Справа № 635/4208/24
Провадження № 2-о/635/101/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Назаренко О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Панас О.С.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території, а саме: м. Привілля, Лисичанський район, Луганської області, з метою подальшої реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Привілля, Луганської області (населений пункт розташований на території, непідконтрольній державній владі) померла громадянка України, ОСОБА_2 , що народилась, ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Комарин, Мінської області. Померла похована в м. Привілля, Луганської області. Причина смерті: після тривалої хвороби у віці 86 років. Померла є матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 . Факт смерті померлої на тимчасово окупованій території підтверджується свідоцтвом про смерть від 24 січня 2024 року серії НОМЕР_1 . Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 (в редакції Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 26 серпня 2022 року № 193) визначено, що населений пункт м. Привілля, Луганської області, де померла та похована ОСОБА_2 , знаходиться в тимчасовій окупації. Відповідно діяльність державних органів влади України в т. ч. органів (установ) державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється. Оригінал свідоцтва про смерть знаходиться у двоюрідної сестри ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає в АДРЕСА_1 . Вона є племінницею ОСОБА_2 . Разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , вони займались клопотами по захованню громадянки ОСОБА_2 . Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 отримувала ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що м. Привілля Луганської області розташоване поруч з зоною бойових дій, з містом немає ніякого зв`язку. У ОСОБА_3 немає можливості відправити або передати оригінал свідоцтва про смерть громадянки ОСОБА_2 . Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно для державної реєстрації смерті ОСОБА_2 та отримання відповідного документу свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України. Тому заявник був вимушений звернутись з цією заявою до суду за захистом своїх законних інтересів.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 квітня 2024 року позов залишено без руху, надано заявникові строк для усунення недоліків тривалістю десять днів зі дня отримання копії ухвали.

Заявником 25 квітня 2024 року усунуто недоліки, зазначені в ухвалі суду від 19 квітня 2024 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 квітня 2024 року, відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції про встановлення факту смерті, за правилами окремого провадження.

Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили.

Від заявника до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановивши фактичні обставини, оцінивши докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, дійшов наступного.

Так, судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 15 грудня 1961 року, актовий запис №831. Батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Таким чином заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6 , отже для заявника встановлення факту смерті матері має юридичне значення.

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу №3 від 16 квітня 2024 року вбачається, що 13 березня 2013 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано, прізвище дружини після реєстрації розірвання шлюбу « ОСОБА_7 ».

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видане Лисичанським міським відділом записів актів цивільного стану департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки від 24 січня 2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в Луганській Народній Республіки, м. Лисичанськ, м. Привілля, про що зроблений актовий запис № 63 від 24 січня 2024 року.

Факт смерті ОСОБА_2 відбувся на тимчасово окупованій території - м. Привілля, Луганської області. Документом, який засвідчує факт смерті ОСОБА_2 є свідоцтва про смерть, що видане на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України не здійснюють своїх повноважень.

Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Згідно з ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

За ч.ч.3, 4 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Положення ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою.

Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров`я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545.

Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.).

Отже, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду за результатами розгляду листа Віце-прем`єр-міністру України - Міністру з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 07 квітня 2021 року № 22/4-1801-21 відповідно до ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою забезпечення апеляційних та місцевих судів методичною інформацією з питань правозастосування було надано роз`яснення щодо особливостей розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, згідно з якими, положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів.

В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 року № 9-1130/0/4 «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» вказується на те, що у зазначеному в ЦПК України порядку мають розглядатися заяви про встановлення факту народження або смерті як на території Автономної Республіки Крим, так і на території населених пунктів Донецької та Луганської областей, визначених у розпорядженні КМ України від 07.11.2014 року №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на всій території України, в тому числі в м. Привілля, Луганської області, де померла ОСОБА_2 , введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався на підставі відповідних Указів Президента України, у зв`язку з чим факт смерті не було зареєстровано у встановленому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. З огляду на наведене, роз`яснено, що під час розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Оскільки факт смерті ОСОБА_2 , відбувся на тимчасово окупованій території України, лікарське свідоцтво про смерть відповідно до вимог Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, видано не було.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зазначені документи є недійсними та не можуть використовуватися на території України, а також створювати правові наслідки.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Як зазначено у вказаному вище Інформаційному листі, такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, при ухваленні рішення суду документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, беруться до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 (в редакції Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 26 серпня 2022 року № 193) визначено, що місцем смерті ОСОБА_2 є м. Привілля, Луганської області, що є окупованою територією.

Отже, судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Привілля, Луганської області.

Заявник є сином померлої, встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті її у передбаченому законодавством України порядку.

З огляду на вищевикладене, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що надані в якості доказу світлини та письмові пояснення, хоча і не є документом встановленої форми про смерть, водночас вважається доказом, який достовірно свідчить про смерть особи у певний час і за певних обставин, а саме у м. Привілля, Луганської області, Україна, оскільки судом не встановлено іншого.

Отже оцінюючи надані докази, суд вважає, що заявлені вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 317, п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів, що закріплено ч.2 ст. 319 ЦПК України.

Пунктом 21 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" визначено, що від сплати судового збору звільнені заявники - у справах за заявами про встановлення факту народження або смерті, поданих у зв`язку із воєнним станом, надзвичайним станом, збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру".

Керуючись ст. ст. 13, 81, 247, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті матері ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Привілля, Лисичанський район, Луганської області.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_2 ;

заінтересована особа: третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції, , місцезнаходження: 61001, м. Харків, вул. Георгія Тарасенко, буд. 11.

Суддя О.В. Назаренко