Справа № 347/3402/23
Провадження № 2/347/154/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

24 квітня 2024 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю.С.,

за участю:

секретаря Мошулі Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

08.12.2023 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування своїх вимог, покликалась на те, що з 21.04.2015 року вона перебуває у шлюбі із відповідачем.

На час подання цієї позовної заяви на розгляді в Косівському районному суді знаходиться справа № 347/3203/23 від 21.11.2023 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

У період перебування у шлюбі з 21.04.2015 р. до дня подання позову про розірвання шлюбу від 21.11.2023 р. сторонами було придбане майно, а саме:

- житловий будинок житловою площею 30.1 кв.м., загальною площею 51.1 кв.м. позначені в плані літерою А, з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня Б, стодола В, літня кухня Г, стайня Д, погріб Ж, колодязь № за адресою вулиця/кут «Мочера» № 263, село «Прокурава», Косівського району, Івано-Франківської області;

- земельна ділянка площею 0.2500 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:018.

Майно яке було придане у шлюбі, було зареєстровано на відповідача за згодою позивача. Після подання ОСОБА_1 позову про розірвання шлюбу, сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільної сумісної власності.

ОСОБА_1 та їх спільна з відповідачем донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані по місцю проживання за даною сумісною власністю, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що вищезазначене майно було набуте сторонами за час перебування в шлюбі, є спільним сумісним майном подружжя, а тому позивач просила визнати за нею право власності на частину будинку, та будівель: житловий будинок житловою площею 30.1 кв.м., загальною площею 51.1 кв.м. позначені в плані літерою А, з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня Б, стодола В, літня кухня Г, стайня Д, погріб Ж, колодязь № за адресою вулиця/кут «Мочсра» № 263, село «Прокурава», Косівського району, Івано-Франківської області, та визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0.2500 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:018.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити (а.с.57).

Відповідач в судове засідання не з`являвся, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав (а.с.52-53).

06.03.2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_5 про забезпечення позоу.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 20.12.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, та призначено судове засідання на 07.02.2024 року.

Ухвалою від 07.02.2024 року підготовче провадження у спроаві закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.03.2024 року.

06.03.2024 року розгляд справи було відкладено на 24.04.2024 року у зв`язку з неявкою відповідача.

07.03.2024 року ухвалою суду було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, жодних заяв від нього не надходило, та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 21.04.2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 21.04.2015 року (а.с.9).

21.11.2023 року ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а.с.10).

Згідно з копією довідки про склад сім`ї, виданої Космацькою сільською радою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.07.2016 року № 971 серія НВТ 199180, ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_6 житловий будинок житловою площею 30.1 кв.м., загальною площею 51.1 кв.м. позначені в плані літерою А, з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня Б, стодола В, літня кухня Г, стайня Д, погріб Ж, колодязь № за адресою вулиця/кут «Мочера» № 263, село «Прокурава», Косівського району, Івано-Франківської області (а.с.12-13).

Згідно з копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.07.2016 року під реєстраційним № НОМЕР_2 серія НВТ 199181, ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0.2500 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:001:0218 (а.с. 14).

Відповідно до копії технічного паспорта № 508 від 10.08.2023 р. та копії технічного паспорта № ТІ01:3447-1664-2110-7717 № 508 від 23.08.2023 р. домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 складається з: житловий будинок житловою площею 30.1 кв.м., загальною площею 51.1 кв.м. позначені в плані літерою А, з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня Б, стодола В, літня кухня Г, стайня Д, погріб Ж, колодязь № (а.с.16-31).

Згідно з висновком про вартість об`єкта оцінки за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість зазначеного вище будинку становить 106 540 грн. (а.с.32).

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.35-36).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини виникли між сторонами у зв?язку з набуттям сторонами під час перебування у шлюбі спільного майна, та неможливістю поділу спільного сумісного майна в позасудовому порядку.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім?ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0.2500 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0218, які зареєстровані на ім`я відповідача ОСОБА_2 . проте, набуті сторонами за час перебування в шлюбі, а відтак є спільною сумісною власністю подружжя.

Доказів протилежного судом не здобуто. Також суд позбавлений можливості надати оцінку аргументам відповідача, оскільки такі ним не наведені, а сам відповідач в судове засідання будучи належним чином повідомлений про розгляд справи не з`явився.

За таких обставин, суд доходить переконання, про задоволення вимог позивача, в повному обсязі, а саме про поділ майна подружжя виходячи з принципу рівності часток кожного із подружжя при поділі, з одночасним припиненням права спільної сумісної власності.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 1073,60 гривні.

На підставі ст. ст. 60, 61, 69, 70, 71, 163 Сімейного кодексу України, ст. 356, 368 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) право власності на частину житлового будинку житловою площею 30.1 кв.м., загальною площею 51.1 кв.м. позначені в плані літерою А, з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня Б, стодола В, літня кухня Г, стайня Д, погріб Ж, колодязь № за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) право власності на частину житлового будинку житловою площею 30.1 кв.м., загальною площею 51.1 кв.м. позначені в плані літерою А, з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня Б, стодола В, літня кухня Г, стайня Д, погріб Ж, колодязь № за адресою: АДРЕСА_1 .

Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 - припинити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки площею 0.2500 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0218.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на частину земельної ділянки площею 0.2500 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0218.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0.2500 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0218 припинити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1073,60 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Косівським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Косівського районного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач може оскаржити рішення суду безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 25 квітня 2024 року.

Суддя Ю.С. Кіцула