н/п 2/490/684/2024 Справа № 490/8956/23
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2024 року Центральний районний суд м.Миколаєва в складі: головуючого - судді Гуденко О.А., за участю секретаря - Красноноженко Л.О., без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном ,-
14 вересня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні майном, в якому просила усунути її перешкоди у користуванні належної на праві власності 1/3 часткою квартири АДРЕСА_1 шляхом її вселення до вказаної квартири; визначити порядок користування квартирою , виділивши її у користування, враховуючи інтереси малолітніх дітей, кімнату № 7 , площею 19 кв.м., та балкон, площею 1 кв.м.; приміщення коридору, ванної, вбиральні та кухні залишити у спільному користуванні всіх співвласників. .
На підставу своїх вимог посилалася на те, що є власником вказаної квартири, підстава набуття права власності - договір дарування від 19.11.2021 року, посвідчений Чорною Л.С. приватний нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 2260.Право власності ОСОБА_1 , зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.2021 року , номер запису про права вланості - 45162927.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2023 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.
Ухвалою суду від 20.09.2023 справу прийнято до провадження та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначити проведення підготовчого судового засідання.
Ухвалою Центрального районного суду від 21 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача адвокатка Сидоренко Т.В. надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, а також зазначила про те, що просить задовольнити позов у повному обсязі, на заочний розгляд справи згодна.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився , повідомлявся судом належним чином , про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.
Судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 280-281 ЦПК України, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши представлені докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Підстава набуття права власності позивачем договір дарування від 19.11.2021 року, посвідчений Чорною Л.С., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 2260.
Право власності позивача зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.2021 року, номер запису про право власності 45162927.
Власником другої 1/3 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .
Підстава набуття права власності відповідачем 1 свідоцтво про право власності на житло від 30.08.2007 року, видане Управлінням з використання та розвитку комунальної власності міської ради.
Власником останньої 1/3 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 була ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 26.10.2017 року склала заповіт, яким все майно, що буде належить її на день смерті вона заповіла ОСОБА_3 .
Заповіт посвідчений 26.10.2017 року ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1606.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві померла ОСОБА_4 , що підтвердується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 3735.
Спадщину після її смерті прийняв ОСОБА_3 . Інформація про отримання іншим відповідачем свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 відсутня.
Позивач зазначає , що у зазначеній квартирі проживають відповідачі. Відповідачі самовільно користуються цілою квартирою, перешкоджають позивачу користуватися своєю власністю.17.08.2023 року на адресу відповідачів направлені вимоги про усунення порушень. Відповідей на вимоги не отримано, доступу до квартири позивачу не надано
17.08.2023 року на адресу ВП № 1 МРУП ГУНП в Миколаївській області НП України подана заява про вчинене кримінальне правопорушення.
Листом ВП № 1 МРУП ГУНП в Миколаївській області НП України від 04.09.2023 року позивача повідомлено про відсутність в діях відповідачів ознаків кримінального правопорушення та позивачу рекомендовано звернутися до суду у порядку цивільного судочинства
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні свої прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.
Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.
Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Відповідно до частини 1 статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі й шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (негаторний позов).
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 337/4446/18 та від 30 вересня 2019 року у справі № 174/51/17.
З п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.1995 року (із наступними змінами) слідує, що у квартирі, яка є спільною частковою власністю може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини пов`язані з користуванням житловим приміщенням, яким на праві спільної часткової власності у рівних частках по 1/3 належить квартира АДРЕСА_2 . Між сторонами відсутня згода у питанні користування належною їм на праві спільної часткової власності квартирою.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Таким чином, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.
Поряд з цим, виділення у відособлене користування кожному із співвласників частини квартири, яка б відповідала їх ідеальним часткам, в даному випадку є неможливим.
Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку.
Встановлення порядку користування квартирою жодним чином не впливає на розмір часток сторін у праві власності на квартиру і не обмежує їх право власності.
Зазначена правова позиція викладена у висновку Верховного Суду України, що викладений у постанові N 6-1500цс15 від 17.02.2016 року, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки позивач також є власником 1/3 квартири і відповідачі також проживають у квартирі, проте користуються цілою квартирою, перешкоджають позивачці користуватися своєю власністю, права позивачки підлягають захисту відповідно до статті 391 ЦК України (постанова від 22.08.2018 у справі № 583/3745/16-ц).
На підставі всебічно з`ясованих обставин справи, встановивши достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір за подачу позовув рівних частках з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 355, 358, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-82, 89, 258, 263, 264, 265, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належній її на праві власності 1/3 частиною квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 .
Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:
- ОСОБА_1 , з урахуванням інтересів малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виділити у користування кімнату № 7 площею 19,00 кв.м., балкон площею 1,0 кв.м.,
- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 виділити у користування кімнату № 6 площею 14,3 кв.м., - приміщення коридору № 1 площею 7,3 кв.м., шафу вбудовану № 2 площею 0,6 кв.м., ванну № 3 площею 2,7 кв.м., вбиральню № 4 площею 1,2 кв.м., кухню № 5 площею 7,8 кв.м. залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у рівних частках по 1073,60 грн. з кожного.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО