007/840-К/1820-Н від 21.12.2007 року відповідач- 2 не виконала та не погасила існуючу кредитну заборгованість.

28.11.2023 року до канцелярії суду від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріально округу Кокосадзе Л.В. надійшла копія договору купівлі-продажу, посвідченого 25 вересня 2018 року за реєстром № 2396 на 48 сторінках (а.с.186-234).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Також надав пояснення аналогічні обставинам, що викладені в уточненному позові, щодо зустрічного позову просив відмовити.

Представник відповідача - 1 ОСОБА_5 ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що відповідачка позовні вимоги не визнає в повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просила відмовити в задоволенні позовної заяви, щодо зустрічного позову просила задовільнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала свого представника.

Третя особа Приватний нотаріус ДМНО Ричка Ю.О. в судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомила.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засідані повідомила, що працювала рієлтором в момент коли ОСОБА_1 звернулась до неї з пошуком квартири. Виконувала супровід в купівлі квартири та повідомила що хозяйку квартири вони бачили один раз, коли підписували договір купівлі-продажу. Документи на квартиру перевіряли і ніяких обтяжень не було, тому ніяких перешкод в заключенні договору не було.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засідані повідомив, що приходиться чоловіком відповідачці-1, що квартиру купляли через рієлтора, яка повідомила що данна квартира з боргами, які ми вподальшому під час ремонту квартири погасили. З хозяйкою квартири вони бачились лише у нотаріуса на підписанні договору купівлі-продажу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, оцінивши докази та аргументи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 17 липня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений Договір №GL48N718010_I_3 про відступлення прав вимоги. За умовами данного договору та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло права вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за кредитним договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) № 8/2007/840-К/1820-Н від 21.12.2007 року укладеним між ОСОБА_7 (після зміни призвища - ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра», Договором іпотеки №222 ДМП від 21.11.2007 року укладеним між ОСОБА_8 та ВАТ КБ «Надра» (а.с.7-9).

Відповідно до пункту 1.1 договору іпотеки № 1820-Н/1 від 21.12.2007 р. ОСОБА_2 за цим договором ВАТ КБ «Надра» з метою забезпечення виконання забов`язання, що витікає із кредитного договору передає в іпотеку, а ОСОБА_2 приймає в іпотеку предмет іпотеки. Пунктом 1.2 визначена сторонами вартість іпотеки складає 336 070 ( триста тридцять шість тисяч сімдесят гривень), що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ на день укладання договору складає 66 548,51 (а.с.13-16).

Відповідно до кредитного договору № 8/2007/840-К/1820-Н від 21.12.2007 року укладеним між ОСОБА_7 (після зміни призвища - ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра»), банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 60 968,02 доларів 02 цента. Відповідно до пункту 1.2 цільове використання кредиту це проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 21.12.2007 р., що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 згідно якого ОСОБА_2 придбає у власність нерухоме майно (квартиру), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Згідно з пунктом 1.4 строк на який ОСОБА_2 банк надає кредит строком до 10 грудня 2032 року (а.с.17-21).

Судом встановлено, що позовні вимоги ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» пред`явлені щодо квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2018 року було винесено заочне рішення по цивільній справі № 206/3421/18 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Надра» про визнання недійсним кредитного договіру, яким було припинено іпотеку та заборону в Державному реєстрі іпотеку 03.09.2018 року.

25.09.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кокосадзе Л.В., зареєстровано за реєстровим №2396.

Відповідно пункту 1 договору купівлі-продажу ОСОБА_2 передає у приватну власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.п. 3,4 продаж зазначеної квартири вчиняється за домовленістю сторін за ціною- 397 975,00 гривень, які ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 до підписання договору, загальна вартість якої складає 397 975,00 грн. згідно з експертною оцінкою, виданою ТОВ "С-Тиматика" від 20 вересня 2018 року(а.с.77).

Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 43186791 від 25.09.2018 року, номер запису про право власності/довірчої власності: 28085521.

Заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2018 року по цивільній справі № 206/3421/18 було скасовано Дніпровським апеляційним судом 12.01.2022 року та відмовлено в задоволенні позовних вимог, на підставі того що відчужено майно, що є предметом іпотеки, без згоди іпотекодержателя та кредитора. На теперішній час відповідач- 2 не виконала та не погасила існуючу кредитну заборгованість (а.с.28-33).

Суд дослідивши докази в межах заявлених суду вимог, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та зустрічному позову, виходячи з наступного.

Загальними засадами цивільного законодавства є добросовісність, справедливість та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 13 ЦПК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав в регульовані ЗакономУкраїни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі. Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла, зокрема, у пункті 96 постанови від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18), у пункті 10.29 постанови від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19). Аналогічно функцією державної реєстрації іпотеки є оголошення належності іпотеки нерухомого майна певній особі.

Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (пункт 51 постанови Верховного суду від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц).

Добросовісна особа, яка придбає нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 46.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)).

Тому за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19).

Суд погоджується із доводами представника відповідача адвоката Науменко С.Б. щодо того, що при вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

У постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 р. в справі №754/5841/17 (провадження № 61-17966св 19) зазначено, що «цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має засувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню».

Втім, відповідач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, оскільки придбала квартиру для проживання в ній, при укладені договору купівлі-продажу квартири покладалася на відомості Державних реєстрів і про наявність будь-яких обмежень щодо цієї квартири їй не було відомо, тому вона набула право на спірну квартиру вільну від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень, тому виходячи із вищезазначеного вимога представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 про скасуваннядержавної реєстрації іпотеки об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, проведену державним реєстратором приватним нотаріусом Ричкою Юлією Олександрівною, Дніпровський міський нотаріальний округ - не підлягають задоволенню.

