Провадження № 2/750/500/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря Мойсієнко К.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, шляхом стягнення грошових коштів в сумі 1200 грн. та 5000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Обґрунтовано позов тим, що 22 жовтня 2023 року він уклав з відповідачем договір купівлі-продажу, шляхом придбання у належному відповідачу магазині «Взуття з Європи» зимових чоловічих утеплених чобіт вартістю 1200 грн. Придбані чоботи були новими та такими, що не перебували у вжитку, на них були збережені етикетка та ярлик, а також пакування. 03 грудня 2023 року позивач, перебуваючи на вулиці у придбаних чоботях, виявив, що на одному з них несподівано відірвалась підошва, спочатку на каблуці, а через декілька кроків цілком. При зверненні ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 з проханням або відремонтувати чобіт, або повернути кошти, відповідачем було відмовлено, посилаючись на те, що чоботи є вживаним товаром і не підлягають ніякому відшкодуванню. Позивач вважає, що відповідно до статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі придбання товару неналежної якості він має право на розірвання договору та повернення сплаченої за товар суми. Одночасно позивач вважає, що йому завдано моральної шкоди, як полягає в порушенні звичайного способу життя, відсутністю зимового взуття; душевних стражданнях; неможливістю придбати інше взуття через незначний розмір пенсії та необхідністю витрачати кошти на навчання доньки; погіршення стану здоров`я через носіння осіннього взуття у зимовий період; моральний і психічний розлад через усвідомлення про неможливість тривалий час відновити свої права. Завдану моральну шкоду позивач оцінив у 5000 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача 1200 грн. за товар та 5000 грн. завданої моральної шкоди.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 26 січня 2024 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та зазначила, що вона зареєстрована як фізична особа підприємець, здійснює господарську діяльність згідно коду КВЕД 4779 «Роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах (крім діяльності з продажу предметів мистецтв та антикваріату з організації торгів (аукціонів) виробами мистецтва, предметами колекціонування або антикваріату». Продаж уживаних товарів, а саме, взуття здійснюється в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». 22.10.2023 позивач прибав у відповідача уживане взуття вагою 1,322 кг, сплативши за нього 1200 грн. 03 грудня 2023 року позивач звернувся до магазину і вимагав від відповідача повернення коштів за придбане взуття, мотивуючи, що підошва на чоботі відірвалась, оскільки відповідач продала товар неналежної якості. Відповідач пояснила позивачу, що взуття є вживаним товаром і на нього не розповсюджується гарантійні терміни. Позивачу було запропоновано підібрати підходяще взуття аналогічної ваги та взяти його безкоштовно. Проте, позивач відмовився від даної пропозиції. Також відповідач зазначає, що позивачу достеменно було відомо, що в магазині продається вживане взуття, про що було написано у рекламах на магазині. У приміщенні самого магазину на видному місці розміщена об`ява про те, що товар обміну та поверненню не підлягає. Таким чином, відповідачем не порушено вимоги чинного законодавства, у зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення позову.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

22 жовтня 2023 року сторони уклали договір купівлі-продажу, за умовами якого позивач придбав у відповідача товар на вагу 1 кг. 322 гр. вартістю вартістю 1200 грн.

Сторони у судовому засіданні визнали, що придбаним товаром були чоботи чоловічі.

Позивач стверджує, що придбав у відповідача чоботи нові, у коробці, з етикетками та ярликами, проте доказів на підтвердження цього не надав.

Відповідач у судовому засіданні стверджувала, що не торгує новим взуттям, а тому відповідач придбав у її магазині чоботи у вигляді вагового товару, що був у вжитку, а тому гарантійні зобов`язання на нього не поширюються.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 серії В03 № 560983.

Згідно витягу № 10412 з реєстру платників єдиного податку вбачається, що відповідач здійснює господарську діяльність Код згідно з КВЕД _47.79 «Роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах (крім діяльності з продажу предметів мистецтва та антикваріату з організації торгів (аукціонів) виробами мистецтва, предметами колекціонування або антикваріату)».

На підтвердження укладення договору купівлі-продажу позивач надав копію чеку № 002 від 22.10.2023 (а.с. 5).

З чеку вбачається, що було придбано товар «люкс» вагою 1.322 на суму 1200 грн.

Відповідач у судовому засіданні пояснила, що вартість одного кілограма товару на вагу «люкс» становила 907 грн.71 коп., а тому за чоботи вагою 1 кг. 322 гр. позивач сплатив 1200 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно п. 7 ч. 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції (ч. 1, 2 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору.

Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв`язку.

Згідно зі ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Права покупця у разі продажу йому товару неналежної якості визначено статтею 708 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» стосовно непродовольчих товарів, що перебували у використанні та були реалізовані через роздрібні комісійні торговельні підприємства, вимоги споживача, зазначені у частині першій цієї статті, задовольняються за згодою продавця. Згідно з цією частиною задовольняються вимоги споживача щодо товарів, гарантійний строк на які не закінчився.

Відповідно до Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України 19.04.2007 № 104, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 листопада 2007 року за № 12257/14524 у главі 3 визначено особливості продажу всіх видів шкіряного, текстильного, комбінованого, гумового, полімерного, валяного взуття (чоловічого, жіночого, дитячого).

Зокрема, у пункті 2 глави 3 Правил зазначено, що маркування взуття передбачає наявність інформації про модель, розмір, повноту, дату виготовлення (місяць, рік). В індивідуальну упаковку кожної пари взуття має бути вкладена інформація (рекомендації) щодо його експлуатації та догляду за ним.

Позивач у своєму позові стверджує, що він придбав у відповідача пару нових чобіт, проте не надав суду відповідних доказів, які б містили інформацію про модель, розмір, повноту, дату виготовлення (місяць, рік).

Натомість, з наданого позивачем до позовної заяви чеку, вбачається, що позивач придбав вживаний товар на вагу (а.с. 5).

Таким чином, з положень Закону України «Про захист прав споживачів» слідує, що під час придбання товарів належної якості, які вже були у вжитку, споживач має обмежені права, зокрема, він не має законних прав щодо обміну товару, якщо він не підійшов за розміром, кольором і повернути цей товар. Також, на ці товари відсутні гарантійні терміни.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що в її магазині продається виключно взуття, що було у вжитку, яке перед продажем, з метою дезінфекції, обробляється парами формальдегіду при високій температурі, а тому гарантійного строку на таке взяття бути не може.

Разом з тим, відповідач пояснила, що на претензію позивача, яку він пред`явив майже через півтора місяці після придбання товару, вона пропонувала йому взяти взамін інше взуття такої ж ваги, на що він відмовився, так як хотів отримати нові чоботи, але нового взяття у її магазині немає. За таких обставин, відповідач не могла задовольнити вимогу позивача і просить відмовити йому у задоволенні позову.

Крім того, з наданого позивачем чеку вбачається, що він придбав товар на вагу 22.10.2023, а вперше з претензією звернувся до відповідача 06.12.2023 (а.с. 4-5)

Згідно зі статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до частин 3, 4 статті 12, частин 1, 2 статті 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки відповідач придбав вживане взуття, як товар на вагу, гарантійні терміни на нього згідно чинного законодавством України не розповсюджуються, а тому відсутні правові підстави згідно Закону України «Про захист прав споживачів» для задоволення вимог позивача про стягнення на його користь грошових коштів та фактичного розірвання договору купівлі продажу вживаного товару без згоди на це продавця.

Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди являється похідною від основної вимоги ( стягнення коштів), підстав для задоволення якої суд не знайшов, а тому вимога про стягнення моральної шкоди також не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 289, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

у задоволені позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) про захист прав споживача відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.03.2024.

Суддя