15 квітня 2024 року м. Вишгород
Вишгородський районний суд Київської області у складі головуючого судді Шубочкіної Т.В., за участю секретаря Воронюк А.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ "Банк Кредит Дніпро", ОСОБА_2 про зняття арешту з рухомого майна, третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Кузьменко Олексій Степанович,
До Вишгородського районного суду Київської області з Києво-Святошинського районного суду Київської області за підсудністю надійшла вищезазначена позовна заява. Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються у зв`язку з чим, позов прийнятий до провадження Вишгородського районного суду Київської області.
Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Коц О.М. звернувся до суду з позовом до приватного виконавець виконавчого округу Київської області Кузьменко Олексій Степанович, про зняття арешту з рухомого майна. 13 лютого 2024 року представником позивача було направлено уточнену позовну заяву до АТ "Банк Кредит Дніпро", ОСОБА_2 про зняття арешту з рухомого майна, третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Кузьменко Олексій Степанович. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.11.2021 між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір позики, в забезпечення виконання якого також укладено договір застави рухомого майна. Згідно договору застави від 12.11.2021, заресстрованого в ресстрі під номером 126, заставодавець ОСОБА_2 передала в заставу ОСОБА_1 (позикодавцю) транспортні засоби: автомобіль марки NISSAN ALTIMA, 2014 р.в., днз НОМЕР_1 та автомобіль марки FORD C-МАХ, 2014 р.в., днз НОМЕР_2 . Даним договором застави (п.5.2) визначено порядок звернення стягнення на майно у випадку невиконання основного зобов`язання. Так, у зв`язку з тим, що позичальник ОСОБА_2 прострочила виконання зобов`язання згідно з договором позики від 12.11.2021 року та не повернула позику у визначений строк (до 22.11.2021, п. 1 Договору позики), заставодержатель ОСОБА_1 керуючись п. 5.2 договору застави звернувся до нотаріуса з метою звернення стягнення на заставлене майно шляхом передачі майна у власність заставодержателя в рахунок виконання зобов`язання.
09.10.2023 приватним нотаріусом КМНО Зуєвою Н.В. було видано виконавчий напис, заресстрований в реестрі за номером 48, яким стягнуто на користь і у власність стягувача ОСОБА_1 рухоме майно автомобіль марки NISSAN ALTIMA, 2014 р.в., днз НОМЕР_1 та автомобіль марки FORD C-MAX, 2014 р.в., днз НОМЕР_3 В подальшому на підставі такого виконавчого напису власність на вказані транспортні засоби підлягає реєстрації стягувачем у сервісному центрі МВС України, проте при зверненні до сервісного центру ОСОБА_1 було повідомлено, що на вказане рухоме майно накладено арешт приватним виконавцем Кузьменком Олексійом Степановичом в рамках виконавчого провадження № 71407742.
Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 23.10.2023 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відзив на позов надано до суду не було.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Як вбачається з наданих доказів, 12.11.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, в забезпечення виконання якого також укладено договір застави рухомого майна. Згідно договору застави від 12.11.2021, заресстрованого в ресстрі під номером 126, заставодавець ОСОБА_2 передала в заставу ОСОБА_1 (позикодавцю) транспортні засоби: автомобіль марки NISSAN ALTIMA, 2014 р.в., днз НОМЕР_1 та автомобіль марки FORD C-МАХ, 2014 р.в., днз НОМЕР_2 . Даним договором застави (п.5.2) визначено порядок звернення стягнення на майно у випадку невиконання основного зобов`язання.
Заставодержатель ОСОБА_1 керуючись п. 5.2 договору застави звернувся до нотаріуса з метою звернення стягнення на заставлене майно шляхом передачі майна у власність заставодержателя в рахунок виконання зобов`язання.
09.10.2023 приватним нотаріусом КМНО Зуєвою Н.В. було видано виконавчий напис, заресстрований в реестрі за номером 48, яким стягнуто на користь і у власність стягувача ОСОБА_1 рухоме майно автомобіль марки NISSAN ALTIMA, 2014 р.в., днз НОМЕР_1 та автомобіль марки FORD C-MAX, 2014 р.в., днз НОМЕР_3
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржник анакладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна(коштів)боржника або про опис та арешт майна (коштів)боржника. Постанова про арешт майна(коштів)боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та непізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт .Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору ,витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частин четвертої та п`ятоїстаті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного участині шостійстатті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII"Прикінцевіта перехідніположення"цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Таким чином, позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна, яке належало ОСОБА_2 (боржнику), а на даний час належить йому. Тобто, позивач звернулося до суду з позовом у випадку, який регламентований Законом України «Про виконавче провадження», як «інший випадок».
Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 60 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Стаття 19 ЗУ «Про заставу» встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовільнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках передбачених законом чи договором, неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченою заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Відповідно до ст. 20 Закону У країни «Про заставу» заставодержатель набуває право звернути стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.
Згідно ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 48 ЗУ «Про виконавче провадження» закріплює, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені та примусовій реалізації.
Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо відповідно до закону обтяжувач вправі притримати рухоме майно, що належить боржнику, для забезпечення своєї вимоги, пріоритет такого права притримання встановлюється з моменту його реєстрації. Якщо право притримання не було зареєстроване, воно не має пріоритету над зареєстрованими обтяженнями, але має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Тобто, позивач ОСОБА_1 набув права звернення стягнення на предмет застави з 23.11.2021 року, але скористався ним лише 09.10.2023 року коли звернувся до нотаріуса за виконавчим написом.
Станом на 09.10.2023 року, тобто на дату вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом КМНО Зуєвою Н.В., постанова про арешт майна боржника від 28.03.2023 приватного виконавця Кузьменко О.С. у виконавчому провадженні № 71407742, була чинною, у встановленому законом порядку не скасована; інформація про державну реєстрацію обтяжень є актуальною.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про звільнення з-під арешту нерухомого майна задоволенню не підлягають.
Керуючисть ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ "Банк Кредит Дніпро", ОСОБА_2 про зняття арешту з рухомого майна, третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Кузьменко Олексій Степанович - відмовити.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з наступного дня після складення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України
Суддя Т.В. Шубочкіна