ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4123/23 Номер провадження 22-ц/814/1511/24Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Кузнєцової О.Ю., Пилипчук Л.І., при секретарі судового засідання: Дороженко Р.Г., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Бурбак Оксани Валеріївни на рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 грудня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Бурбак О.В. звернулася до суду із вказаним позовом в якому просила звільнити ОСОБА_1 від заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 за період з березня 2019 по травень 2023 року у розмірі 29984,66 грн.

В обґрунтування позову вказувала, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25.05.2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1100 грн. щомісячно, починаючи з 08.04.2018 року до досягнення дитиною повноліття. 04.06.2018 року Шевченківським ВДВС міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відкрито виконавче провадження №56506307. Починаючи з моменту пред`явлення до виконання виконавчого листа та по теперішній час він сплачував аліменти у визначеному судом розмірі.

Зазначала, що 15.04.2022 року ОСОБА_2 подала до ОСОБА_1 позовну заяву про зміну розміру аліментів. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14.06.2022 року змінено спосіб стягнення аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 25.05.2018 року у справі №552/2597/18 з 1 100 грн. на 1/6 частину його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини.

Вказувала, що позивач з 2019 року по 2023 рік сплачував аліменти на утримання дитини в загальній сумі 40890 грн. 80 коп., що підтверджується відповідними платіжними квитанціями. Окрім того вказувала, що дитина з моменту розлучення й по даний час на зимових, літніх канікулах, більшість часу проживала з позивачем ОСОБА_1 . З початку введення воєнного стану його донька постійно проживає з ним. При цьому, він самостійно забезпечував дитину одягом, предметами побуту, приладдям та іншими їй необхідними речами.

Проте, державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Полтаві за період з 2019 року по травень 2022 року визначено заборгованість по аліментах, яка становить 29094,66 грн., що враховуючи квитанції не відповідає дійсності.

Вказувала, що з 02.02.2022 року ОСОБА_1 є інвалідом другої групи безстроково.

На даний час він проходить реабілітацію та відновлювальну терапію та профілактичні заходи, які є платними. Починаючи з 2012 року він не має стабільного доходу. Крім того, його батьки, які також є інвалідами ІІ групи, перебувають на його утриманні.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 грудня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах відмовлено.

З рішенням суду не погодилась представника ОСОБА_1 адвоката Бурбак О.В. та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просила рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 грудня 2023 року скасувати, та ухвалити нове, яким позов слід задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач є інвалідом другої групи та на його утриманні перебувають батьки з інвалідністю, внаслідок чого він не може працевлаштуватися, чим порушив норми процесуального та матеріального права.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи була присутня представник позивача, інші особи, які брали участь в розгляді справи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 03.12.2022 року.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25.05.2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 100 грн. щомісячно, починаючи з 08.04.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

04.06.2018 року Шевченківським ВДВС міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відкрито виконавче провадження №56506307, на підставі якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 100 грн. щомісячно, починаючи з 08.04.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Починаючи з моменту пред`явлення до виконання виконавчого листа та по час розгляду справи позивач сплачував аліменти у визначеному судом розмірі.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14.06.2022 року змінено спосіб стягнення аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 25.05.2018 року у справі №552/2597/18 з 1 100 грн. на 1/6 частину його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Вказане рішення залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 15.07.2022 року.

16.05.2023 року Київським районним судом м. Полтави було видано виконавчий лист № 552/1187/22.

Станом на 01.06.2023 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 становить 28598 грн. 09 коп., що підтверджується розрахунком наданим Шевченківським ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Відмовляючи в задоволенні позову районний суд виходив з того, що обставини, на які позивач посилається як на підставу звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, не доводять наявність його скрутного матеріального стану, що унеможливлюють виконання ним власного обов`язку по утриманню дитини.

Колегія суддів вважає такий висновок районного суду вірним з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 14 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Згідно із ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Відповідно до частини другої статті 197 СК України, з підстав якої заявлено позов, за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Відповідно до пункту 22 постанови пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених статтею 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №№ 592/2683/17.

Як на обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що фактично його донька проживає з ним та перебуває на його утриманні, він є інвалідом другої групи та не може працевлаштуватися. Окрім того на його утриманні перебувають батьки з інвалідністю.

Статтями 76 та 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наявність у позивача інвалідності ІІ групи загального захворювання, яку він отримав після проходження періоду за який виникла заборгованість, не є беззаперечним доказом тяжкої хвороби позивача в розумінні ч.2 ст.197 СК України та неможливості у зв`язку з цим сплачувати аліменти на утримання дитини, а тому вказана обставина не може слугувати підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Доказів того, що на його утриманні перебувають його батьки матеріалами справи не містять.

Окрім того слід зазначити, що питання про визначення місця проживання дитини позивачем не ставилося, а тому відсутні підстави вважати, що його донька проживає з ним та знаходиться на його утриманні.

Суд зауважує, що заборгованість за аліментами виникла не через настання у позивача складних життєвих обставин, а через його тривале ухиляння від сплати аліментів у розмірі, визначеному судом першої інстанції при їх стягненні.

Інших обставин, які у відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України є підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, позивачем не зазначено.

Фактично позивачем ставиться питання про його неплатоспроможність, однак доказів щодо відсутності майна (нерухомого майна, рухомого майна, банківських вкладів тощо) ним не надано.

Посилання представника позивача на те, що ОСОБА_1 сплатив аліменти в повному обсязі не узгоджується із розрахунком заборгованості по аліментах ( а.с.240). Слід також зазначити, що вказаний розрахунок позивачем не оскаржено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відсутні підстави для задоволення вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Оскільки рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бурбак Оксани Валеріївни на рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 грудня 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 29 квітня 2024 року.

Головуючий суддя : _____________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ О.Ю. Кузнєцова ____ _____________ Л.І. Пилипчук