ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 673/862/23

Провадження № 22-ц/4820/725/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_3 , на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 січня 2024 року (суддя Ягодіна Т.В.).

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 06.11.2020 на її користь з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з 16 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Визначений судовим рішенням розмір аліментів, на даний час є незначним та не забезпечує поточних потреб дитини. Вказувала, що матеріальне становище ОСОБА_2 змінилося, відповідач проходить військову службу, тому має стабільно високий дохід, задовільний стан здоров`я та на утриманні у нього ніхто не перебуває. А тому, така зміна майнового стану боржника є беззаперечно підставою для зміни способу стягнення аліментів.

З урахуванням вищевикладеного, просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на підставі рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 06.11.2020 та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки від усіх видів заробітку, доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 січня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задоволено.

Змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області у справі №673/924/20 від 06.11.2020, та в подальшому вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини з усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким змінити розмір стягнення з нього аліментів з частини на 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що дитина проживає також із ним, у зв`язку з чим скаржник, несе всі витрати на її утримання, а саме: за власні кошти систематично купує дитині одяг, взуття, необхідні для школи речі, оплачує відвідування гуртків для її розвитку. Для безкоштовного харчування дитини у школі ним подано документи до навчального закладу про те, що він є учасником бойових дій та користується пільгами, а тому дитина за рахунок нього отримує безкоштовне харчування. У літній період забезпечує дитині належний відпочинок - неодноразово виділяв їй кошти для відвідування басейну, організував дитині відпочинок разом з батьками відповідача у санаторії Закарпаття, провів оплату дитині відвідування ортопедичного салону та на інші для неї потреби.

Судом першої інстанції проігноровано, що на час звернення позивачки із цим позовом, він призваний на військову службу, яку тимчасово проходить у Збройних Силах України, а тому викладені ОСОБА_1 у позовній заяві припущення, про наявність в нього стабільно високого доходу, є безпідставним та не відповідає дійсності, оскільки у разі припинення воєнного стану буде звільнений з військової служби і буде відсутній постійний заробіток.

Вважає, що вимоги позивачки щодо зазначеного нею у заяві розміру аліментів є необґрунтовані та надміру завищеними, а судом в порушення вимог закону не надано належної оцінки його згоді сплачувати на користь позивачки аліменти в розмірі 3000 грн та надання належної матеріальної допомоги дитині.

Звертає увагу суду, що після ухвалення оскаржуваного рішення ОСОБА_1 позбавила його та його батьків можливості спілкуватися з дитиною, заблокувала номери мобільних телефонів, оскільки в даний час апелянт перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, позивачкою створено перешкоди щодо спілкування з дитиною. Крім того, суд в порушення п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження, у зв`язку із проходженням ним військової служби.

ОСОБА_1 у відзиві просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення без змін. Посилається на законність оскаржуваного рішення. Вважає, що визначений судом розмір аліментів є логічним та необхідним для гармонійного розвитку дитини, а заявлений розмір аліментів відповідачем у апеляційній скарзі не покриє половини вартості таких потреб.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Рішенням Деражнянського районного суду від 06.11.2020 у справі № 673/924/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1200 грн щомісячно, починаючи з 16.07.2020 і до повноліття дитини (а.с. 8-11).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що встановлений розмір аліментів, з огляду на збільшення витрат на утримання дочки, зростання цін на всі групи товарів для дітей є недостатнім і не забезпечує право дитини на належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а матеріальний стан відповідача змінився, так як він є військовослужбовцем та отримує регулярний дохід, тому наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів, зважаючи на волю одержувачки аліментів, та визначення їх розміру в частці від доходу (заробітку) - частини.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.

При цьому, закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184,192 СК України.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1-2 статті 27 вказаної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції, оцінивши докази по справі в їх сукупності, правильно констатував, що встановлений розмір аліментів є недостатнім і не забезпечує право дитини на належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому, позивачка як одержувачка аліментів має право змінити спосіб їх стягнення, визначивши його у частці від заробітку.

Отже, з урахуванням всіх обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зміна способу стягнення аліментів і визначення їх розміру - 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, повністю відповідає найкращим інтересам дитини.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що донька - ОСОБА_4 проживає також із ним, у зв`язку з чим апелянтом понесено витрати на її утриманню, а у літній період останній забезпечував дитині належний відпочинок, оскільки такі доводи свідчать про матеріальну спроможність нести витрати на утримання доньки у визначеному судом розмірі.

Також не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги щодо наявності у нього тимчасово стабільно високого доходу, оскільки у разі припинення воєнного стану апелянт буде звільнений з військової служби, у зв`язку із чим буде позбавлений постійного заробітку, так як вказані твердження є безпідставними та не підтверджуються належними доказами. Окрім того, в подальшому при погіршенні майнового стану відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду щодо зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів, відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, у зв`язку із відмовою ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про зупинення провадження, оскільки 23.01.2024 на час вирішення вказаного клопотання були відсутні у суду відомості щодо перебування відповідача у складі Збройних сил України, що переведені на воєнний стан, при цьому представництво інтересів ОСОБА_2 в суді першої інстанції здійснювалося фахівцем у галузі права ОСОБА_3 .

Аргументи скаржника в тій частині, що після ухвалення оскаржуваного рішення ОСОБА_1 позбавила його та його батьків можливості спілкуватися з дитиною, не є підставою для зміни розміру стягнення аліментів на дитину.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованих та надміру завищених позивачкою вимог розміру аліментів, оскільки відповідачем належних та допустимих доказів в підтвердження вказаних обставин до суду надано не було.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай