Справа №295/5228/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Семенцова Л.М., розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу ОСОБА_1 за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року до суду надійшла указана заява, в якій заявник просить видати судовий наказ про стягнення щомісячно з ОСОБА_2 на свою користь аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття.

При вирішенні питання щодо видачі судового наказу суддя дійшов до висновку, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з наступних підстав.

Як визначено ч. 5 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом (ст. 162 ЦПК України).

За загальними правилами підсудності справ, визначеними ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно результатів отриманої 24.04.2024 судом інформації з ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області про реєстрацію місця проживання від 17.04.2024 місце проживання боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Житомирі зареєстрованим не значиться.

Відповідно до поданої заяви заявником вказано його місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто, зареєстрованим місцем проживання заявника є Житомирський район, і такі відомості підтверджуються інформацією з ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області про реєстрацію місця проживання заявника від 17.04.2024, що надійшла до суду 24.04.2024.

Отже, місце проживання заявника та боржника не значиться зареєстрованим у встановленому законом порядку на території Богунського району міста Житомира та зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача знаходиться поза межами Богунського району міста Житомира, тому справа не підсудна Богунському районному суду міста Житомира.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України» роз`яснив, що суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Таким чином, оскільки заяву подано з порушенням правил підсудності, ця обставина вказує на наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.

Частиною 1 ст. 166 ЦПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 цього кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 162, 165, 166, 260, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою до суду в наказному провадженні після усунення її недоліків.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.М. Семенцова