Справа №203/1015/24
Провадження №2/0203/780/2024
24.04.2024 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Гапоновій К.В.,
-позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовної провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» про визнання дій протиправними, визнання права, відшкодування моральної шкоди,
1. 26 лютого 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ДОПАС» про визнання дій протиправними, визнання права, відшкодування моральної шкоди. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи і користується пільгами, встановленими законодавством України. 08.12.2023 позивач запланував поїздку приміським транспортом з м. Новомосковська Дніпропетровської області до м. Дніпра. Для цього позивач прибув до автовокзалу і спробував придбати безкоштовний квиток відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 №354, проте йому було безпідставно відмовлено. Урешті позивач був вимушений придати квиток з 50-відсотковою знижкою (за запропонованим варіантом). Викладене стало причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання дій відповідача протиправними, визнання права на безкоштовний проїзд приміським транспортом, відшкодування моральної шкоди в сумі 40 000,00 грн (а.с.а.с. 1, 2).
2. 29 березня 2024 року відповідач подав до суду відзив на позов, який був залишений без розгляду у зв`язку з порушенням строку його подання (а.с.а.с. 21 24).
3. У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, пояснивши, що є особою з інвалідністю ІІ групи і користується пільгами, встановленими законодавством України. 08.12.2023 позивач запланував поїздку приміським транспортом з м. Новомосковська Дніпропетровської області до м. Дніпра. Для цього позивач прибув до автовокзалу і спробував придбати безкоштовний квиток відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 №354, проте йому було безпідставно відмовлено. Урешті позивач був вимушений придати квиток з 50-відсотковою знижкою (за запропонованим варіантом).
4. Представник відповідача до суду не з`явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).
5. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
6. Судом встановлено, що позивач має статус пенсіонера і є особою з інвалідністю ІІ групи довічно (інвалідність армії) (а.с. 6).
7. 8 грудня 2023 року позивач запланував поїздку приміським транспортом з м. Новомосковська Дніпропетровської області до м. Дніпра. Для цього позивач прибув до автовокзалу і спробував придбати безкоштовний квиток відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 №354, проте йому було відмовлено. Урешті позивач придав квиток з 50-відсотковою знижкою (за запропонованим йому варіантом) (а.с.а.с. 3 5).
8. Відповідно до частин 1 4 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
9. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 №354 «Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування» (далі Постанова №354) для пенсіонерів за віком було введено безплатний проїзд на міському пасажирському транспорті загального користування (крім метрополітену і таксі) та приміських маршрутах. Установлено, що право на безплатний проїзд надається за наявності посвідчення встановленого зразка чи довідки, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду також електронного квитка, який зареєстрований у зазначеній системі і видається на безоплатній основі.
10. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.1994 « Про поширення чинності постанови Кабінету Міністрів України від 17 травня 1993 р. №354» чинність Постанови №354 було поширено на інвалідів.
11. Судом встановлено, що позивач є особою з інвалідністю, отже в силу Постанови №354 має право на безкоштовний проїзд на приміських маршрутах.
12. Викладене, безумовно, свідчить про протиправність дій відповідача з відмови позивачеві в реалізації права, наданого приведеною вище нормою.
13. Розв`язуючи позов у частині вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд насамперед виходить з такого.
14. За правилами, встановленими частиною 1 статті 1167 ЦК, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
15. Частинами 3, 4 статті 23 ЦК визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
16. Суд ураховує те, що позивач насправді зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього відповідача, і вважає за необхідне задовольнити позов у цій частині у сумі 10 000,00 грн. Решта цих вимог задоволенню не підлягає через її завищений характер.
17. У порядку статті 144 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 422,40 грн.
18. Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 265, 274, 275, 279 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Визнати дії приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» з відмови ОСОБА_1 на безоплатний проїзд на пасажирському транспорті загального користування на приміських маршрутах протиправними.
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» на користь ОСОБА_1 компенсацію заподіяної немайнової (моральної) шкоди в сумі 10 000,00 гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» на користь держави судовий збір у сумі 2 422,40 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складено 26 квітня 2024 року.
Суддя М.О. Католікян