Справа № 350/902/23
Номер провадження 2/350/31/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2024 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
головуючого судді Бейка А.М.,
секретаря судового засідання Маєвської С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені на заборгованість по виплаті аліментів,
з участю учасників справи:
представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
суд, -
позивачка ОСОБА_1 звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 134843,70 грн.
В обгрунтування позовних вимог позивачка зіслалася на те, що відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 22.09.2006 року з відповідача, ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітків але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На виконання зазначеного рішення Івано-Франкіським міським судом 14.10.2006 року було видано виконавчий лист №2-3999/2006, який знаходився на виконанні у Долинському відділі державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області. Розмір заборгованості визначений виконавцем, відповідачем у судовому порядку не оскаржувався. Починаючи з 01.11.2007 року відповідачем сплата аліментів проводилась у неповному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 257655,60 грн., яка була погашена відповідачем майже через рік після досягнення дочкою Діаною повноліття. Окрім наведеного, мотивуючи заявлені вимоги, позивачка вказує, що ОСОБА_2 повинен був своєчасно перерахувати аліменти, так як був обізнаний із рішенням суду про стягнення щомісяця на утримання дитини аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітків з 2006 року та необхідністю його виконувати, а тому заборгованість з виплати аліментів виникла з його вини. Відповідно до розрахунку, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2007 року по жовтень 2022 року становить 134843,70 грн. яка підлягає стягненню з відповідача на її користь.
Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Крім цього пояснила, що аліменти почали стягуватись ще в 2006 році, до стягнення було призначено 1/3 частину від усіх доходів відповідача, проте останній проводив виплату нерегулярно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 257655,60 грн., яку останній погасив тільки в кінці 2023 року, тобто після досягнення їхньою дочкою повноліття. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, та стягнути з відповідача неустойку (пеню), яка утворилася через прострочення зі сплати аліментів. Також суду пояснила, що швидше позов до суду про стягнення заборгованості та пені на заборгованість по виплаті аліментів не подавала у зв"язку з тим, що це були мізерні кошти та шкодувала свого часу для звернення до суду.
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Родіков І.С. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Вказав, що на даний час заборгованість по аліментах відповідачем майже повністю погашена. Просив застосувати до вказаних правовідносин строк позовної давності, посилаючись на те, що позивачка просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів починаючи з листопада 2007 року по жовтень 2022 року. Проте, як встановлено в ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки, а гідно зі ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Оскільки позивачка звернулася до суду з даним позовом 06.06.2023 року тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 06 червня 2022 року по 06 травня 2023 року.
Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, врахувавши позицію сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги та встановивши відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.
Згідно положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Положення ст. 4 ЦК України визначають право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статтей 11, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 22.09.2006 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітків, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.9).
На виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 22.09.2006 року було видано виконавчий лист №2-3999/2006, який знаходився на виконанні у Долинському відділі державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області (а.с.10).
Вказаний розрахунок на момент вирішення даного спору не оскаржений та не визнаний необґрунтованим.
Згідно розрахунку позивачки, сума неустойки по несплаті відповідачем аліментів за період з листопада 2007 року по жовтень 2022 року становить 134843,70 грн. (а.с. 65-83)
У зв`язку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три роки, згідно виконавчого листа №2-3999/2006 від 22.09.2006 року, виданого 14.10.2006 Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітків, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, старшим державним виконавцем Рожнятівського відділу ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Вагилевичем В.М. 01.12.2022 року винесено постанову про накладення на боржника ОСОБА_2 штрафу у розмірі 118975,00 грн. на користь стягувача (50% від суми боргу, що станом на 01.11.2022 року становить 237950,01 грн.) (а.с. 40).
Заборгованість по виплаті аліментів за увесь період прострочення сплати аліментів в сумі 237655,60 грн. була погашена ОСОБА_2 у період з 14.07.2022 по 12.10.2023, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями, платіжними інструкціями, випискою по картковому рахунку позивачки, та наданим останньою розрахунком надходжень суми аліментів на її банківську картку (а.с. 41-55, 88).
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Аналогічна норма міститься і в ст. 180 СК України, якою передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.
Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч. 1 ст. 196 СК України. Так, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Відповідно до частини 3 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.
При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили, при наявності вини платника аліментів за прострочення у їх сплаті.
За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов' язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені -1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Аналогічну правову позицію 03 квітня 2019 року висловив Верховний Суд у справі № 333/6020/1б-ц.
Розмір пені у зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_2 рішення суду про сплату аліментів згідно наданого позивачкою розрахунку за період з листопада 2007 року по жовтень 2022 року складає 134843,70 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України розмір пені, що підлягає стягненню на користь одержувача аліментів не може перевищувати 100% заборгованості.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 рішення Івано-Франківського міського суду від 22.09.2006, яким стягнуто з нього на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не виконував своєчасно та не у повному обсязі, то станом на 01.11.2023 у нього виникла заборгованість у сумі 247570,11 грн., а тому порушене право позивачки підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені).
Разом з тим, представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Родіковим І.С. у судовому засіданні заявлено про сплив позовної давності.
Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 № 522/1029/18.
червень 2022 року - 3553,92 (сума аліментів) х1%х100 (кількість днів прострочення) =3553,92 грн.
серпень 2022 року - 4442,33 (сума аліментів) х1% х100 (кількість днів прострочення) =4442,33 грн.
жовтень 2022 року - 4442,33(сума аліментів) х1% х100 (кількість днів прострочення) = 4442,33 грн.
Таким чином, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Беручи до уваги, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, тому судовий збір в розмірі 1073,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.
На підставі ст.ст.180, 194-196 СК України, ст.ст.256-258 ЦК України та керуючись ст.ст.76, 141, 247, 258, 259, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені на заборгованість по виплаті аліментів задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь держави 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М.Бейко