Справа № 594/376/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Бучанського (раніше - Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитро Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Л.Войтович, звернулася до суду із позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №98781, вчинений приватним нотаріусом Бучанського (раніше - Києво-Святошинського) районного округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, 15 липня 2021 року, оскільки вважає, що вчинення виконавчого напису не відповідає вимогам чинного законодавства. Зазначила, щона підставі цього виконавчого напису 15 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем, відкрито виконавче провадження №67176356.

Ухвалою суду від 13 березня 2024 року задоволено заяву позивачки ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Бучанського (раніше - Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни 15 липня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №98781 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що здійснюється в межах виконавчого провадження №67176356, відкритого 18 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем.

Ухвалою суду від 13 березня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, та запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву. Відзиву на позовну заяву відповідач не подавав.

Відповідач подав заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу у справі.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 оскаржує виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Бучанського (раніше - Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, 15 липня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №98781 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором 00-1655417 від 15 серпня 2020 року в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» за період з 09 жовтня 2020 року по 05 липня 2021 року в розмірі 9642,00 гривень заборгованості, в тому числі: 3000,00 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту; 6642,60 грн. простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем, 18 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження №67176356 з виконання вище наведеного виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, 15 липня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №98781 про стягнення з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» заборгованості в розмірі 9642,00 гривень, та цього ж дня винесено постанову про арешт коштів боржника.

30 листопада постановою приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Д.В. у виконавчому провадженні №67176356 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника.

За загальним правилом, визначеним ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 Постанови від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Тобто, на сьогоднішній день редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

За таких обставин, оспорюваний виконавчий напис вчинено після набрання законної сили вказаним вище судовим рішенням про скасування положень, на підставі яких його було вчинено, а саме пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справи №916/3006/17 у постанові від 02 липня 2019 року, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

У спорі, який виник заборгованість є спірною, оскільки позивачка її не визнає шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи усі вищевикладені обставини, норми матеріального права та висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є підставними, порушене право позивачки підлягає захисту шляхом визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача на її користь 5400 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач ТОВ «Качай гроші» подав заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в якій категорично не погоджується з заявленими позивачкою витратами на правничу допомогу у розмірі 5400,00 грн. Зазначає, що витрати вказані позивачкою є занадто завищеними, оскільки виходячи із предмету позову, справа не є складною та розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, є стала судова практика з розгляду даної категорії спорів, заявлений розмір витрат правничої допомоги є необґрунтованим та завищеним в розмірі консультації, складенні позовної заяви та заяви про усунення недоліків, заяви про стягнення витрат на правничу правову допомогу. Крім того, сума витрат на правничу правову допомогу у розмірі 5400,00 грн є неспівмірною з ціною позову, не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру та підлягає зменшенню.

Відповідно дост.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Слід зазначити, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року у справі № 826/856/18, викладено висновок про те, що розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 червня 2022 року у справі № 915/517/21 містить висновок, що «відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормамистатті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18», а також в постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 529/201/20.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

В обґрунтування понесених судових витрат представник позивача надав: договір №15-02-24/1 про надання правової допомоги від 15 лютого 2024 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №001078; ордер на надання правничої правової допомоги від 15 лютого 2024 року; акт прийому-передачі наданих послуг до договору №15-02-24/1 про надання правової допомоги від 15 лютого 2024 року; детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Войтович Л.В. на виконання умов договору №15-02-24/1 про надання правової допомоги від 15 лютого 2024 року.

У відповідності до зазначених вище документів загальна вартість наданих послуг адвокатом Войтович Л.В. на виконання умов договору №15-02-24/1 про надання правової допомоги від 15 лютого 2024 року у цій справі становить 5400,00 грн, з яких: 500,00 грн усна консультація; 3000, 00 грн складання позовної заяви; 1400,00 грн складання заяви про забезпечення позову; 500,00 грн витребування у приватного виконавця додаткових документів.

За таких обставин, враховуючи складність справи, обсяг наданої адвокатом Войтович Л.В. правничої допомоги, заявлений розмір витрат, докази оплати гонорару, задоволення позовних вимог, суд вважає доведеними витрати на професійну правничу допомогу у сумі, яку зазначає позивач, вважає їх співмірними зі складністю справи та не вбачає підстави для їх зменшення.

Таким чином, до стягнення підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5400,00 грн.

В силу ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею при поданні позову до суду судовий збір та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 95, 141, 142, 200, 206, 263, 265, 268, 273 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Бучанського (раніше - Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитро Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис напис №98781, вчинений приватним нотаріусом Бучанського (раніше - Києво-Святошинського) районного округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, 15 липня 2021 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за кредитним договором 00-1655417 від 15 серпня 2020 року в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» за період з 09 жовтня 2020 року по 05 липня 2021 року в розмірі 9642,00 гривень заборгованості.

Заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Борщівського районного суду Тернопільської області від 13 березня 2024 року у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Бучанського (раніше - Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни 15 липня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №98781 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що здійснюється в межах виконавчого провадження №67176356, відкритого 18 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» в користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за подання позовної заяви до суду та 605,60 грн. судового збору, сплаченого нею при поданні до суду заяви про забезпечення позову, а також 5400,00 грн витрат, пов`язаних з правовою допомогою адвоката.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» (м.Київ, вул.Федорова Івана, будинок 64/16, офіс 311, ).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

приватний Бучанського (раніше - Києво-Святошинського) районного округу Київської області Грисюк Олена Василівна;

приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитро Васильович (м.Тернопіль, вул.Живова (тепер Торговиця),32-А Тернопільська область).

Повне рішення складено 25 квітня 2024 року.

Суддя