Справа № 454/211/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Головного управління пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася в суд із заявою та просить встановити факт належності їй диплому.

Свої вимоги мотивує тим, що її дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 ». Після укладення шлюбу вона змінила прізвище на « ОСОБА_3 » та надалі перебуваючи в шлюбі вона змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

На її звернення було відділом ЗАГСу в м.Омськ повторно видано та надіслано їй свідоцтво про шлюб. Однак в даному повторно виданому свідоцтві прізвище її чоловіка було вказано « ОСОБА_4 » та зазначено, що після реєстрації шлюбу її прізвище змінено на « ОСОБА_4 », а не « ОСОБА_3 ».

Їй відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з тим, що не прослідковується послідовність зміни прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_4 », а тому не зараховано до страхового стажу період за дипломом.

Отримати свідоцтво про укладення шлюбу на підтвердження зміни її прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_5 » в період воєнного стану неможливо.

Заявник подала заяву, в якій вимоги підтримала.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув, заяви про розгляд справи у його відсутності або заперечення проти вимог заявниці не подав.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Згідно свідоцтва про народження, заявниця народжилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та її прізвище « ОСОБА_2 ».

02.03.1982р. заявниця отримала диплом серія НОМЕР_1 про завершення повного курсу Львівського технічного училища №57 за професією «кресляр-конструктор». В дипломі прізвище заявниці вказано « ОСОБА_2 ».

З витягу з трудової книжки встановлено, що така була заведена 13.08.1982р. на прізвище « ОСОБА_6 ». Надалі на підставі свідоцтва про шлюб від 27.12.1985р. прізвище заявниці змінено на « ОСОБА_3 », та на підставі свідоцтва про зміну прізвища від 10.06.1992р. прізвище змінено на « ОСОБА_4 ».

Відповідно до свідоцтва від 10.06.1992р., заявниця змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

З свідоцтва про укладення шлюбу від 05.08.1992р., виданого відділом ЗАГС м.Омськ, встановлено, що 27.12.1985р. заявниця уклала шлюб з ОСОБА_7 та її прізвище змінено на « ОСОБА_4 ».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 16.02.2023р. заявниці відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що нею не підтверджено зміну прізвища « ОСОБА_8 »».

Відповідно до ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995р., суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, зокрема, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Таким чином, законом прямо віднесено встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів до справ окремого провадження.

Суд переконується в тому, що диплом про здобуття професійно-технічної освіти належить заявниці, однак в повторно виданому свідоцтві про укладення шлюбу вказано, що вона після реєстрації шлюбу перейшла на прізвище « ОСОБА_4 », замість вірного « ОСОБА_3 ».

Зазначені обставини створюють їй перешкоди в реалізації своїх прав та слугували підставою судового процесу, що безпідставно поклало на останню обтяження щодо усунення недоліків у документах, які допущені не з її вини.

Предметом заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, які необхідні заявниці для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цих фактів, а саме підтвердження трудового стажу.

Зазначені факти є юридичними, оскільки від їх встановлення залежить виникнення особистих прав заявниці, а чинним законодавством прямо передбачений порядок їх встановлення (розділ IV ЦПК України), вони не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право та встановлення їх іншим шляхом неможливо.

З огляду на зазначене, суд переконується в тому, що заява є підставною та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що диплом серія НОМЕР_1 , виданий 02.03.1982р. « ОСОБА_6 », належить ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 та відомості зазначені в цьому дипломі стосуються останньої і належать їй.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, , місцезнаходження: вул.Саєнка Андрія,10, м.Фастів, Київська область.

Головуючий: М. Я. Адамович