провадження № 22-ц/824/6767/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник Олег Іванович, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4299, вчинений 24 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем.

Заочним рішенням Богуславського районного суду Київської області від 10 березня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 15 700 грн.

Заява обґрунтована тим, що при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог, суд не вирішив питання про стягнення витрат на правову допомогу з відповідача на користь позивача. Орієнтовний розрахунок таких витрат було надано позивачем разом з позовною заявою. Остаточна сума витрат, які позивач очікує понести на професійну правничу допомогу складає 15 700 грн. Крім того, позивач зазначає, що у зв`язку із продовженням воєнного стану на території України, постійними повітряними тривогами, обстрілами та бомбардуваннями мирного населення, заочне рішення у справі було оприлюднено лише 28 грудня 2022 року, а, відтак, позивач була позбавлена можливості своєчасно подати докази понесених нею витрат на правову допомогу.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 700 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал» просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач вказує про те, що під час судового розгляду справи позивачем не було долучено підтверджуючих документів по витратах на правничу допомогу, а саме: розрахунку правових витрат та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (кількість витраченого адвокатом часу, вартість вчинення конкретної послуги, тощо) саме на таку суму. Крім того, до закінчення судових дебатів у справі позивачем не було заявлено суми витрат на правничу допомогу та надання таких доказів протягом 5-й днів після ухвалення рішення судом. Основне рішення по справі було ухвалене 10 березня 2022 року, а заяву про ухвалення додаткового рішення було подано представником та саме ухвалення додаткового рішення відбулося майже через рік після ухвалення рішення по суті справи, що також є порушенням термінів на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення та, власне, і ухвалення самого додаткового рішення по справі. Однак, суд першої інстанції даний факт до уваги не взяв. Окрім того, заяву про ухвалення додаткового рішення у справі відповідач не отримував, представник позивача на адресу відповідача відповідну заяву із додатками на підтвердження понесених витрат не надсилав. Дана обставина не була взята судом до уваги. Також, представником позивача не було надано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату, акту прийому-передачі наданих послуг, платіжних документів за наданою правничою допомогою до подачі позову. При цьому, відповідач вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу не відповідають критерію їх реальності в зв`язку з відсутністю факту їх дійсності та необхідності, а також і те, що заявлені витрати на правничу допомогу не відповідають критерію розумності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує про те, що суд першої інстанції оцінивши доводи позивача та фактичні обставини справи, дійшов вірного висновку про поважність причин пропуску строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення разом з доказами розміру понесених судових витрат. Крім того, доводи відповідача щодо не направлення йому копії заяви про ухвалення додаткового рішення разом з доданими до неї матеріалами є помилковими, оскільки позивачем до заяви долучено докази направлення її відповідачу на актуальну поштову адресу. Крім того, на підтвердження понесених витрат, позивачем надано належні та допустимі докази. При цьому, відшкодуванню підлягають витрати, не залежно від того чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Позивач зазначає, що на підтвердження доводів, викладених в апеляційній скарзі, відповідач не надає доказів того, що розмір витрат на правову допомогу є завищеним.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Нагаївською Н.В. укладено договір про надання правової допомоги від 16 листопада 2021 року, предметом якого є надання клієнту правничої допомоги у цивільній справі №761/41722/21.

Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції виходив з того, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до вимог ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовною заявою позивач вказала, що орієнтовний розмір витрат на правову допомогу, які нею понесені та які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи складає 6 300 грн. При цьому, попередній розрахунок та доказів таких витрат позивач не надала. Відповідна заява щодо понесення нею витрат та надання доказів таких витрат у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України також не була зроблена позивачем.

Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу чи в строк визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України не надав суду доказів щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи - підстав до стягнення зазначених витрат не вбачається.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 910/9111/17 та від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18.

Відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18.

Вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судових дебатів немає. Така практика запроваджена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.

Крім того, звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення позивач просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в загальній сумі 15 700 грн., що суттєво відрізняється від заявленої суми в позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

При цьому, у заяві про ухвалення додаткового рішення позивач не навела доводів про те, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Враховуючи зазначене, оскільки позивач до ухвалення судом рішення по справі не надала орієнтовний розрахунок судових витрат та не зробила заяву, що нею будуть надані докази понесених витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення, підстав до стягнення з позивача таких витрат у суду першої інстанції не було.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкових висновків про наявність підстав до задоволення заяви, що у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою до скасування додаткового рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови по суті вимог заявника.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2023 року скасувати та прийняти постанову.

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Нагаївської Наталії Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник Олег Іванович, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2024 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.