Провадження № 4-с/202/22/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.

секретар судового засідання Пономаренко О.М.

за участю представника скаржника адвоката Гареєва Є.Ш. (у режимі ВКЗ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу № 202/30949/13-ц за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гареєв Євген Шамільович, на дії державного виконавця Доброславського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», -

ВСТАНОВИВ:

08.01.2024 адвокат Гареєв Є.Ш., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з вказаною скаргою, яку мотивував тим, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2013 року було стягнуто з ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 242 761,07 грн. на користь ПАТ КБ «Приват Банк».

04.03.2019 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом від № 202/30949/13-Ц виданим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 20 грудня 2013 року про стягнення із ОСОБА_1 грошової суми 242 761,07 грн. на користь ПАТ КБ «Приват Банк».

Боржник ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження не отримував та про існування цього рішення суду не знав.

У листопаді 2023 року у Боржника було арештовано пенсійний рахунок.

З метою з`ясування детальних причин він звернувся до фахівця.

Представник Боржника, звернувся до Доброславського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою від 24.12.2023 року про ознайомлення із матеріли виконавчого провадження та видачу постанови про відкриття виконавчого провадження та копію виконавчого листа.

Листом начальника Доброславського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімової Анастасії від 26.12.2023 року було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження та надано можливість ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження. Згідно конверту, вищезазначений лист було відправлено на адресу представника 29.12.2023 року. Це був простий лист, тому надати трекінг поштового відправлення неможливо. Однак, повідомляємо суд, що лист був отриманий 05.01.2024 року. Таким чином, ОСОБА_1 має 10 днів на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки, він не отримував її.

У надісланій постанові було зазначено ідентифікатор доступу до виконавчого провадження через Автоматизовану систему виконавчого провадження, що дало змогу представнику ознайомитись із виконавчим листом, на підставі якого було відкрите спірне виконавче провадження. Ознайомившись із виконавчим листом було встановлено, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа встановлений до 30.09.2014 року.

Окрім цього, у виконавчому листі є дві записи, а саме запис від 15.06.2015 року про завершення виконавчого провадження на підставі пункту 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», та запис від 01.06.2017 року, який важко точно зрозуміти, але можна передбачити, що мається на увазі повернення виконавчого листа на підставі ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Також представником зроблений витяг з Автоматизованої системи виконавчого провадження за прізвищем ім`ям та по-батькові Боржника. З витягу вбачається, що 23.08.2016 року було відкрито виконавче провадження № АСВП: 52018604, Стягувач ПАТ КБ «Приватбанк». Оскільки інших виконавчих проваджень із цим Стягувачем не існувало до 2019 року, то очевидно можна зробити висновок, що 23.08.2016 року було відкрито виконавче провадження саме за виконавчим листом №202/30949/13-ц, виданим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 20 грудня 2013 року, про стягнення із ОСОБА_1 грошової суми 242 761,07 грн. на користь ПАТ КБ «Приват Банк», а 01.06.2017 року це виконавче провадження було припинене.

Також заначив, що згідно виконавчого листа від 20.12.2013 року, зазначено, що виконавче провадження було завершено 15.06.2015 року.

Отже вважає, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився 15 червня 2016 року. У зв`язку з чим, за відсутності судового рішення про поновлення стягувачу такого строку, державним виконавцем безпідставно відкрито виконавче провадження від 04.03.2019 року №58524698 за виконавчим листом №202/30949/13-Ц, виданим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 20 грудня 2013 року. Також, безпідставно було відкрито виконавче провадження від 23.08.2016 року № АСВП: 52018604, Стягувач ПАТ КБ «Приватбанк».

Враховуючи викладене просив суд визнати незаконними дії державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Карагенової Катерини Іванівни від 04.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження №58524698 за виконавчим листом № 202/30949/13-Ц, виданий Індустріальним районним судом 20 грудня 2013 року, про стягнення із ОСОБА_1 грошової суми 242 761,07 грн. на користь ПАТ КБ «Приват Банк»; скасувати постанову державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Карагенової Катерини Іванівни від 04.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58524698 за виконавчим листом №202/30949/13-Ц, виданий Індустріальним районним судом 20 грудня 2013 року, про стягнення із ОСОБА_1 грошової суми 242 761,07 грн. на користь ПАТ КБ «Приват Банк»; визнати незаконними дії Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо відкриття 23.08.2016 року виконавчого провадження №АСВП:52018604, Стягувач ПАТ КБ «Приватбанк», Боржник - ОСОБА_1 .

12.01.2024 скарга прийнята до провадження та судом витребувана копія виконавчого провадження.

19.01.2024 державним виконавцем Доброславського ВДВС в Одеській області, через підсистему «Електронний суд», подані заперечення на скаргу з яких випливає, що виконавча служба вважає, що скарга подана з пропуском строку звернення до суду з наступних підстав.

Твердження представника скаржника про те, що ОСОБА_1 , як боржник постанову про відкриття виконавчого провадження не отримував, та не знав про існування рішення суду є хибним та таким, що не відповідає дійсності.

Перевіркою баз даних спецрозділу, АСВП та електронного архіву встановлено наступне виконавчий лист виданий Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська № 202/30949/13-ц від 20.12.2013 щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу у загальному розмірі 240 258,40 грн. на користь ПАТ «КБ «Приват Банк» неодноразово перебував на виконанні ВП № 42211572 у період з 25.02.2014 (дата відкриття виконавчого провадження) по 15.06.2015 року - ( дата винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 чт. 1 статті 47 Закону(відсутність у боржника майна), що діяв на той час.

ВП № 52018604 у період з 23.08.2016 року (дата відкриття виконавчого провадження) по 01.03.2017 року (дата винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 чт. 1 статті 37 Закону(відсутність у боржника майна).

ВП № 58524698 - постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 04.03.2019 року та за вих № 38-4170 від 04.03.2019 року направлена на адресу сторін, у томі числі і боржнику ( АДРЕСА_1 ).

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження на підставі заяви стягувача відповідно до вимог статті 56 закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення арешту на нерухоме майно боржника в межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Відповідне обтяження зареєстровано за номером 30577952 в ДРРП. З отриманої відповіді ПФУ від 04.03.2019 року № встановлено, що боржник отримує пенсію через Суворовське об`єднане управління ПФУ в м. Одесі у розмірі 6171 грн. 82 коп., оскільки стягувач не заперечував проти звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника у разі їх виявлення без застосування заходів примусового виконання звернення стягнення на майно, 06.03.2019 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, котру за вих. № 38-4246 направлено до виконання до Суворовського ОПФУ в м. Одеса до виконання та сторонам до відома.

Починаючи з квітня 2019 року по 11 травня 2022 року стягнення боргу за виконавчим листом № 202/30949/13-Ц виданого Індустріальним районним судом 20 грудня 2013 року проводилося з пенсії боржника ОСОБА_1 у розмірі 20% належної йому пенсії.

За вказаний період стягнуто з боржника та перераховано стягувачу кошти у сумі 41 830 грн. 63 коп., стягнуто та перераховано на користь державного бюджету виконавчого збору у сумі 4182 грн. 81 коп., стягнуто та перераховано до бюджету витрат на проведення виконавчих дій у сумі 269 грн. Всього з пенсії боржника стягнуто 46282,44 грн.

Розмір утримань у період з квітня 2019 по березень 2021 року включно становив 1234 грн.36 грн. з квітня 2021 по лютий 2022 року включно сума щомісячних утримань становила 1254 грн.36 коп. У квітні 2022 року сума утримань склала 2839 грн. 84 коп.

Стягнення заборгованості з пенсії боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом виданим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська № 202/30949/13-ц від 20.12.2013 року тривало 3 роки, суттєве зменшення розміру пенсії не могло залишитися поза увагою боржника, тому можна зробити висновок, що ОСОБА_1 знав про стягнення з нього боргу за виконавчим документом виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська № 202/30949/13-ц від 20.12.2013. Обізнаність щодо існування боргу, та звернення стягнення на пенсію, підтверджувалася боржником особисто у телефонних розмовах з державним виконавцем.

Відповідно до вимог Закону України Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження"15 березня 2022 року № 2129-IX тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України звернення стягнення на пенсію заборонено, у зв`язку з чим з травня 2022 року управлінням ПФУ призупинено виконання постанови про звернення стягнення на пенсію боржника № 58524698 від 06.03.2019 року.

З метою повного фактичного виконання 09.11.2023 керуючись вимогами статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» № 1606-ХІУ від 02.06.2016 року зі змінами та доповненнями, що діяли на той час, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору було накладено арешт на кошти боржника.

14.11.2023 року на електронну пошту відділу надійшла заява від ОСОБА_1 щодо зняття арешту з соціального рахунку відкритого в АТ «Укрсиббанк».

