Справа № 569/5508/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, Білокриницької сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд 20 березня 2024 року з позовом до Рівненської міської ради, Білокриницької сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримали, просять суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

В судове засідання представник відповідача Рівненської міської ради не з`явилась, однак подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Рівненської міської ради та додатково зазначила, що ознайомившись із доводами та підставами пред`явлення позовної заяви, Рівненська міська рада не заперечує щодо можливості задоволення позовних вимог заявлених позивачкою у позовній заяві.

В судове засідання представник відповідача Білокриницької сільської ради не з`явився, однак від сільського голови до суду надійшла заява про проведення судового засідання у даній цивільній справі без участі представників Білокриницької сільської ради. Ознайомившись з позовною заявою інформують суд, що не заперечують про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 .

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження (свідоцтво заповнено російською мовою) серії НОМЕР_1 виданим 10 квітня 1962 року з якого вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Алапаєвськ Свердловська область, про що у книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено запис за №280. Батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 виданого 19 грудня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне з якого вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 одружились ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено запис за №2079. Прізвища після одруження: чоловіка ОСОБА_6 , дружини ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивачки.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданим 07 жовтня 2019 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з якого вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що складено відповідний актовий запис №202.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданим 27 червня 2022 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис №1349.

13 березня 2024 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Наумової Н.Г. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0794 га, кадастровий номер :01:003:1430, місце розташування (адміністративно-територіальна одиниця): Рівненська область Рівненський район Городищенська сільська рада.

Однак, листом від 13 березня 2024 року №34/01-16 приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Наумової Н.Г. у задоволенні даної заяви та видачі свідоцтва про право власності на вищезазначене спадкове майно позивачці було відмовлено з тих підстав, що останньою не було вчасно подано заяву про прийняття спадщини та не підтверджено факту постійного проживання разом з спадкодавцем/померлою на час відкриття спадщини.

З дослідженої в судовому засіданні довідки про останнє місце реєстрації померлого від 13 березня 2024 року №6894 виданої Департаментом ЦТ та ЗНАП РМР вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 26.09.1985 року та знята із задекларованого/зареєстрованого місця проживання 27.06.2022 року у зв`язку зі смертю.

Як було встановлено в судовому засіданні, у період з 22 липня 2022 року по 09 серпня 2022 року, з 12 січня 2023 року по 27 січня 2023 року, з 28 березня 2023 року по 19 квітня 2023 року позивач знаходилась на стац.лікуванні в КП «РОКЛ» ім.Ю.Семенюка РОР. Тобто, через незадовільний стан здоров`я, нервове навантаження в умовах повномасштабної війни в Україні, позивач не змогла вчасно зайнятися оформленням спадщини після смерті своєї матері.

Згідно витягів із Спадкового реєстру (спадкові справи та видачі на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданих 13 березня 2024 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Наумовою Н.Г., за №76198228 та №76198244 будь-яка інформація щодо заведення/відкриття спадкової справи щодо майна померлої/спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у Спадковому реєстрі відсутня.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, які містяться у постановах від 26 вересня 2012 року, 04 листопада 2015 року та 14 вересня 2016 року, винесених за результатами розгляду справ №6-85цс12, №6-1486цс15 та №6-1215цс16 відповідно, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Верховний Суд вказує на те, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком.

Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

У своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 Верховний Суд чітко зазначив, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Вищезазначене положення також викладене і у постанові третьої Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі №405/7058/19, зокрема: «…Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі N6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі N 643/3049/16-ц (провадження N 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі N 750/262/20 (провадження N 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі N 145/148/20 (провадження N 61-16153св20). Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі N 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі N 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі N 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.».

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що позивачем з поважних причин було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, представники відповідачів не заперечили проти задоволення позовних вимог позивача, що підтвердили у своїх письмових заявах, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.1216,1217,1218,1272 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, Білокриницької сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 тривалістю 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча АДРЕСА_3 , іпн. НОМЕР_5

Відповідач: Рівненська міська рада, м.Рівне, вул.Соборна, 12А,

Відповідач: Білокриницька сільська рада, с.Біла Криниця, вул.Рівненська, 94 Рівненського району Рівненської області

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов