Справа № 357/2883/24
Провадження № 2/357/2172/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Нізовій А. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду № 6 в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 19.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 468268-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 19.06.2023 року направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 468268-КС-001 про надання кредиту. 19.06.2023 року ОСОБА_1 , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 468268-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5017, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 19.06.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 468268-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 42 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 42 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 , котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Позивач зазначає, що ОСОБА_1 , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором та станом на 12.02.2024 року утворилась заборгованість за Договором № 468268-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 182 407,32 грн, що складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту - 42 000,00 грн; - суми прострочених платежів по процентах - 134 107,32 грн; - суми прострочених платежів за комісією - 6 300,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за Договором № 468268-КС-001 про надання кредиту від 19.06.2023 року, що становить 182 407,32 грн. та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2024 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 29 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Одночасно було витребувано у АТ «ПУМБ», інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: - чи випускалася банківська картка № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ); - інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_2 за період з 19.06.2023 року по 12.02.2024 року включно.

Судом 22.03.2024 року за вх..№ 16227 отримано відповідь від АТ «ПУМБ», в якій зазначено, що в банку на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) була випущена БПК №130051 до рахунку № НОМЕР_4 у гривні. Також, банком надано виписку по рахунку № НОМЕР_4 у гривні за період з 19.06.2023 року по 12.02.2024 року.

Представник відповідача - адвокат Федоренко В.С. надав суду відзив на позовну заяву, який був зареєстрований канцелярією суду 29.03.2024 року за вх..№17927, в якому зазначив, що позовні вимоги необґрунтовані та не можуть бути задоволені. В обґрунтування відзиву зазначив, що 19.06.2023 року незнайома особа чоловічої статі, шляхом обману ОСОБА_1 , що виразився у повідомленні неправдивих відомостей щодо можливості отримання додаткового заробітку, використовуючи у тому числі психічний тиск, зловживаючи довірою, заволодів її телефоном. Знаходячись під впливом невідомої особи, вона передала телефон, за допомогою якого чоловік здійснив вхід на сайт Товариства та, як виявилось згодом, в результаті переписки з представниками, оформив кредит. Цього ж дня, в результаті шахрайських дій незнайомого чоловіка у відношенні ОСОБА_1 , вона оформила кредити та отримала картки у АТ «ПУМБ» та AT «Ідея Банк», які передала цьому чоловіку, який в подальшому зняв всі кредитні кошти. А 21.06.2023 року при схожих обставинах отримала кредит та картку в AT «Райффайзен Банк». 22.06.2023 року ОСОБА_1 , зрозумівши, що стала ошуканою внаслідок шахрайських дій, невідкладно звернулась до правоохоронного органу, в результаті чого до ЄРДР було внесено відомості про подію та зареєстровано кримінальне провадження за номером 0003116. На даний час Білоцерківським районним управлінням поліції здійснюється досудове розслідування, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ст. 190 ч. 3 КК України. Зазначає, що ОСОБА_1 є потерпілою від шахрайських дій невідомої особи, в результаті чого їй завдано матеріально збитку. Кредитні кошти вона не отримувала та не користувалась ними. Про оформлення документів для кредиту дізналась із договорів, які надійшли згодом на її електронну пошту від Товариства, а в ході телефонної розмови з працівником Товариства, останній повідомив, що сума кредиту була направлена на її карту. Враховуючи вказані принципи, та враховуючи вчинені у відношенні ОСОБА_1 шахрайські дії, вона зверталась до позивача із проханням не нараховувати відсотки на суму кредиту, якою заволоділи шахраї до встановлення всіх обставин справи та причетних до злочину осіб. Втім, Товариство не відреагувало на це, в той же час не повідомило про не можливість призупинення нарахування відсотків.