З наданої боржником виписки за картковим рахунком клієнта за період з 11.04.2023 року по 13.11.2023 року чітко вбачається, проведення примусового списання коштів на підставі рішень уповноважених державних служб, а саме враховуючи, що заборгованість за виконавчим документом не погашено державним виконавцем у примусовому порядку списано з рахунків боржника 13 вересня 2023 року 497 грн. 05 коп., та 12 жовтня 2023 року 709 грн. 26 коп. Тобто, твердження боржника про те, що про відкриття виконавчого провадження йому стало відомо лише 05.01.2024 року є хибним та таким, що не відповідає дійсності.

Враховуючи викладене просили залишити скаргу без розгляду.

19.01.2024 суду надана копія виконавчого провадження.

05.02.2024 від ініціатора скарги надійшли додаткові пояснення по справі у яких він зазначив, що виконавча служба жодним чином не заперечує проти того, що виконавчий лист щодо стягнення зі Скаржника коштів, був прийнятий із порушенням строків його подання, що додатково свідчить про обґрунтованість скарги.

Виконавча служба посилається лише на те, що Скаржник порушив строк звернення із скаргою до суду. Як на підставу таких тверджень виконавець посилається на той факт, що вирахування з пенсії скаржника відбуваються з 2019 року і він начебто знав про стягнення саме на підставі виконавчого листа №202/30949/13-ц виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 20 грудня 2013 року.

Проте такі твердження є необґрунтованими, нічим не доведеними та фактично є припущеннями.

Так, виконавча служба стверджує, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 04.03.2019 року та за вих. № 38-4170 від 04.03.2019 року направлена на адресу сторін, у томі числі і боржнику ( АДРЕСА_1 ).

Однак у матеріалах справи немає жодних доказів направлення її Скаржнику.

Більше того, в матеріалах виконавчого провадження немає жодного поштового конверту, поштової квитанції або іншого поштового документу про направлення Скаржнику хоча б якогось документу виконавчого провадження.

За час проведення виконавчих дій Скаржнику не надіслано жодного документа. Що стосовно ВП № 42211572 у період з 25.02.2014 по 15.06.2015 року та ВП № 52018604 у період з 23.08.2016 року по 01.03.2017 року, то також немає ніяких доказів, що у рамках цих проваджень Скаржник був повідомлений про будь-яку процесуальну дію. Скаржник не знав про існування цих виконавчих проваджень.

Щодо вирахування з пенсії, зазначив, що само по собі наявність такого вирахування не може бути доказом того, що скаржник знав або мав би знати про вирахування конкретно на підставі рішення від 18 вересня 2013 року Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Також вирахування з пенсії не можуть бути доказом порушення строків звернення до виконавця із виконавчим листом. Щоб це достовірно знати, потрібно було отримати хоча б якійсь документ виконавчого провадження. Після цього ознайомитись із провадженням, а конкретно з виконавчим листом для встановлення порушення строків. Саме так і відбулось у листопаді 2023 року, коли Скаржнику арештували рахунок і він почав з`ясовувати, що конкретно стало підставою. Подав довідку виконавцю та звернувся до адвоката для здійснення інших дій.

Зазначив також, що скаржник мав багато проблем з різними банками та за різними кредитними договорами.

Так, з витягу з АСВП випливає, що в ОСОБА_1 були заборгованості також перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». Таким чином, у провадженні Доброславського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та його попередників знаходилось вже не одно виконавче провадження щодо ОСОБА_1 . І за яким конкретно відбувається стягнення пенсії він також знати не міг.

Також, згідно з сайту Судова влада Скаржник був Відповідачем по справам про стягнення заборгованості, де Позивачем виступали банки. Зокрема, справа №522/473/16-ц, яка розглядалась Приморським районним судом м. Одеси за позовом ПАТ «Комерційний банк «Приват Банк». У справі він не брав участі, але саме за цією справою Скаржник припускав, що відбувається стягнення. Про рішення суду за 2013 рік йому нічого відомо не було.

Вважає, що ОСОБА_1 не дізнався та не повинен був дізнатись про порушення свого права конкретно державним виконавцем Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Карагеновою Катериною Іванівною, яка 04.03.2019 року видала постанову про відкриття виконавчого провадження №58524698.

21.02.2024 судом витребувані копії постанов про відкриття та закриття виконавчих проваджень №42211572 від 25.02.2014 та №52018604 від 23.08.2016 або ідентифікатор доступу до них.

29.02.2024 на адресу суду надійшла відповідь виконавчої служби щодо неможливості надати витребувані постанови, оскільки вони знищені у зв`язку з закінченням строку зберігання. Суду надана роздруківка зі спецрозділу ВП.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 доводи скарги підтримав та наполягав на її задоволенні.

Представник стягувача та державний виконавець у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд», будь-яких заяв не надали, що у відповідності до ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Дослідивши доводи скарги, матеріали якими вона обґрунтована, а також матеріали виконавчого провадження суд дійшов до наступного.

Статтею 18 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. (п. а ч. 1 ст.449 ЦПК України)

З матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що 20.12.2013 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська виданий виконавчий лист по справі №202/30949/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 240 258 грн. 49 коп. Строк пред`явлення до виконання 30.09.2014.

24.02.2014 вказаний виконавчий лист вперше надійшов до Лиманського районного ВДВС ГУТЮ в Одеській області та того ж дня було відкрите виконавче провадження №42211572, яке 15.06.2015 завершено у зв`язку з повернення виконавчого документу стягувачові (п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» № №606-XIV (в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин). Вказані обставини підтверджуються даними спецрозділу ВП.

У зв`язку з закінченням строків зберігання матеріали виконавчого провадження 42211572 знищені.

23.08.2016 виконавчий лист вдруге надійшов до Лиманського районного ВДВС ГУТЮ в Одеській області та того ж дня було відкрите виконавче провадження №52018604, яке відповідно до відмітки на виконавчому листі, 01.06.2017 завершено у зв`язку з повернення виконавчого документу стягувачові (ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» №№1404-VIII в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин).

У зв`язку з закінченням строків зберігання матеріали виконавчого провадження 52018604 знищені.

04.03.2019 виконавчий лист втретє надійшов до Лиманського районного ВДВС ГУТЮ в Одеській області та того ж дня було відкрите виконавче провадження 58524698, яке на цей час перебуває в провадженні державного виконавця Доброславського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).

Предметом даної скарги, окрім іншого, є визнання незаконними дій державного виконавця щодо відкриття 23.08.2016 року виконавчого провадження 52018604.

Державним виконавцем не надано суду доказів того, що ОСОБА_1 знав або повинен був знати про відкриття 23.08.2016 виконавчого провадження. При цьому суд зазначає, що виконавче провадження завершено без фактичного виконання 01.06.2017, а його матеріали знищені, що позбавляє суд можливості перевірити виконання державним виконавцем вимог ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), а саме факт направлення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про повернення виконавчого документу.

Крім того, предметом скарги є дії державного виконавця, які були вчинені 04.03.2019 та полягають у відкритті виконавчого провадження 58524698, а також сама постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2019.

Матеріали виконавчого провадження 58524698 не містять доказів того, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2019 разом з супровідним листом була надіслана в порядку ч.1 ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, яка передбачає, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Крім того, матеріали виконавчого провадження не містять жодного поштового документу, який би поза розумним сумнівом доводив факт направлення ОСОБА_1 будь-якої постанови державного виконавця у виконавчому провадженні.

Отже, під час судового розгляду скарги знайшли своє підтвердження доводи скаржника про те, що державним виконавцем постанови про відкриття виконавчих проваджень від 23.08.2016 та від 04.03.2019, як і будь-які інші постанови у провадженні, не були надіслані йому, а відтак суд вважає доведеним те, що про відкриття виконавчих проваджень 23.08.2016 та 04.03.2019 ОСОБА_1 дізнався лише після отримання листа від Доброславського ВДВС, який відповідно до поштового штемпеля на конверті прийнятий поштовим відділенням 29.12.2023 та отриманий представником ОСОБА_1 05.01.2024.

При цьому суд відхиляє доводи державного виконавця про те, що ОСОБА_1 знав про наявність виконавчого провадження №58524698 щонайменше з квітня 2019, оскільки в рахунок погашення боргу з його пенсії, саме починаючи з квітня 2019 року, здійснювались відрахування, та вважає їх безпідставними через те, що за даними АСВП відносно ОСОБА_1 18.11.2016 було відкрите інше виконавче провадження, а саме №23876031 де стягувачем є ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», тобто ОСОБА_1 був боржником у декількох виконавчих провадженнях, що виключає можливість стверджувати, що він знав, що відрахування з пенсії здійснюються саме в рамках виконавчого провадження 58524698.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 строки звернення до суду з вказаною скаргою не пропущені, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження він через свого представника отримав 05.01.2024, а зі скаргою до суду звернувся 08.01.2024, тобто з дотриманням строків, передбачених ст.449 ЦПК України.

Щодо вимог скарги по суті суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Боржник у скарзі вказував, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився 15 червня 2016 року, а відтак дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження 23.08.2016 є протиправними, оскільки не відповідають вимогам п.2 ч.1 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Суд погоджується з даним твердженням боржника з тих підстав, що відповідно до вимогам п.2 ч.1 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки - інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Як зазначено вище - 20.12.2013 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська виданий виконавчий лист по справі №202/30949/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 240 258 грн. 49 коп. Строк пред`явлення до виконання 30.09.2014.

