Справа № 357/3917/24
Провадження № 2-о/357/130/24
У Х В А Л А

19.03.2024 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранов А.Ю., перевіривши матеріали справи за заявою: 1) ОСОБА_1 , заінтересована особа: Солом`янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року громадянин Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1 і громадянка Боснії та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 через свого представника - адвоката Дем`яненка Максима Володимировича, звернулись до суду з заявою в порядку окремого провадження, в якій просять встановити юридичний факт, що громадянка Боснії та ОСОБА_2 є відповідно матір`ю та громадянин Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1 є батьком дитини, дівчинки, на ім`я ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Київ, про що 29.12.2023 складено відповідний актовий запис № 3292.

При вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі, слід виходити з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).

Звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Вказана заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З матеріалів справи вбачається, що заявник-1 є громадянином Федеративної Республіки Німеччина, а заявник-2 є громадянкою Боснії та ОСОБА_5 та перебувають у зареєстрованому шлюбі. В результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина - дівчинка. Дитина була народжена сурогатною матір`ю - громадянкою України ОСОБА_6 . Проте, правом Федеративної Республіки Німеччина, громадянином якої є один із подружжя та де мають місце проживання заявники, сурогатне материнство заборонене, і в якості матері відповідно визнається лише жінка, яка народила дитину (сурогатна матір). Таке порушення інтересів заявників може бути усунуто лише шляхом встановлення факту родинних відносин в суді України за місцем народження дитини з винесенням відповідного судового рішення. Заявник посилається на положення ст. 315 ЦПК України.

Так, відповідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ч. 1 ст. 316 ЦПК України).

Частинами 1, 2 статті 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Як встановлено ч. 1 ст. 496 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів (аналогічна норма міститься і в ст. 73 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 23.06.2005 № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон № 2709-IV) визначено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватно правові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.

Таким чином, оскільки заявники у справі є громадянами Федеративної Республіки Німеччина і Боснії та Герцеговини, тому вказана справа містить іноземний елемент.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 2 Закону № 2709-IV цей Закон застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Визначаючи підсудність справи судам України, необхідно керуватися загальними правилами, визначеними у статті 76 Закону № 2709-IV, норми якого є спеціальними.

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» (частина перша статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право»). При цьому суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як визначено у п .7 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадках, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Пунктом 6.8 Наказу МОЗ України № 787 від 09.09.2013, яким затверджено Порядок застосування допоміжних репродуктивних технологій в Україні встановлено, що батьками дитини, народженої сурогатною матір`ю, є іноземці, вони повідомляють тимчасове місце проживання до моменту оформлення документів та виїзду з країни для здійснення патронажу спеціалістами з педіатрії та спостереження.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, в матеріалах справи відсутні відомості (докази), що заявники тимчасово проживали (були зареєстровані) на території м. Біла Церква чи Білоцерківського району Київської області в період очікування народження дитини та після нього.

Вказана обставина позбавляє можливості визначити підсудність справи саме Білоцерківському міськрайонному суду Київської області, при цьому заінтересованою особою у заяві є Солом`янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

З огляду на вказане, заявникам в порядку усунення недоліків заяви слід надати суду належні докази на підтвердження підсудності справи Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.

Також пункт 1 частини 4 статті 294 ЦПК України передбачає, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Оскільки результати розгляду справи можуть вплинути на права та обов`язки інших осіб, зокрема ОСОБА_6 , тому заявникам потрібно було визначити належне коло осіб, інтересів яких може стосуватися дана справа, зазначивши їх в заяві у відповідному статусі (заінтересовані особи).

Слід звернути увагу заявників на судову практику в аналогічних справах, в яких підсудність визначається саме за тимчасовим місцем проживання іноземців під час здійснення патронажу спеціалістами з педіатрії та спостереження дитини.

Крім цього, згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Разом з цим, документом на підтвердження народження дитини в Україні є відповідне свідоцтво про народження, копія якого міститься в матеріалах справи, що свідчить про встановлення, а саме визнання державою, в особі відповідного органу, факту народження дитини.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження, тому вказану заяву необхідно залишити без руху, надавши заявникам строк для усунення недоліків. У разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, заява буде вважатися неподаною і повернута заявникам.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду.

Керуючись ст. 13, 175, 177, 185, 260, 294, 315, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_7 - залишити без руху, надавши заявникам строк для усунення вказаних недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Цуранов