РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 273/1313/23

провадження у справі № 2/0285/354/24

14 березня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……..………..……...Літвин О. О.,

секретаря………...................................Клечковської М. М.,

з участю:

позивачки............................................... ОСОБА_1 ,

представника позивача.........................Головні В. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції,

за правилами спрощеного позовного провадження,

цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року позивачка звернулась до Баранівського районного суду з даним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на своє утримання на час вагітності у розмірі 5000 грн до досягнення їхньою майбутньою дитиною трьохрічного віку.

Мотивуючи свій позов, зазначала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, однак разом вони не проживають, оскільки він пішов до другої жінки. Сама вагітна і потребує матеріальної допомоги від відповідача, який має таку можливість, проте не хоче її надавати.

До Новоград-Волинського міськрайонного суду справа надійшла 09.10.2023.

Позивачка підтримала свій позов, зазначила, що не працює і потребує на своє утримання коштів, а сплачувані відповідачем аліменти на двох дітей в розмірі 60 000 грн щомісячно їй не належать і вона витрачає їх виключно на сина й доньку. Її представник в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача у письмовому відзиві від 07.12.2023 просила задовольнити вимоги частково, лише 1000 грн, зазначивши, що відповідач, перебуваючи в лавах ЗСУ, вже сплачує аліменти на утримання двох малолітніх дітей сторін в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на кожного, що в сумі становить половину його доходів, а тому заявлений розмір аліментів є необґрунтованим, таким, що виходить за межі реальних щомісячних потреб позивачки та можливостей відповідача.

У відповіді на відзив від 14.12.2023 позивачка зазначила, що позовні вимоги, викладені в позовній заяві є обґрунтовані та такі що підлягають задоволенню, оскільки відповідач зобов`язаний надавати їй грошову допомогу та має таку можливість.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що сторони з 26.02.2022 перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місце проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно довідки Першотравенського старостинського округу Баранівської міської ради, разом із матір`ю, позивачкою в даній справі.

Відповідно до судових наказів, виданих Новоград-Волинським міськрайонним судом від 10.10.2023, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі по 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 09.08.2023 на кожного. Судові накази звернуто до виконання.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка, окрім іншого, якщо з нею проживає дитина віком до трьох років. Частина 4 вказаної статті регламентує умову виникнення права дружини на утримання у разі проживання з нею дитини чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.

Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Таким чином, у відповідності до ст.84 СК України позивачка має право на утримання від відповідача, батька ОСОБА_6 , до досягнення нею віку трьох років незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, оскільки вона виховує спільну з відповідачем дитину, а тому, незважаючи на її дохід, чоловік має їй компенсувати втрату можливостей повноцінно себе реалізовувати у кар`єрному зростанні, громадському та світському житті.

Разом з тим, ні позивачкою, ні її представником не було надано суду жодних відомостей щодо доходу ОСОБА_7 , зокрема, чи вона працює чи знаходиться в декретній відпустці, чи перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення та чи отримує від держави щомісячну допомогу на дитину.

Так само і не було надано відповідачем відомостей щодо свого доходу та місця роботи чи проходження військової служби.

Відповідач здорова, молода особа 27 років; з відзиву слідує, що він проходить військову службу, у зв`язку з чим має стабільний щомісячний дохід у вигляді заробітної плати; інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має; будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги, на момент розгляду справи не існує, відтак він спроможний сплачувати аліменти.

Заслуговують на увагу доводи адвоката відповідача про дещо завищені позовні вимоги, які, з урахуванням вже сплати ним аліментів на двох дітей, будуть неспівмірними із його доходами. Так, аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Позивачкою не було надано будь-якого доказу на підтвердження її непрацездатності або рівня свого матеріального забезпечення нижчого від прожиткового мінімуму. Також не була доведена можливість сплати відповідачем аліментів на утримання своєї дружини у визначеному нею розмірі.

Відтак, враховуючи наявність певних обмежень позивачки для самореалізації в період виховання спільної з відповідачем доньки та її потребу у фінансовій допомозі з його боку, який є людиною працездатного віку і зобов`язаний брати участь у забезпеченні благополуччя матері своєї дитини протягом перших років після народження останньої; розмір сплачуваних відповідачем аліментів на сина й доньку, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання позивачки в розмірі 1000 грн. Саме така сума відповідатиме засадам розумності, виваженості і справедливості.

Суд зауважує, що метою стягнення аліментів на утримання не може бути безпідставне збагачення іншого з батьків за рахунок аліментних виплат.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову.

Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

аліменти на її утримання

у розмірі 1000 (одна тисяча) грн щомісячно

до досягнення неповнолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьохрічного віку до ІНФОРМАЦІЯ_5 , починаючи стягнення з 23.05.2023.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Судове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на нього протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення або з дня його складення, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи (ст.ст.352, 354 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після апеляційного перегляду (ст.273 ЦПК України).

Дата виготовлення повного тексту рішення 18.03.2024.

Головуюча суддя? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? О. О. Літвин