Провадження №2/760/1576/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просить

- розірвати шлюб, зареєстрований 22 травня 2019 року між позивачем та відповідачем, відповідний актовий запис №252, зроблений Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області;

- неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на виховання та проживання з матір`ю ОСОБА_1 ;

- вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 22 травня 2019 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №252. Від спільного шлюбу подружжя має дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Між ними зникло почуття любові, на підставі чого в сім`ї почали відбуватись сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться. Малолітня дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивач весь час піклується про духовний та емоційний розвиток дитини, та вважає, що відповідач не буде проти того, щоб дитина залишилась проживати разом із нею.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 липня 2023 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва про відкриття провадження у справі від 10 липня 2023 року було прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

07 серпня 2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Самарець А.М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому просила виділити в окреме провадження позов в частині розірвання шлюбу, позов в частині визначення місця проживання дитини зупинити, надавши сторонам можливість вирішити спірне питання мирним шляхом або врегулювати за участю судді, у випадку не вирішення спору мирним шляхом, в позовних вимогах щодо визначення місця проживання дитини з позивачем - відмовити.

В обґрунтування заперечень зазначила, що сторони не проживають разом лише 2,5 місяці. Дитина постійно проживала з обома батьками, як з матір`ю так і з батьком, емоційно прив`язана до обох батьків з урахуванням особливостей віку дитини. Відповідач так само піклується про духовний та емоційний розвиток дитини. При цьому зазначає, що на утриманні відповідача дитина перебувала з народження весь час і лише після виходу на роботу позивач також почала приймати часткову участь в утриманні дитини. Відповідач, в свою чергу, до теперішнього часу добровільно несе відповідальність за утримання та забезпечення матеріальних потреб дитини.

12 жовтня 2023 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини виділено в самостійне провадження.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18 жовтня 2023 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Ухвалою від 12 грудня 2023 року було закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 22 лютого 2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Янчук М.О. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, у якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак 24 квітня 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Самарець А.М. подала до суду заяву про визнання позову, в якій зазначила, що відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задовольнити та вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, у зв`язку з визнанням позовних вимог відповідачем.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилася, однак у заяві від 12 жовтня 2023 року просила розглянути справу без участі представника органу опіки та піклування, при прийняття рішення враховувати висновок органу опіки та піклування.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заяву відповідача про визнання позову, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

Судом установлено, що 22 травня 2019 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис за №252, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, серії НОМЕР_2 від 24 грудня 2019 року.

Позивач зазначила, що вони з чоловіком та дитиною проживали спільно однією родиною, однак, відносини між подружжям суттєво погіршилися, шлюб фактично припинив існування.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року у цивільній справі №760/14694/23 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22 травня 2019 року Франківським районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №252, розірвано.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю, ОСОБА_1 .

Відповідач позов визнав в повному обсязі.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Як убачається зі статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно зі ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§76).

У §54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітній ОСОБА_3 мешкає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , батько дитини, ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 проживає з матір`ю за вказаною адресою, де відповідно до акта обстеження умов проживання від 04 жовтня 2023 року, складеного працівниками Служби, створені належні умови для проживання, розвитку та відпочинку дитини. ІНФОРМАЦІЯ_2 під час бесіди співробітника Служби з ОСОБА_2, хлопчик повідомив, що йому подобається жити з матір`ю, вона забезпечує його потреби, бажає надалі проживати з матір`ю. З батьком хлопчик спілкується по телефону. За інформацією, наданою 14 вересня 2023 року дошкільним навчальним закладом №423 м. Києва, який відвідує ОСОБА_5 з 05 вересня 2022 року, матір залучена до виховного процесу сина, регулярно спілкується з вихователями, оперативно реагує на рекомендації, систематично приводить та забирає дитину з закладу. Батько дитину не забирає і не спілкується з вихователями. ОСОБА_1 працює, житлом забезпечена, психіатричні, у тому числі спричинені вживанням психотропних речовин, протипоказання відсутні. Виходячи з наявних матеріалів справи та інтересів малолітньої дитини, враховуючи думку дитини та рішення комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації, орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , 2019 року народження, з матір`ю, ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, що визнання відповідачем ОСОБА_2 позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересам дитини та позитивно сприятиме її психологічному та фізичному розвитку.

Приписами ч.1 ст.141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями ч.1 ст.142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що кореспондується з ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовом у даній справі позивач сплатила 1073,60 грн за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини.

Враховуючи визнання відповідачем позову ОСОБА_1 з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого ним судового збору за подання позову про визначення місця проживання дитини, що становить 536,80 грн.

Іншу частину сплаченого позивачем судового збору - 536,80 грн необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись статтями10, 12, 89, 141, 206, 263-265, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок сплаченого судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 536 грн (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок, сплаченого за подання позову.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , військова частина; РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , військова частина; РНОКПП НОМЕР_4 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, місцезнаходження: 03020, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 41, .

Суддя Солом`янського

районного суду міста Києва Н.М. Аксьонова