Справа № 308/5458/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Авдєєвої К.Т. розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгород, в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Канівець Олександр Петрович до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 23.04.2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 26.04.2024 року.

Позивач, ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Канівець Олександр Петрович, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов мотивовано тим, що:

10 липня 2020 року був укладений шлюб ОСОБА_1 , із ОСОБА_3 , що зареєстрований Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про що складено відповідний актовий запис №315 від 10 липня 2020 року, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (оригінал додано). Спільних дітей не мають.

Як на підставу розірвання шлюбу позивач вказує на те, що у них із відповідачем відсутні спільні інтереси з дружиною, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть З 2023 року фактично разом не проживають. Подальше спільне життя і збереження шлюбу позивач вважає неможливе. Окрім того, у позовній заяві вказано на те, що розірвання через, органи РАЦС не можливе оскільки відповідач не бажає приходити і витрачати свій час. Тому змушені звернутись до суду.

Позивач просить суд не вживати заходи щодо примирення, так як враховуючи вказані факти, це марно, ніякого позитивного результату це не дасть.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позивач просить суд: розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про що складено відповідний актовий запис № 315 від 10 липня 2020 року, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.04.2024 року, у справі відкрито провадження. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, разом із тим його представник адвокат Канівець О.П., подав заяву про розгляд справи без їх участі позовні вимоги підтримують, просить шлюб розірвати.

Відповідач у судове засідання, не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом

Водночас, відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що:

10 липня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , був укладений шлюб, що зареєстрований Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про що складено відповідний актовий запис №315 від 10 липня 2020 року, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (оригінал додано).

Від шлюбу у подружжя спільних дітей не має. Під час судового розгляду справи встановлено, що за твердженням позивача фактично шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені, ведення між ними спільного господарства припинено.

Відповідач подала заяву в якій фактично визнала позов, вказує що проти розірвання шлюбу не заперечує.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Суд констатує, що позивач просила строку на примирення не надавати, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам, враховуючи визначену законом добровільність шлюбного союзу, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , слід розірвати.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 223,258, 262, 264, 265, 268, 273, 352, 280-289 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Канівець Олександр Петрович до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про що складено відповідний актовий запис № 315 від 10 липня 2020 року, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , - розірвати.

Стягнути із відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса тимчасового проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 ) на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( зареєстрований: АДРЕСА_3 , тимчасово проживає: АДРЕСА_4 . паспорт НОМЕР_3 ) 50% сплаченого ним при зверненні до суду із вказаним позовом суми судового збору, що становить 605,60 грн.

Повернути позивачу позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( зареєстрований: АДРЕСА_3 , тимчасово проживає: АДРЕСА_4 . паспорт НОМЕР_3 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 50 % сплаченого нею судового збору в розмірі 605,60 гривень.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , тимчасово зареєстрований та проживає: АДРЕСА_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , тимчасово зареєстрована та проживає: АДРЕСА_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 3 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош