УХВАЛА

12 березня 2024 року

м. Київ

справа № 688/51/22

провадження № 61-3412ск24

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 вересня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 13 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення (допущення) до роботи, стягнення невиплаченої заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ДП «НАЕК «Енергоатом») про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення (допущення) до роботи, зобов?язання виплатити невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2022 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 12 липня 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 01 березня 2023 року рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 12 липня 2022 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» від 08 грудня 2021 року № 4662-к про відсторонення ОСОБА_1 від роботи з 9 години 09 грудня 2021 року на час відсутності у нього щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати. Провадження в справі в частині позовної вимоги ОСОБА_1 до ДП «НАЕК «Енергоатом» про поновлення (допуску до роботи) ОСОБА_1 закрито. Справу № 688/51/22 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «НАЕК «Енергоатом» про стягнення невиплаченої заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

20 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про приєднання доказів понесених судових витрат та постановлення додаткового рішення у справі № 688/51/22, в якій просив поновити строк для подачі доказів судових витрат, долучити до матеріалів справи документальні докази витрат на правничу допомогу, ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання щодо судових витрат у суді апеляційної та касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 28 червня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2023 року закрито провадження у справі № 688/51/22 в частині позовних вимог про стягнення невиплаченої заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

24 липня 2023 року ОСОБА_2 , який діє від імені ОСОБА_1 , (після судового засідання та проголошення ухвали суду) звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області із заявою, в якій повідомив суд, що протягом 5 днів з моменту проголошення судом рішення у даній справі стороною позивача будуть надані докази понесених судових витрат.

21 серпня 2023 року ОСОБА_2 , який діє від імені ОСОБА_1 , звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з заявою про приєднання доказів судових витрат та розподіл судових витрат у справі № 688/51/22, в якій просив поновити пропущений процесуальний строк на подання доказів витрат на правничу допомогу. В обґрунтування заяви зазначав, що сторона позивача не була присутня при проголошенні судом ухвали, а сама копія ухвали була отримана позивачем 16 вересня 2023 року особисто в суді і саме з цього часу стороні позивача стало відомо, що при закритті провадження у справі питання розподілу судових витрат вирішено не було.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 вересня 2023 року, яка залишена без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 13 грудня 2023 року, заяву про розподіл судових витрат задоволено частково. Відмовлено у визнанні поважною причину пропуску позивачем строку на подання доказів витрат на правничу допомогу та у поновленні цього строку. Відмовлено у долучені до матеріалів справи доказів витрат на правничу допомогу в зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції після касаційного розгляду. Відмовлено у визнанні поважною причини пропуску позивачем строку на подання заяви про розподіл судових витрат та поновленні цього строку. Здійснено розподіл судових витрат в суді апеляційної та касаційної інстанції. Стягнено з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 5 785,60 грн. Заяву в частині розподілу судових витрат в суді першої інстанції після касаційного перегляду залишено без розгляду.

11 січня 2024 року ОСОБА_2 , який діє від імені ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою наухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 вересня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 13 грудня 2023 року (отримано Верховним Судом 11 березня 2024 року) у зазначеній вище справі.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Згідно із пунктом 2 частини першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Зміст пункту 13 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права та регламентує право касаційного оскарження судових рішень, свідчить про те, що оскарження ухвал суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат, після їх перегляду в апеляційному суді, у касаційному порядку не передбачено. Постанова апеляційного суду, ухвалена за наслідками апеляційного перегляду ухвали місцевого суду, також не може бути предметом перегляду у касаційному порядку.

Аналогічний висновок викладений в ухвалах Верховного Суду від 20 березня 2023 року у справі № 733/325/22, від 10 серпня 2023 року у справі № 524/9164/16-ц, від 05 лютого 2024 року у справі № 686/6048/23, від 06 лютого 2024 року у справі № 367/3313/21.

Разом з тим, відповідно до пункту 10 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України оскарження ухвал суду першої інстанції щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк, після їх перегляду в апеляційному суді, у касаційному порядку також не передбачено.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Керуючись пунктом 9 частини третьої статті 2, частиною третьою статті 3, частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 вересня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 13 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення (допущення) до роботи, стягнення невиплаченої заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров