Справа № 357/2582/24
Провадження № 2/357/2102/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Бондаренко О. В., при секретарі - Вангородській О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

07.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 13.02.2024, мотивуючи тим, що 02 листопада 2023 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого останній прийняв від нього у позику грошові кошти в розмірі 70000,00 грн, що підтверджено власноручно написаною відповідачем розпискою. Згідно домовленості відповідач мав сплатити позику частинами: 35000,00 грн до 19.11.2023 та 35000,00 грн до 30.11.2023, однак умови договору не виконав та ухиляється від спілкування із ним. Тому, просив у судовому порядку стягнути з ОСОБА_2 на його користь основний борг в розмірі 70000,00 грн., 3% річних у сумі 422, 30 грн, інфляційні втрати в розмірі 490,00 грн та сплачений судовий збір.

15.02.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та витребувано у позивача оригінал розписки від 05.11.2023 на суму 70000,00 грн., виданої ОСОБА_2 .

19.02.2024 позивач подав до суду, на виконання ухвали суду, оригінал розписки від 05.11.2023 на суму 70000,00 грн., виданої ОСОБА_2 .

19.03.2024 позивач подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі.

19.03.2024 відповідач подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов визнає.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 05 листопада 2023 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,було укладено договір позики, що підтверджується розпискою наданою позивачем, відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав, кошти в розмірі 70000,00 грн та останній зобов`язався повернути їх частинами: 35000,00 грн до 19.11.2023 та 35000,00 грн до 30.11.2023, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 4-13,25) та визнається відповідачем.

Відповідач у визначені договором строки кошти у сумі 70000,00 грн позивачу не повернув, тому останній звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст.11 ЦК України).

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)... Договір позики є укладеним з моменту передання грошей...

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі... На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч.3 ст.545 ЦК України, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Отже, враховуючи, що борговий документ (оригінал розписки ОСОБА_2 від 05.11.2023 на суму 70000,00 грн) був наданий позивачем до суду, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, крім того, останній визнав обставини щодо порушення зобов`язань з вказаним договором.

На підставі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику... у такій самій кількості..., що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.610 ЦК України: невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Позивачем доведено факт укладення договору позики, факт отримання відповідачем коштів та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення, що визнається відповідачем.

Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів за договором позики у розмірі 70000,00 грн.

Щодо позовних вимог, про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 422, 30 грн та інфляційні втрат у розмірі 490,00 грн, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року було введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який Указами Президента України було продовжено, зокрема і станом на час розгляду справи.

Крім того, 28.02.2022 Торгово-промислова палата України засвідчила факт форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), а саме: військову агресію РФ проти України.

Таким чином, враховуючи зазначене та відсутність законних підстав, суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог у даній частині та приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені в порядку ст. 625 ЦК України, не підлягають до задоволення.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України, в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову.

Позивачем сплачено при подачі позову судовий збір у розмірі 1211,20 грн, таким чином, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 605,60 грн та підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 526, 536, 545, 610, 625, 626, 1046, 1047, 1050 ЦК України, ст. 4, 12, 76 - 82, 141, 142, 206, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 274-279,354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), про стягнення боргу за договором позики, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 05 листопада 2023 року у розмірі 70000,00 грн (сімдесят тисяч гривень 00 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

Повернути ОСОБА_1 50 % судового збору сплаченого при поданні позову у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 19.03.2024.

Суддя О. В. Бондаренко