Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/270/24
Провадження по справі № 2/514/210/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Тончевої Н.М.,

при секретарі Георгієвій О.А.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області, в якому просить:

встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю більше дев`яти років до часу відкриття спадщини за адресою: по АДРЕСА_1 ;

визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом право на земельну частку ( пай ) без визначення меж в натурі площею 1.00 умовний кадастровий гектар, що розташована на території Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області, та належала спадкодавцю ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві в редакції від 22.03.2024 року.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги підтримають у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що проти позовних вимог не заперечуює та просить розглянути справу за його відсутністю.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так, відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

За змістом ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За позицією Пленуму Верховного Суду України, яка викладена у п.п.2, 21 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

За змістом ст. 49, ч.ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Так, з довідки Калачівського старостинського округу Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області №143 від 19.03.2024 року видно, що позивачка ОСОБА_3 проживала разом з ОСОБА_2 з 1994 року і до дня смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 адресою: АДРЕСА_1 , а також вели спільне господарство, ОСОБА_1 здійснювала постійний догляд за ОСОБА_2 до дня її смерті, оскільки остання потребувала стороннього догляду у зв`язку із хворобою (а.с. 59).

Дана обставини також підтверджується письмовими показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 63, 64).

Факт, про встановлення якого просить позивачка має для неї юридичне значення, оскільки надасть їй право на оформлення спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 .

Тож, оскільки судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю, вони були пов`язані спільним побутом та вели спільне господарства по день смерті ОСОБА_2 . суд приходить до висновку, що заявлена вимога обґрунтована та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивачки про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п.2 Указу президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії ОД №005-23 КСП " Українець", на підставі рішення Калачівської сільської ради народних депутатів від 11 лютого 1997 року №6-ХХІІ передано землю у колективну власність розміром 2246.5 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 26-27).

Згідно Акта робочої комісії по визначенню розміру земельного паю від 17 квітня 1997 року розмір земельного паю на кожного члена КСП в умовних кадастрових гектарах склав 5.28 (а.с. 25 на звороті).

Відповідно до списку громадян членів КСП " Українець" Тарутинського району Одеської області, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ОД №005-23 ОСОБА_2 (№ НОМЕР_2 ) отримала право на земельну частку (пай) (а.с. 28-30).

Згідно рішення Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 15 травня 1997 року №168/97 ОСОБА_2 належало право на земельну частку ( пай ) розміром 5.28 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі з земель, переданих у колективну власність колишнього КСП "Українець", що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0250789, виданим 23 травня 1997 року Тарутинською районною державною адміністрацією (а.с. 31).

На підставі рішення ІХ сесії ХХІІІ скликання Калачівської сільської Ради народних депутатів Тарутинського району Одеської області від 29 лютого 2000 року 8- ХХІІІ ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянка площею 3.76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Калачівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №005556 виданим 26 червня 2000 року (а.с. 33).

Заповітом, посвідченого секретарем виконкому Калачівської сільської ради Тарутинського району Одеської області 04.09.2001 року, за реєстровим №144, ОСОБА_2 заповідала ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,76 га ріллі, розташовану на території Калачівської сільської ради Тарутинського району Одеської області (а.с. 20-21).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 01.03.2003 року Калачівською сільською радою Тарутинського району Одеської області (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВВО №022132, виданого 25 жовтня 2004 року державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області отримала у спадщину земельну ділянку площею 3.76 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Калачівської сільської ради Тарутинського району Одеської області (а.с. 22, 23-24).

Однак, з Протоколу загальних зборів власників земельних паїв колишнього КСП «Українець» №1 від 29 березня 2018 року вбачається, що вирішено розпаювати землі колективної власності, які знаходяться в тимчасовій консервації між пайовиками згідно додатку до Державного акту про право колективної власності на землю КСП «Українець» (а.с. 34).

З Протоколу загальних зборів власників земельних паїв колишнього КСП «Українець» №2 від 04 листопада 2018 року вбачається, що вирішено, що кожному колишньому члену КСП «Українець» та їх спадкоємцям належить по 1.00 умовному кадастровому гектару (а.с. 35).

Крім цього, розпорядженням Тарутинської РДА №690/А-2018 від 05.12.2018 р. було надано дозвіл громадянам України ОСОБА_6 та іншим (всього 411 осіб) на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на території Калачівської сілської ради Тарутинського району Одеської області (за межами населеного пункту) (а.с. 36).

При зверненні до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, позивачу було роз`яснено, що йому необхідно надати правовстановлюючі документи на спадкове майно, що підтверджується листом №453/02-14 від 27.06.2023 року (а.с. 38).

Реалізуючи своє право спадкоємця позивач звернувся до Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області з заявою про надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 1.00 в умовних кадастрових гектарах, що належала ОСОБА_2 , проте також отримала відмову з рекомендацією звернутися за захистом порушеного права до суду, що підтверджується листом №Н-102/01-21 від 04 березня 2024 року (а.с. 39).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи ( спадкодавця) до інших осіб( спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Аналізуючи вищезазначене судом встановлено, що померлій ОСОБА_2 належить право на земельну частку ( пай ) розміром 1.00 умовний кадастровий гектар без визначення меж в натурі у землі яка перебувала у колективній власності КСП " Українець" згідно Протоколу загальних зборів власників земельних паїв колишнього КСП «Українець» №2 від 04 листопада 2018 року. Крім того, встановлено, що позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом, що залишилась після смерті ОСОБА_2 частково, а саме у вигляді земельної ділянки розміром 3,76 га.

Тож, на частину права на земельну частку ( пай ) без визначення меж в натурі площею 1.00 умовний кадастровий гектар, що належала померлій ОСОБА_2 та не заперечувалось відповідачем - остання не встигла виготовити правовстановлюючі документи.

Відповідно до приписів ст.1275 ЦК України у випадку прийняття спадщини слід враховувати, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Так, не можна прийняти лише якусь частину майна, що входить до складу спадщини, а від іншої частини відмовитися взагалі чи прийняти її під якоюсь умовою. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Так, враховуючи, що після смерті ОСОБА_2 , спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3.76 га, яка належала їй згідно рішення ІХ сесії ХХІІІ скликання Калачівської сільської ради народних депутатів Тарутинського району Одеської області від 29 лютого 2000 року 8- ХХІІІ, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №005556, виданим 26 червня 2000 року, успадкована спадкоємцем за заповітом ОСОБА_1 , ніхто більше з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 не звертався, прийняття спадщини за умовою чи застереженням не допускається, спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину, окрім цього інших спадкоємців за законом немає суд вважає за можливе визнати за позивачем право на зазначене спадкове майно за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264, 265, 268, 272, 273, 315, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю більше дев`яти років до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом право на земельну частку ( пай ) без визначення меж в натурі площею 1.00 умовний кадастровий гектар, що розташована на території Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області, та належала спадкодавцю ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0250789, виданого Тарутинською районною державною адміністрацією 23.05.1997 року згідно рішення Тарутинської районної державної адміністрації №168/97 від 15.05.1997 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Тончева