24.02.2014 вказаний виконавчий лист вперше надійшов до Лиманського районного ВДВС ГУТЮ в Одеській області та того ж дня було відкрите виконавче провадження №42211572, яке 15.06.2015 завершено у зв`язку з повернення виконавчого документу стягувачові (п.2 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV). Вказані обставини підтверджуються даними спецрозділу ВП.

Приписами ч.3 ст.23 Закону №606-XIV встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відтак, у зв`язку з повернення виконавчого документу 15.06.2015, то саме з цієї дати встановлюється строк для його повторного пред`явлення до виконання, і у даному випадку виконавчий документ міг бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 15.06.2016.

Однак, судом встановлено, що виконавчий лист вдруге надійшов до Лиманського районного ВДВС ГУТЮ в Одеській області 23.08.2016, тобто з двомісячним пропуском строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та того ж дня було відкрите виконавче провадження №52018604, яке відповідно до відмітки на виконавчому листі, 01.06.2017 завершено у зв`язку з повернення виконавчого документу стягувачові (ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин).

При цьому суду не надано доказів виконання стягувачем ПАТ КБ «Приватбанк» вимог ст.24 Закону №606-XIV, які передбачають, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Судом також перевірені дані Єдиного державного реєстру судових рішень на предмет наявності ухвали суду про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа про справі 202/30949/13-ц, але такої ухвали в реєстрі не виявлено.

Відтак, у відповідності до ч.1 ст.24 Закону № 606-XIV державний виконавець 23.08.2016 був зобов`язаний відмовити у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився, про що винести відповідну постанову, але не зробив цього.

Також суд звертає увагу, що Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, набрав чинності 05.10.2016, а відтак строк пред`явлення виконавчого листа по справі №202/30949/13-ц сплив до набрання чинності цим законом.

Отже, суд приходить до висновку, що відкриваючи виконавче провадження на підставі виконавчого листа, строк пред`явлення якого до виконання сплив, державний виконавець діяв у порушення вимог ч. 1 ст.24 Закону № 606-XIV і вимоги скарги в частині визнання незаконними дій Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо відкриття 23.08.2016 року виконавчого провадження №АСВП:52018604 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог скарги про визнання незаконними дій державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Карагенової Катерини Іванівни від 04.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження №58524698 за виконавчим листом № 202/30949/13-Ц, виданий Індустріальним районним судом 20 грудня 2013 року, про стягнення із ОСОБА_1 грошової суми 242 761,07 грн. на користь ПАТ КБ «Приват Банк» та скасування постанови державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Карагенової Катерини Іванівни від 04.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58524698 за виконавчим листом №202/30949/13-Ц, виданий Індустріальним районним судом 20 грудня 2013 року, про стягнення із ОСОБА_1 грошової суми 242 761,07 грн. на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суд зазначає, що вони також підлягають задоволенню, оскільки дії щодо відкриття 04.03.2019 виконавчого провадження №58524698 є похідними від протиправних дій, які полягають у відкритті виконавчого провадження 23.08.2016.

Тобто, відкриваючи на підставі виконавчого листа №202/30949/13-ц виконавчі провадження 23.08.2016, а потім 04.03.2019, державний виконавець в обох випадках діяв поза межами строків пред`явлення виконавчого документу до виконання, які завершились 15.06.2016 і не були поновлені судом за заявою стягувача.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

В даній справі судом встановлено, що державним виконавцем порушені вимоги ч.1 ст.24 Закону № 606-XIV, а відтак наявні підстави для визнання дій державного виконавця неправомірними та підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2019, у зв`язку з чим у скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.451 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо відкриття 23.08.2016 року виконавчого провадження №АСВП:52018604, Стягувач ПАТ КБ «Приватбанк», Боржник - ОСОБА_1 .

Визнати неправомірними дії державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Карагенової Катерини Іванівни від 04.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження №58524698 за виконавчим листом № 202/30949/13-Ц, виданий Індустріальним районним судом 20 грудня 2013 року, про стягнення із ОСОБА_1 грошової суми 242 761,07 грн. на користь ПАТ КБ «Приват Банк».

Скасувати постанову державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Карагенової Катерини Іванівни від 04.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58524698 за виконавчим листом №202/30949/13-Ц, виданий Індустріальним районним судом 20 грудня 2013 року, про стягнення із ОСОБА_1 грошової суми 242 761,07 грн. на користь ПАТ КБ «Приват Банк».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня підписання ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя А. О. Михальченко