Справа № 367/5378/19
Провадження №2/367/434/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

25 квітня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Шестопалової Я.В.,

при секретарі судових засідань Пронченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) заборгованість за договорами позики від 04.07.2007 року та 23.10.2007 року у розмірі 331 103 (триста тридцять одна тисяча сто три) гривні з яких сума основної заборгованості 174 265 (сто сімдесят чотири тисячі двісті шістдесят п`ять ) гривень та 156 838 (сто п`ятдесят шість тисяч вісімсот тридцять чотири) гривні заборгованість по щомісячній сплаті 2,5 відсотків; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обгрунтування позову зазначено, що у червні 2007 року до ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся громадянин ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - відповідач) з проханням надати йому у позику грошові кошти для розвитку підприємницької діяльності. Між сторонами було досягнуто згоди та 04.07.2007 року позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США після чого відповідачем було власноруч написано відповідну розписку, зі змістом якої було ознайомлено дружину відповідача ОСОБА_4 . Відповідно до умов договору позики відповідач ОСОБА_2 отримав у борг від позивача ОСОБА_1 6000 (шість тисяч) доларів США для придбання торгівельного павільйону по вул. Шевченка та зобов`язувався виплачувати щомісячно грошові кошти у розмірі 2,5% від отриманої суми у вигляді винагороди, до погашення заборгованості. Також 23.10.2007 року відповідач ОСОБА_2 отримав у борг від позивача ОСОБА_1 1500 (одну тисяча п`ятсот) доларів США та зобов`язувався виплачувати щомісячно грошові кошти у розмірі 2,5% від отриманої суми у вигляді винагороди, до погашення заборгованості, про що 23.10.2007 року відповідачем було власноруч написано розписку. 28.12.2007 року відповідач ОСОБА_2 повернув позивачеві частину заборгованості по договору позики від 04.07.2007 року у розмірі 1 000 (одна тисяча) доларів США, про що було письмово зазначено у розписці та підписано обома сторонами. Таким чином сукупна заборгованість відповідача перед позивачем за договорами позики від 04.07.2007 року та від 23.10.2007 року складає 6 500 (шість тисяч п`ятсот) доларів США. Оскільки відповідач взятих на себе зобов`язань по щомісячній виплаті 2,5 % від суми заборгованості (як винагороду за користування коштами позивача) не виконував, у літку 2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути позичені грошові кошти у повному обсязі, однак відповідач борг не повернув. 25 жовтня 2018 року позивачем було направлено відповідачеві письмову вимогу про повернення боргу, однак відповідач перестав відповідати на телефонні дзвінки позивача та не повертає основної суми боргу та відсотків за користування коштами. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем складає 331 103 (триста тридцять одна тисяча сто три) гривні з яких: основний борг - 6 500 доларів США *26.81 (офіційний курс НБУ станом на 15.04.2019 року)=174 265 (сто сімдесят чотири тисячі двісті шістдесят п`ять ) гривень; винагорода за користування коштами 2,5 % місячних складає (6500*2,5%) = 162,5/ місяць * 36 місяців (кількість днів прострочки по сплаті відсотків в межах строку позовної давності) складає 5 850 доларів США, що станом на 15.04.2019 року за офіційним курсом НБУ складає 5 850 * 26.81= 156 838 (сто п`ятдесят шість тисяч вісімсот тридцять чотири) грн. Станом на дату подання даного позову відповідач свої зобов`язання не виконав, ніяких коштів щомісячно не виплачував та грошові кошти за договором позики не повернув, у зв`язку з чим позивач змушений звертатися до суду з даною позовною заявою..

До суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Паруль Ю.О. надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що дійсно 04.07.2007 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір позики відповідно до якого, ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 6000 (шість) тисяч доларів США з відсотками 2,5% від отриманої суми у винагороди, до погашення заборгованості. 23.10.2007 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір позики відповідно до якого, ОСОБА_5 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 1500 (одна тисяча п?ятсот доларів) та зобов?язувався виплачувати щомісячно грошові кошти у розмірі 2,5 % від отриманої суми у вигляді винагороди, до погашення заборгованості. 28.12.2007 ОСОБА_2 повернув частину заборгованості по договору позики від 04.07.2007 році у розмірі 1 000 (одна тисяча доларів) США, про що було письмово зазначено у розписці та підписано обома сторонами. Після того, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_2 по телефону про те, що він за станом свого здоров?я не може контролювати свої справи та передає всі повноваження з даного приводу своїй матері ОСОБА_6 . Після цієї розмови ОСОБА_2 з метою перевірки повноважень ОСОБА_6 перевірив наявності вказаної довіреності. Так, дійсно довіреність від ОСОБА_5 на ім?я ОСОБА_6 видана 08.07.2013 року державним нотаріусом першої київської державної контори Леоновою В.О. Відповідно до вказаної довіреності ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_7 отримувати належне йому майно. Враховуючи вказану обставину грошові кошти за вказаними зобов?язаннями ОСОБА_2 передав ОСОБА_6 . Про вказану обставину свідчить розписка ОСОБА_6 про повне погашення заборгованості від 17.06.2017. Зазначають, що ОСОБА_2 у повному обсязі виконав свої боргові зобов`язання. У зв`язку з тим, що борг повертався частинами ОСОБА_7 підтверджувала повернення боргу розписками, а саме: розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 1000 грн. від ОСОБА_2 у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 24.07.2014 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 1000 грн. від ОСОБА_2 у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 26.08.2014 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 2000 грн. від ОСОБА_2 у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 26.11.2014 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 150 (сто п?ятдесят) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 26.02.2015 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 170 (сто сімдесят) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 25.03.2015 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 170 (сто сімдесят) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 26.04.2015 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 490 (чотириста дев?яносто) доларів США у рахунок погашення заборгованості; розписка датована 26.06.2015 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 100 (сто) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 16.07.2015 року; козписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 2000 грн. та 325 (триста двадцять п?ять) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 18.02.2015 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 200 (двісті) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 21.09.2015 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 180 (сто вісімдесят) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 15.10.2015 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 165 (сто шістдесят п?ять) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 18.01.2016 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти У сумі 60 ( шістдесят ) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 23.02.2016 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 205 (двісті п?ять) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 18.03.2016 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 130 (сто тридцять) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 22.04.2016 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 50 (п?ятдесят ) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 16.05.2016 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 140 (сто сорок) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 18.07.2016 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 80 (вісімдесят) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 12.08.2016 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 80 (вісімдесят) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 08.10.2016 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 130 (сто тридцять) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 24.11.2016 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 80 (вісімдесят) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 10.12.2016 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 100 (сто) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 14.01.2017 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 100 (сто) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 15.02.2017 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 100 (сто) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 16.03.2017 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 100 (сто) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 09.04.2017 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 100 (сто) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 16.05.2017 року; розписка від ОСОБА_6 про те, що вона отримала грошові кошти у сумі 100 (сто) доларів США у рахунок погашення заборгованості, розписка датована 15.06.2017 року. Оригінали вказаних розписок зберігаються у відповідача.

Ухвалою судді Саранюк Л.П. від 19 серпня 2019 року було відкрито загальне позовне провадження по справі.

Ухвалою судді Саранюк Л.П.від 01 липня 2020 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду по суті.

Відповідно до Рішення Вищої Ради правосуддя від 14.09.2021 року № 1989/0/15-21 суддю Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_8 звільнено у відставку.

Відповідно до витягу з розпорядження керівника апарату ОСОБА_9 від 22.09.2021 року № 58 справу № 367/5378/19 передано на повторний автоматичний розподіл.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2021 року справу № 367/5378/19 передано для розгляду судді Шестопаловій Я.В.

Ухвалою судді Шестопалової Я.В. від 19 жовтня 2021 року було прийнято вказану справу до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Шестопалової Я.В. від 01 лютого 2023 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надав суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві та повідомив, що борг весь віддав ОСОБА_7 , яка все віддала позивачу але не забрала оригінал розписки. Просив відмовити у задоволенні позову.

В подальшому учасники справи у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

У судове засідання позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. До суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просив провести розгляд справи без участі позивача на підсті наявних в матеріалах справи доказів, позов просив задовольнити. Також від представника позивача ОСОБА_3 надійшли письмові дебати, які просив врахувати при ухваленні рішення, розгляд справи проводити у його відсутність.

У судове засідання відповідач та його представник не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Водночас, суд врахував, що відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Суду не подано будь-яких інших доказів, які доводять об`єктивну неможливість відповідача чи його представника прибути у судове засідання, прийняти участь у розгляді справи в режимі відеоконференцзв`язку, а також неможливість забезпечити участь у судовому засіданні уповноваженого представника.

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи, не відкладаючи розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У судовому засіданні від 22.03.2023 року було допитано в якості свідка ОСОБА_7 . Свідок надала пояснення, що позивач є її сином, а відповідач братом колишньої невістки. Вказала, що позивач уповноважив її на отримання коштів від відповідача та передачі цих коштів позивачу. Під час передачі коштів, свідок записувала, яку суму передавав відповідач. У 2017 році відповідач повністю повернув кошти, які ОСОБА_7 передала позивачу.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у червні 2007 року до ОСОБА_1 звернувся громадянин ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з проханням надати йому у позику грошові кошти для розвитку підприємницької діяльності. Між сторонами було досягнуто згоди та 04.07.2007 року позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США після чого відповідачем було власноруч написано відповідну розписку, зі змістом якої було ознайомлено дружину відповідача ОСОБА_4 .

Відповідно до умов договору позики відповідач ОСОБА_2 отримав у борг від позивача ОСОБА_1 6000 (шість тисяч) доларів США для придбання торгівельного павільйону по АДРЕСА_1 та зобов`язувався виплачувати щомісячно грошові кошти у розмірі 2,5% від отриманої суми у вигляді винагороди, до погашення заборгованості.

Також 23.10.2007 року відповідач ОСОБА_2 отримав у борг від позивача ОСОБА_1 1500 (одну тисяча п`ятсот) доларів США та зобов`язувався виплачувати щомісячно грошові кошти у розмірі 2,5% від отриманої суми у вигляді винагороди, до погашення заборгованості, про що 23.10.2007 року відповідачем було власноруч написано розписку.

Вищевикладені факти підтверджуються оригінальною розпискою написаною ОСОБА_2 , а також наведене не заперечувалось відповідачем.

28.12.2007 року Відповідач ОСОБА_2 повернув позивачеві частину заборгованості по договору позики від 04.07.2007 року у розмірі 1 000 (одна тисяча) доларів США, про що було письмово зазначено у розписці та підписано обома сторонами.

Таким чином сукупна заборгованість відповідача перед Позивачем за договорами позики від 04.07.2007 року та від 23.10.2007 року складає 6 500 (шість тисяч п`ятсот) доларів США.

25 жовтня 2018 року позивачем було направлено відповідачеві письмову вимогу про повернення боргу, однак відповідач не повернув основної суми боргу та відсотків за користування коштами.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у спосіб визначений статті 16 даного Кодексу.

У свою чергу, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно висновку експерта за результатами проведення психологічної експертизи із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа №01-01/2020 від 20.01.2020 року, за результатами опитування із застосуванням комп?ютерного поліграфа у громадянки ОСОБА_6 виявлені реакції, які свідчать про те, що: вона отримувала доручення від її сина ОСОБА_5 на отримання грошових коштів у ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу від 04.07.2007 та 23.10.2007 року у розмірі 6500 (шість п?ятсот) тисяч доларів США та відсотків за вказаним боргом; вона отримувала від гр. ОСОБА_2 у рахунок сплати заборгованості грошові кошти відповідно до розписок, наданих нею; вона в повному обсязі передавала своєму сину ОСОБА_5 грошові кошти, отримані від ОСОБА_2 у рахунок сплати заборгованості; вона не отримувала розписок від свого сина ОСОБА_6 за фактом передачі йому коштів, отриманих в 2014-2017 роках від ОСОБА_2 у рахунок сплати заборгованості; вона 16 червня 2017 року за рахунок власних коштів погасила борг ОСОБА_2 перед своїм сином ОСОБА_6 в розмірі 6895 (шість тисяч вісімсот дев?яносто п?ять) доларів США та 7780 (сім тисяч сімсот вісімдесят) гривень, що утворився на підставі договорів позики від 04.07.2007 та 23.10.2007.

Для проведення даної експертизи необхідні спеціальні знання та досвід роботи в галузі проведення психологічних досліджень з використанням поліграфа, а також спеціальне обладнання - поліграф, що відповідає ДСТУ 8692:2016.

Експертом є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про певні обставини, та дати висновок з питань, які стосуються сфери її знань.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судову експертизу», судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Пунктом 6.8 Розділу VI Наказу Мін`юсту від 08.10.1998 №53/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за №705/3145 "Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень" (далі - Інструкція №53/5), з метою отримання орієнтувальної інформації можуть проводитися опитування із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа.