Судом 08.04.2024 року за вх..№19504 отримано відповідь на відзив, в якій представник позивач ОСОБА_2 зазначив, що наразі не доведений факт, того що проти позивача було скоєно шахрайство, адже відсутнє рішення суду у кримінальній справі про факт вчинення шахрайства проти відповідача. Кредитний договір підписаний боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто позивачем підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/ Позичальником не був би укладений. Представник позивача зазначає, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 42 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується двома довідками про видачу коштів. Вищевказані довідки були надані позивачу на підтвердження успішності проведених операцій Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс», що надає посередницькі послуги ТОВ «Бізнес Позика» з кредування клієнтів за допомогою платіжної системи «Fondy». ТОВ «ФК «Елаєнс» надає посередницькі послуги на підставі Договору №41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштiв (Переказ на картку) від 14.12.2017 р. Також, представник позивача вказує, що АТ «ПУМБ» надав відповідь на ухвалу суду, якою підтвердив факт випуску банківської картки № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) та надав виписку по банківській картці, з якої вбачається, що ТОВ «Бізнес Позика» справді перерахувало відповідачу на вказану ним під час оформлення кредитного договору банківську картку № НОМЕР_2 кошти за кредитним договором двома платежами на суму 25 000,00 грн. та 17 000,00 грн. (разом - 42 000,00 грн.), чим виконало свій обов`язок за Кредитним договором.

Представник відповідача - адвокат Федоренко В.С. надав суду письмові пояснення, які були зареєстровані канцелярією суду 22.04.2024 року за вх..№22073, в яких зазначив, що в якості письмових доказів позивачем до позовної заяви долучено дві копії довідок ТОВ ФК «ЕЛАЄНС», датованих 17.02.2024 року, про надані послуги з переказу грошових коштів та успішність проведення в системі на суму 25000,00 грн. та 17000,00 грн. відповідно. Із вказаних копій довідок вбачається «Статус платежу»: approved, що в перекладі означає - «затверджено», а не «проведено» чи «зараховано», а тому зазначені докази не є належними доказами, що підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів. Відповідно до п. 3.1. Договору № 468268-КС-001 про надання кредиту від 19.06.2023 року, Кредитодавець зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дня укладення Договору надати Позичальнику Кредит шляхом безготівкового переказу коштів на поточний (картковий) рахунок Позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 Договору. Згідно розділу 8 Договору «Реквізити та підписи Сторін» зазначено номер електронного платіжного засобу - « НОМЕР_5 », тобто, без повної інформації щодо номера картки та без зазначення номера поточного рахунку позичальника. Із наданих до суду АТ «ПУМБ» документів вбачається, що ОСОБА_1 19.06.2023 року була випущена карта до рахунку № НОМЕР_4 у гривні, про що зазначалось у відзиві на позов. Із виписки по рахунку № НОМЕР_4 вбачається надходження на рахунок грошових коштів 19.06.2023 року, однак, рахунок IBAN НОМЕР_6 не належить ні ТОВ «Бізнес Позика» ні ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛАСНС», а код СДРПОУ взагалі не зазначено. Згідно Витягу з Державного реєстру фінансових установ, який додано Товариством до відповіді на відзив, код ЄДРПОУ ТОВ ФК «ЕЛАЄНС» - 38905834. Представник відповідача зазначає, що із виписки по рахунку не вбачається за можливе ідентифікувати перерахування грошових коштів ТОВ ФК «ЕЛАЄНС» на рахунок ОСОБА_1 . Також, зазначив, що у доданій Товариством до відповіді на відзив копії Договору № 41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів від 14.12.2017 року зазначено, що до початку виконання Сторонами дій, передбачених Договором, з метою забезпечення можливості виконання Фінансовою компанією вимог цього Договору, Організація перераховує на рахунок кошти на рахунок Фінансової компанії (п. 2.1.2.). Матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ «Бізнес Позика» перерахувала грошові кошти, як кредитні, на рахунок ТОВ ФК «ЕЛАЄНС» для здійснення переказу коштів на виконання вимог Договору № 468268-КС-001 про надання кредиту від 19.06.2023 року та подальшого перерахунку їх ОСОБА_1 .. Представник відповідача зазначає, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження надання кредиту ОСОБА_1 у розмірі 42000,00 грн., шляхом перерахування на поточний рахунок, позовні вимоги Товариства є необгрунтованими та не можуть бути задоволені.

Позивач в судове засідання представника не направив, у відповіді на відзив представник позивача просив розгляд справи проводити у відсутності представника ТОВ «Бізнес Позика», позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, представник відповідача - адвокат Федоренко В.С. надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності відповідача та представника, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 468268-КС-001 про надання кредиту.

Відповідно до умов даного кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 42000,00 грн.; строк кредитування - 24 тижні; стандартна процентна ставка 2,00% в день, фіксована; знижена процентна ставка 1,15013096 % в день фіксована; комісія за надання кредиту - 6300,00 грн.; термін дії договору до 04.12.2023 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 109200,00 грн.

Згідно з наданим ТОВ «Бізнес Позика» розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 станом на 12.02.2024 року перед позивачем становить 182407,32 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 42000,00 грн.; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 134107,32 грн.; прострочена заборгованість за комісією 6300,00 грн.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Без здійснення зазначених вище дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами.

Так, судом встановлено, що позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор UA-5017, для підписання Кредитного договору 468262-КС-001 від 19.06.2023 року.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» кредитний договір укладений між сторонами вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 , від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі 561/77/19.

Представник відповідача у відзиві та письмових поясненнях зазначає, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач отримав кредитні кошти, в подальшому порушив обов`язок із їх повернення, тобто не виконував, або неналежним чином виконував умови кредитного договору №468268-КС-001 від 19.06.2023 року.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунок у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України "Про платіжні послуги", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.

Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.

Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин.

На підтвердження виконання обов`язку кредитора щодо переказу кредитних коштів відповідачу, позивачем надано довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» від 17.02.2024 року про надані послуги з переказу грошових коштів та успішність проведення в системі на суму 25000,00 грн. та 17000,00 грн.

Вищевказані довідки були надані позивачу на підтвердження успішності проведених операцій Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс», що надає посередницькі послуги ТОВ «Бізнес Позика» з кредування клієнтів за допомогою платіжної системи «Fondy». ТОВ «ФК «Елаєнс» надає посередницькі послуги на підставі Договору №41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштiв від 14.12.2017 р., однак при цьому позивачем до позовної заяви не надано доказів існування будь яких правовідносин між ТОВ «Бізнес Позика» та ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс», а тому суд позбавлений можливості перервірити повноваження ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» на здійснення переказу коштів.

Відповідно до п. 3.1. Договору № 468268-КС-001 про надання кредиту від 19.06.2023 року, Кредитодавець зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дня укладення Договору надати Позичальнику Кредит шляхом безготівкового переказу коштів на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 Договору.

Згідно розділу 8 Договору «Реквізити та підписи Сторін» зазначено номер електронного платіжного засобу - « НОМЕР_5 », однак, без повної інформації щодо номера картки та без зазначення номера поточного рахунку позичальника.

Так, із наданих до суду АТ «ПУМБ» документів вбачається, в банку на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) була випущена БПК №130051 до рахунку № НОМЕР_4 у гривні.

Із виписки по рахунку № НОМЕР_4 вбачається, що 19.06.2023 року було надходження на рахунок грошових коштів у сумі 25000,00 грн. та 17000,00 грн.

Суд критично оцінює докази, на які сторона позивача посилається як на підтвердження виконання обов`язку щодо переказу кредитних коштів, оскільки з виписки по рахунку не вбачається за можливе ідентифікувати, що 19.06.2023 року саме ТОВ «ФК «Елаєнс» здійснило переказ грошових коштів згідно кредитного договору №468268-КС-001 від 19.06.2023 року на рахунок ОСОБА_1 .

Таким чином, обставини зазначені позивачем у позовній заяві не знайшли свого підтвердження в ході слухання справи.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, ст.ст.11, 207, 526, 598, 610-612, 615, 626-629, 638-639, 1052, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», адреса: б-р Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, м. Київ, 01133, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Б. І. Кошель