Відповідно до позову про визнання недійсними договору купівлі-продажу, тому суд відмовляє в задоволенні, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 11 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема із договору.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначені у статті 16 ЦК України.

Пунктом 2 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України.

Частинами 1, 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, згідно зі змістом яких зміст правочину не має суперечити ЦК України, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей; недійсним також є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Вимоги до доказів визначені у ст.ст. 76, 80 ЦПК України.

Згідно зі статтею 78 ЦПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Одночасно статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбаченихстаттею 89 ЦПК України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

При зверненні до суду із даним позовом позивач посилаються на те, що на підставі ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступні іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

П.п. 3.2.1 договору іпотеки передбачено, що іпотекодавець має право володіти і користуватися предметом іпотеки відповідно до його призначення п. 3.1.11 договору іпотеки встановлено, що іпотекодержатель не має право розпоряджатися (в т.ч. відчужувати), передати предмет іпотеки в лізинг, оренду тощо, знищувати, змінювати правовий статус предмета іпотеки, передавати предмет іпотеки в наступну іпотеку без згоди іпотекодержателя.

Суд не погоджується з доводами позивача щодо того, що оскільки незаконно було припинено іпотеку та обтяження на підставі неіснуючого повідомлення банку, то договір купівлі-продажу відповідно до умов іпотечного договору, укладений без згоди іпотекодержателя, має бути визнаний недійсним.

Державна реєстрація іпотек проводиться шляхом внесення запису до Державного реєстру іпотек про обтяження і зміну умов обтяження нерухомого майнаіпотекою, відступлення прав заіпотечнимдоговором, передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної.

Правове регулювання іпотечного договору здійснюється відповідно до Цивільного кодексу, законів Про заставу, Про іпотеку, Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень. Законодавство визначає поняття іпотеки як вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом (ст.1Закону Про іпотеку).У ст.3 цього Закону зазначено, що іпотека може виникати на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ст.575 Цивільного кодексу іпотека є видом застави, яка своєю чергою є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Обтяження нерухомого майна іпотечним договором підлягає державній реєстрації відповідно до вимог Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127.

Державну реєстрацію іпотеки здійснюють із метою встановлення пріоритету, тобто переважного права іпотекодержателя перед іншими особами задовольнити свої вимоги першим за рахунок майна, переданого в іпотеку.

Державну реєстрацію іпотеки здійснює в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень особа, на яку відповідно до законодавства покладено функції щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою, на підставі повідомлення іпотекодержателя. Такими особами Законом України Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено державного реєстратора та у випадку, передбаченому цим Законом, нотаріуса як спеціального суб`єкта, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Взаємні права й обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону, а не з моменту нотаріального посвідчення іпотечного договору.

Як встановлено судом, до Державного реєстру іпотек вносилися відомості про іпотеку вже після придбання ОСОБА_1 квартири. Відповідно з Державного реєстру іпотек, 08.02.2022 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. було зроблено запис про іпотеку № 46597549 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 63330807 від 09.02.2022. Відповідно ОСОБА_1 є добросовісним набувачем майна, таким чином, відсутні підстави для визнання укладених договорів купівлі-продажу недійсними.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зроблено такий висновок:

виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі;

запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя;

за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають;

у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишилася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесено запис про іпотекодержателя;

у справі з належною вимогою (зокрема, що визнання прав іпотекодержателя) суд має враховувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно.

У справі про визнання права іпотекодержателя позивач не позбавлений права доводити недобросовісність кінцевого набувача предмета іпотеки.

При вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки.

Виходячи з обставин справи, що розглядається, якщо позивач вважає себе іпотекодержателем та вважає, що його право іпотекодержателя порушене, способом захисту, передбаченим правом, є звернення до суду з вимогою про визнання права іпотекодержателя, а не оспорення підстав набуття іншими особами прав на предмет іпотеки.

Звернувшись до суду із цим позовом, кредитор посилався на те, що іпотека незаконно припинена третіми особами, оскільки існує кредитний борг, який забезпечений іпотекою. За правовідносин, що виникли, застосування наслідків недійсності правочину (договору купівлі-продажу квартири), з урахуванням реєстрації припинення іпотеки та обтяження, не може відновити право чи інтерес кредитора.

Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири є неефективним способом захисту порушених прав позивача як іпотекодержателя, що є підставою для відмови в їх задоволенні.

Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду у постановах від 25 травня 2022 року у справі № 520/8855/16-ц та від 19 жовтня 2022 року у справі № 369/247/20, на які міститься посилання в касаційній скарзі як на приклад застосування норм права.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч. 1 ст. 158 ЦПК України).

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ч. 9 ст. 158 ЦПК України).

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, для суду на підставі ч. 9 ст. 158 ЦПК України наявні підстави для зазначення у відповідному рішенні про скасування заходів забезпечення позову.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позову та зустрічному позові відмовлено повністю, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають віднесенню на рахунок позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 3, 202, 228 ЦК України, ЗУ "Про Іпотеку" ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 272 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В уточненій позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Лілія Вячеславівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовити.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, про скасування держаної реєстрації іпотеки об`єкта нерухомого майна - відмовити.

Повернути Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» () частину сплаченого згідно квитанції № 5872 від 03 лютого 2023 року судового збору в сумі 5 368,00 грн.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Самарський районний суд м. Дніпропетровська 24.02.2023 р. у виді заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям акредитованим суб`єктам, нотаріусам (державним/приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_2 , номер РНОНМ 101.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18 березня 2024 року.

Суддя В.В. Малихіна