Пунктом 6.8.1 Розділу VI Інструкції №53/5 передбачено, що предметом опитування із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа є отримання інформації щодо: ступеня ймовірності повідомленої опитуваною особою інформації; повноти наданої опитуваною особою інформації; джерела отриманої опитуваною особою інформації; уявлень опитуваної особи про певну подію; іншої орієнтувальної інформації.

Таким чином опитування із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа є лише отримання орієнтовної інформації з метою визначення уявлень опитуваної особи про певну подію. Таким чином вищевказане опитування не маже бути визнане як абсолют певних показів а є лише орієнтовним визначенням уявлення досліджуваної особи про певні події.

Висновок психофізіологічної експертизи з використанням поліграфа може бути прийнятий лише як додатковий доказ в сукупності інших належних доказів виключно, якщо експертизу проведено у суворій відповідності з вимогами законодавства, а сам висновок матиме всі необхідні складові частини.

Однак, до матеріалів справи долучено висновок щодо результатів психофізіологічного тестування з використанням комп`ютерного поліграфу (детектора брехні), який було виконано особою, що не має кваліфікації експерта-поліграфолога, оскільки останній не внесений до національного класифікатора України ДК 003: 2010 (класифікатор професій), затвердженого наказом Держспоживстандарту №327 від 20.07.2010 року під кодом 2144.2 та мав би залучатися до проведення такої експертизи, а виконаний ФОП ОСОБА_10 . На другому аркуші висновку зазначено, що ОСОБА_10 має вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та «Психологія», з чого слідує, що кваліфікації експерта-поліграфолога ОСОБА_10 не має.

З чого слідує, що долучений до матеріалів справи висновок 01-01/2020 від 12.01.2020року виконаний неналежним суб`єктом, а отже є недопустимим доказом.

Відповідно до ст. 90 ЦПК України, показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджуються іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Щодо показів свідка ОСОБА_7 суд зазначає наступне.

Так, вдоданих до матеріалів справи розписках ОСОБА_7 зазначає, що отримувала кошти та відсотки за позику від 04.04.2007 року а також, що вона зобов`язується передати дані кошти позивачу. Втім жодних доручень отримувати кошти за позивача матеріали справи не містять.

Також жодних доказів передачі ОСОБА_11 грошових коштів ОСОБА_1 суду не було надано.

Таким чином, покази свідка не підтверджені матеріалами справи.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема таким підставами є договори та інші правочини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) зроблено висновок про те, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому, наявність оригінала розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями статті 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано.

Згідно ст. 533 ЦК України, у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом.

Згідно офіційного курсу Національного банку України, станом на 16 січня 2019 року 100 доларів США становить 2 681 гривні 02 копійки.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем складає 331 103 (триста тридцять одна тисяча сто три) гривні з яких:

Основний борг - 6 500 доларів США *26.81 (офіційний курс НБУ станом на 15.04.2019 року)=174 265 (сто сімдесят чотири тисячі двісті шістдесят п`ять ) гривень;

Винагорода за користування коштами 2,5 % місячних складає (6500*2,5%) = 162,5/ місяць * 36 місяців (кількість днів прострочки по сплаті відсотків в межах строку позовної давності) складає 5 850 доларів США, що станом на 15.04.2019 року за офіційним курсом НБУ складає 5 850 * 26.81= 156 838 (сто п`ятдесят шість тисяч вісімсот тридцять чотири) грн.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, оцінюючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 202, 207, 525, 526, 530, 533, 536, 610-612, 625, 629, 639, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 259, 263, 264-265, 268, 273, 353 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) заборгованість за договорами позики від 04.07.2007 року та 23.10.2007 року у розмірі 331 103 (триста тридцять одна тисяча сто три) гривні з яких сума основної заборгованості 174 265 (сто сімдесят чотири тисячі двісті шістдесят п`ять ) гривень та 156 838 (сто п`ятдесят шість тисяч вісімсот тридцять чотири) гривні заборгованість по щомісячній сплаті 2,5 відсотків.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 3 311 (три тисячі триста одинадцять) гривень 03 (три) копійки.

Повний текст судового рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Я.В. Шестопалова