КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/139/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024року місто Київ

справа № 758/8830/22

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 16 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ковбасюк О.О., повний текст рішення складено 11 вересня 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2022 року позивач ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив:

стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Українська страхова група» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 44991,36 грн.

В мотивування вимог, посилався на те, що 03 жовтня 2019 року у місті Києві по вулиці Петра Запорожця, 26 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «PEUGEOT», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля «FORD», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 .

Вказував, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Зазначав, що між ПАТ «СК «Українська страхова група»та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-2801-19-00163 від 24 червня 2019 року, за яким позивач взяв на себе зобов'язання по відшкодуванню матеріальної шкоди, заподіяної страхувальнику транспортного засобу «PEUGEOT», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Посилався на те, що постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2019 року по справі №755/16568/19 ОСОБА_1 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Вказував, що ПАТ «СК «Українська страхова група» відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 44991,36 грн., що підтверджується платіжним дорученням №24984 від 17 жовтня 2019 року.

Зазначав, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 16 серпня 2023 року у задоволенні позову ПАТ «СК «Українська страхова група» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ПАТ «СК «Українська страхова група» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив рішенням суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що матеріали справи містять дані, що з позовом ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся 03 жовтня 2022 року і позовна заява здана до установи зв'язку №01054, про що свідчить печатка поштового відділення на описі вкладення у цінний лист №К-593 та фіскальний чек №ФН3000449 від 03 жовтня 2022 року.

Вказував, що позивач з відповідним позовом звернувся у строки, передбачені ст.257 ЦК України, у зв'язку з чим застосування судом першої інстанції наслідків ст.267 ЦК України є такими, що не відповідають обставинам справи.

02 лютого 2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 червня 2019 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-2801-19-00163, відповідно до якого страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити на умовах цього договору страхову виплату страхувальнику або вигодонабувачу, визначеному в цьому договорі страхувальником, а страхувальник зобов'язується сплатити страхову премію у визначені терміни.

04 жовтня 2019 року ОСОБА_2 було подано до ПАТ «СК «Українська страхова група» заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03 жовтня 2019 року у місті Києві по вулиці Петра Запорожця, 26.

Згідно рахунку №1054526 від 08 жовтня 2019 року, складеним ТОВ «Віннер Автомотів», вартість виконаних робіт та встановлених запчастин на ремонт автомобіля ОСОБА_2 , складає 46491,36 грн.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2019 року по справі №755/16568/19 ОСОБА_1 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03 жовтня 2019 року у місті Києві по вулиці Петра Запорожця, 26, за участю автомобіля марки «PEUGEOT», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля «FORD», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 .

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 17 жовтня 2019 року, розмір суми страхового відшкодування виплаченого ОСОБА_2 складає 44991,36 грн.

Як вбачається з платіжного доручення №24984 від 17 жовтня 2019 року, ПАТ «СК «Українська страхова група» було перераховано кошти на рахунок ТОВ «Віннер Автомотів» у розмірі 44991,36 грн.

Підстави та умови відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст. 22 та Главою 82 ЦК України.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», в редакції Закону, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) згідно ст. 980 ЦК України.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів.

За своєю правовою природою при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника.

Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов'язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків, із урахуванням ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну.

У зв'язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв'язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача до відповідача пред'явлено після спливу строку трирічної позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувалася.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Також, у п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Позивач ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся до суду першої інстанції із вказаним позовом 03 жовтня 2022 року, що підтверджується штампом, який міститься на описі до цінного листа та конвертом на якому зазначена дата звернення, які долучені до матеріалів справи.

З огляду на зазначене та встановлені обставини, колегія суддів вважає, що позивач звернувшись до суду з даним позовом 03 жовтня 2022 року не пропустив строків позовної давності.

А відтак, висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності та застосування її наслідків є помилковим.

Враховуючи, що страховиком у порядку та в межах визначених Законом було здійснено страхову виплату, спрямовану на відшкодування майнової шкоди, заподіяної ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , а також те, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 44991,36 грн.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову ПАТ «СК «Українська страхова група».

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6202,50 грн., понесені в суді першої та апеляційної інстанції.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 16 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», місцезнаходження: місто Київ, вулиця І.Федорова, 32, літера А, суму страхового відшкодування у розмірі 44991 грн. 36 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6202 грн. 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: