Справа № 446/1352/23 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т.І.
Провадження № 22-ц/811/114/24 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цьона С.Ю.

з участю: ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 18 грудня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

у червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення особи померлою, заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , Опікунська рада при виконавчому комітеті Новояричівської селищної ради, Кам`янка-Бузький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції.

В обгрунтування заяви покликається на те, що з 07 жовтня 2011 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у березні 2022 року призваний до Збройних Сил України, де проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , звідки був направлений в район бойових дій в Луганську область. Вони постійно підтримували зв`язок по телефону, однак після 22 квітня 2022 року перестала отримувати дзвінки від чоловіка, який з того часу на зв`язок з нею не виходив. Зазначає, що отримала від військової частини НОМЕР_1 документи, з яких вбачається, що 22 квітня 2022 року її чоловік брав участь у бою в районі населеного пункту Попасна Луганської області, де разом з солдатами ОСОБА_4 і ОСОБА_5 тримав оборону в одній з будівель, куди окупанти стріляли з гранатометів та кидали гранати.Вказує, що під час бою її чоловік отримав тяжке поранення внизу живота, вийшов з будівлі, пройшов 150 метрів, стікаючи кров`ю, його обличчя поблідло, він крикнув військовим, які були з ним, що не зможе йти далі. Територія, де залишився лежати її чоловік, була захоплена ворогом, внаслідок чого військові не змогли забрати тіло її чоловіка, а в подальшому він був оголошений зниклим безвісти за обставин, що загрожували йому смертю. Вважає, що фізична особа може бути оголошена померлою після спливу шести місяців, якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю.Визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим їй необхідно для отримання пільг та виплат, передбачених чинним законодавством.З наведених підстав просить оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в району с. Попасна Луганської області, померлим.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 18 грудня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення особи померлою відмовлено повністю.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що згідно з матеріалами службового розслідування, проведеного військовою частиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав кульове поранення вниз живота, зміг пройти близько 150 метрів і впав, територію на якій він залишився лежати було захоплено окупантами. Зазначає, що з 22 квітня 2022 року відсутній зв`язок між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його родиною, а також відсутні дані про перебування його в полоні, відтак він пропав безвісти за обставин, які загрожували йому смертю. Зважаючи на вищезазначені обставини, по спливу шести місяців після отримання повідомлення про оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісти пропавшим, з`явилися підстави вважати його померлим. Вказує, що ухвалюючи рішення, суд неправильно застосував норми матеріального права, зокрема, не застосував норми частини першої та третьої статті 46 ЦК України, якими передбачено право суду на визнання особи померлою після спливу шести місяців від дня її вірогідної смерті при обставинах, що загрожували їй смертю і неправильно застосував частину другу статті 46 ЦК України, не врахувавши конкретних обставин справи. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги заяви задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи в задоволенні заяви про оголошення ОСОБА_6 померлим, суд першої інстанції виходив з того, що звернення до суду з заявою про оголошення померлим ОСОБА_3 є передчасним, оскільки відповідно частини 2 статті 46 ЦК України 6-ти місячний строк для оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, з урахуванням конкретних обставин справи повинен обчислюватись від дня закінчення воєнних дій, а враховуючи те, що воєнні дії на території України на даний час не закінчилися, то підстави для застосування положень ч. 2 ст. 46 ЦК України відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Згідно витягу з наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2022 №49 ОСОБА_3 з 04.03.2022 призваний по мобілізації та вважається таким, що залучається до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях.

07.05.2022 відповідно до сповіщення військової частини НОМЕР_1 за №2514 ОСОБА_3 вважається зниклим безвісти.

З повідомлення про безвісно зниклих, надісланого ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.06.2022 року ОСОБА_1 , повідомлено про те, що її чоловік молодший сержант ОСОБА_3 зник безвісно за наступних обставин: 23.04.2022 року під час виконання завдань в районі н.п. Попасна після відходу підрозділів батальйону на більш вигідний рубіж був втрачений візуальний контакт та зв`язок із підрозділом, де перебував її чоловік ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу з наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2022 №117, призваного по мобілізації, стрільця-снайпера 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону молодшого сержанта ОСОБА_3 вважати таким, що припинив участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях у зв`язку із зникненням безвісти.

Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2022 №674-ОД встановлено, що близько 14.00 год. 23.04.2022, під час виконання завдань за призначенням в районі населеного пункту Попасна після відходу підрозділу батальйону на більш вигідний рубіж втратили зв`язок та візуальний контакт з своїм підрозділом (безвісно зникли) стрілець-снайпер 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_3 .

Витягом з доповіді про факт безвісно зниклих військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 молодшого сержанта ОСОБА_3 від 06.06.2023 року підтверджується, що стрілець-снайпер 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_3 безвісно зник.

З наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2022 року за результатами проведення службового розслідування для встановлення причин та умов зникнення безвісти за особливих обставин молодшого сержанта ОСОБА_3 , вбачається, що розслідуванням було встановлено, що колишній стрілець-снайпер 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_3 , відносно якого відсутні відомості про місце його перебування протягом 15 днів, вважається зниклим безвісти в районі населеного пункту Попасна Луганської області під час захисту Вітчизни.

Згідно цього ж наказу, колишнього стрільця-снайпера 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 вважати зниклим безвісти з 22 квітня 2022 року.

Відтак, службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 вважається з 22.04.2022 зниклим безвісти за особливих обставин під час збройного конфлікту з російською федерацією, під час ведення оборонних дій та бойового зіткнення з противником в районі населеного пункту Попасна Луганської області.

Згідно інформації, наданої Службою безпеки України від 15.01.2024 року №33/7-С-138-в підтвердна інформація щодо утримання в полоні ОСОБА_3 відсутня.

Згідно з частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України).

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою, ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

На цьому також наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.

Звернувшись із заявою про визнання ОСОБА_3 померлим, заявниця зазначала, що рішення суду їй необхідне для реалізації права на отримання відповідної грошової компенсації, яка виплачується родинам загиблих військовослужбовців.

Колегія суддів зазначає, що суд оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті.

Отже, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи надані суду докази, колегія суддів приходить до висновку, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення ОСОБА_3 померлим під час участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, захистом Батьківщини, під час виконання бойового завдання 22 квітня 2022 року.

При цьому колегія суддів бере до уваги те, що вказані вище письмові докази не містять жодних суперечностей і надають суду можливість зробити вірогідне припущення про його смерть 22 квітня 2022 в районі н.п. Попасна Луганської області при виконанні військових обов`язків, пов`язаних із захистом Батьківщини.

З огляду на обставини, за яких найімовірніше сталася смерть чоловіка заявниці, у заявниці була відсутня як на той час (момент смерті), так і на теперішній час можливість отримати відповідні документи про його смерть.

Встановивши фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення ОСОБА_3 померлим (загиблим) під час виконання військового обов`язку по захисту держави України у російсько українській війні від дня вірогідної смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в району н.п. Попасна Луганської області.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що з урахуванням конкретних обставин справи, оголошення особи померлою можливе і після спливу шести місяців з дня настання відповідної події, в даному випадку загибелі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок поранення в районі н.п. Попасна Луганської області, що підтверджується належними та допустимими доказами.

Матеріалами справи безспірно підтверджується, що ОСОБА_3 брав участь у веденні оборонних дій та бойового зіткнення з противником в районі населеного пункту Попасна Луганської області, під якого отримав поранення 22 квітня 2022 року, а тому колегія суддів не погоджується висновками суду першої інстанції про те, що шестимісячний строк для оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом повинна обчислюватись від дня закінчення воєнних дій, а відтак звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про оголошення ОСОБА_3 померлим, не є передчасним.

Поза увагою суду першої інстанції залишилось і те, що у відповідності норм Конституції України та вищенаведених положень чинного законодавства, забезпечення можливості реалізації та захист прав, свобод та інтересів громадян є одним із головних обов`язків держави, виконання якого не може бути вибірковим.

На підставі рішення суду про оголошення фізичної особи померлою органом державної реєстрації актів цивільного стану видається свідоцтво про смерть особи.

Після оголошення фізичної особи померлою відкривається спадщина (ст. 1220 ЦК України), утриманцям призначається пенсія або інші виплати, передбачені законом, шлюб припиняється (ст. 104 СК України), припиняється представництво за довіреністю, яку видала особа, оголошена померлою, та/або представництво за довіреністю, виданою особі, яка оголошена померлою (ст. 248 ЦК України).

Держава повинна захищати та сприяти реалізації законних прав, свобод та інтересів всіх своїх громадян.

Правом, яке держава має захищати та забезпечувати можливість для його реалізації, в даному випадку є право ОСОБА_1 , як дружини, на оголошення її чоловіка померлим, що є законною підставою для реалізації нею інших своїх прав та обов`язків, пов`язаних зі смертю чоловіка, зокрема, спадкування, отримання визначеної законодавством допомоги (виплати), тощо, оскільки реалізація цих прав в позасудовому порядку наразі неможлива з об`єктивних причин - відсутності у заявниці документів, передбачених чинним законодавством України, які посвідчують факт смерті особи і дозволяють здійснити державну реєстрацію смерті особи відповідним територіальним органом ДРАЦС України.

За вищенаведеного, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 та оголошенняОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою смт. Запитів Львівського району Львівської області, померлим під час виконання військового обов`язку по захисту держави України у російсько українській війні, день вірогідної смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши місце смерті с. Попасна Луганської області.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 18 грудня 2023 року скасувати та ухвалити постанову, якою заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: смт. Запитів Львівського району Львівської області, померлим під час виконання військового обов`язку по захисту держави України у російсько-українській війні, день вірогідної смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши місце смерті с. Попасна Луганської обасті.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 24.04.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк