Провадження №2/523/1050/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участі секретаря Славинського А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідачки суми боргу, посилаючись на те що вона за договором позики від 01.09.2018р. передала ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 80 000,00 дол.США, а остання, в свою чергу, отримавши грошові кошти зобов`язалась їх повернути в строк до 01.09.2023р., однак свої зобов`язання не виконала, грошові кошти не повернула. Посилаючись на вказані обставини просить стягнути з відповідачки суму боргу. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді від 28.03.2024р. було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явилась. До суду надійшла заява від ОСОБА_2 в якій вона пред`явлені позовні вимоги визнала у повному обсязі, та зазначила, що зобов`язується повернути позичену суму грошових коштів в найближчий час.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 01.09.2018р. ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 80000,00доларів США. ОСОБА_2 отримавши грошові кошти в повному обсязі зобов`язалась їх повернути в строк до 01.09.2023р.

Факт укладання між сторонами договору позики та виникнення у ОСОБА_2 обов`язку по поверненню позичених грошових коштів підтверджується представленою позивачкою оригіналом розписки від 01.09.2018р.

За твердженням позивачки, що зворотне не спростовано відповідачкою, в обумовлений сторонами в договорі строк ОСОБА_2 позичені грошові кошти не повернула.

Причини невиконання грошового зобов`язання та цільове використання позичених грошових коштів правового значення для розгляду справи по суті не мають.

Правовідносини сторін виникли з зобов`язального права та регулюються главою 71, розділом ІІІ, Книгою п`ятою Цивільного кодексу України, зокрема статтею 1046 ЦК України, якою передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина 2 ст.1047 ЦК України).

В силу статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Отже, одностороння відмова ОСОБА_2 від виконання грошового зобов`язання, яке виникло у неї за договором позики від 01.09.2018р., є недопустимою та з урахуванням визнання відповідачкою позовних вимог дає суду можливість дійти висновку, що пред`явлені позовні вимоги щодо стягнення суми боргу за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до положень частини 2 статті 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом від 19 лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України (затверджено постановою Правління Національного банку України (далі НБУ) від 30 травня 2007 р. № 200; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2007 р. за № 656/13923), Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України (затверджено постановою Правління НБУ від 29 грудня 2000 р. № 520; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 лютого 2001 р. за № 152/5343) та іншими документами.

Згідно зі статтею 524 ЦК зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1 та 2 статті 533 ЦК грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Зважаючи на зміст зазначеної статті, суд дійшов висновку про стягнення грошової суми в іноземній валюті із зазначенням в резолютивній частині рішення розміру суми, що підлягає стягненню, в іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідачки на корить держави слід стягнути судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 15140,00грн., який не був сплачений позивачкою, так як така є інвалідом ІІ групи, із розрахунку 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на підставі підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 525,533,549,1054 ЦК України; статтями 12,13,76,141, 206,259,263-265,268,279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) доларів США. Стягнення заборгованості зазначеної в доларах США проводити в гривневому еквіваленті по відношенню до долара США за курсом Національного Банку України на день здійснення платежу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 15140,00грн.

Відомості про сторін:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ;

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 25 квітня 2024р.

Суддя