РІШЕННЯ

Іменем України

26.04.2024 року м. Львів Франківський районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

з участю секретаря Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Загвойської О.В., звернулася до суду через систему «Електронний суд» із заявою про видачу обмежувального припису в якій просить видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покладання на нього обов`язків: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше як 200 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , строком на 6 місці; заборонити ОСОБА_2 переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з постраждалою особою ОСОБА_1 , строком на 6 місяців.

Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 проживає у будинку АДРЕСА_2 та належить її бабусі ОСОБА_3 на праві приватної власності. Заінтересована особа, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є вітчимом Заявниці, на даний час ніде не працює, в квартирі проживає без реєстрації.

Заінтересована особа систематично протягом тривалого часу, в стані алкогольного сп`яніння вчиняє домашнє насильство щодо своєї падчерки, а саме: діяння психологічного, фізичного, економічного насильства, що виражається у наступному: психологічне насильство словесні образи, нецензурна лайка, приниження, погрози фізичної розправи, залякування, контроль у пересуванні; фізичне насильство ляпаси, стусани, штовхання, шарпання за волосся, кидання в Заявницю різноманітних предметів; економічне насильство - умисне позбавлення можливості користуватися житловим приміщенням.

На неодноразові зауваження, прохання Заявниці, Заінтересована особа не реагує або починає скандалити, погрожує, виганяє її з дому, на прохання залишити її у спокої відповідає нецензурними словами. Усі ці діяння негативно впливають на психологічне та фізичне здоров`я Заявниці та змушують її щоденно боятися за свою безпеку та життя. Заявниця зверталася за захистом до правоохоронних органів, Заінтересовану особу було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, проте, це не дало жодного результату, ОСОБА_2 не змінив своєї протиправної поведінки, погрожує та виганяє її з дому і надалі. Так, 22.03.2024 р. Заінтересована особа за місцем проживання Заявниці вчинив відносно неї домашнє фізичне та психологічне насильство, а саме словесно ображав, погрожував фізичною розправою, про що працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №225103 від 27.03.2024 року. Постановою Франківського районного суду м.Львова від 08.04.2024 р. Заінтересовану особу було визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Проте, вже 27.03.2024 р. ОСОБА_2 знову вчинив домашнє насильство стосовно Заявниці, а саме штовхав та шарпав її за одяг, висловлював словесні образи нецензурного характеру, погрожував та виганяв з помешкання. Працівниками поліції, після здійснення оцінки ризиків було винесено терміновий заборонний припис серії АА №342379, яким йому заборонено контактувати з постраждалою особою строком на 5 діб. Розгляд матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення у Франківському районному суді м.Львова призначений на 29.04.2024 р. о 14.05 год, справа №465/2479/24.

09.04.2024 р. Заінтересована особа знову вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_4 , матері Заявниці. Працівниками поліції був винесений ТЗП АА №302780, яким накладено зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи, заборони на вхід та перебування в місці проживання та заборони в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб.

Окрім того, 01.04.2024 фахівцями Франківського відділення соціальної роботи Філії соціальної роботи та психологічної підтримки КУЗТ ЛМЦСПР «Джерело» здійснено візит за адресою проживання сім`ї ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 та складено акт оцінки потреб. Згідно акту оцінки потреб сім`я перебуває у складних життєвих обставинах, чинником яких є домашнє насильство.

ОСОБА_2 вчиняє насильство щодо Заявниці та її матері протягом тривалого часу, не зважає на заходи вжиті поліцією і судом. Після рішення суду він і надалі погрожує Заявниці та не збирається змінювати свою протиправну поведінку. Його агресія щоразу посилюється, а це негативно відображається на духовному добробуті Заявниці та спричиняє в неї емоційну невпевненість, почуття нездатності захистити себе. Зважаючи на це, Заявниця переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_2 щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я та благополуччя є дуже високою, і тому звертається до суду з заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією та судом до кривдника виявились неефективними та не захистили її від насильства.

У зв`язку з вищевикладеним заявник, в особі свого представника, і була вимушена звернутися до суду з даною заявою.

Ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Загвойська О.В. в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі, просять таку в повному обсязі задовольнити, про що подали письмові клопотання.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснення надала на підтримання заяви її доньки ОСОБА_1 . Вказала, що остання проживає у будинку АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_3 на праві приватної власності. Заінтересована особа, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є вітчимом Заявниці, на даний час ніде не працює, в квартирі проживає без реєстрації. Про дані обставини подала письмову заяву.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 350-5 ЦПК України.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Cуд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, доходить до таких висновків.

Згідно з ч. 3ст. 294 ЦПК України,справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з ч. 3ст. 294 ЦПК України,справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Судом встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано 5 осіб: ОСОБА_3 (власник), ОСОБА_5 (син), ОСОБА_4 (дочка), ОСОБА_1 (внучка), ОСОБА_6 (чоловік), що підтверджується довідкою з місця проживання та склад сім`ї і прописки від 21.02.2022 року.

27.03.2024 року старшим інспектором СПДН ВП ЛРУП2 ГУНП у Л/о старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , склад адміністративного правопорушення: 27.03.2024 о 15:30 ОСОБА_2 перебував за адресою АДРЕСА_1 та вчинив психологічне та фізичне насильство відносно падчерки ОСОБА_1 ображаючи її нецензурними словами, штовхав та шарпав її за одяг, у зв`язку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

27.03.2024 року старшим інспектором СПДН ВП ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції складено терміновий заборонний припис (серія АА № 342379) стосовно кривдника ОСОБА_2 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства, а саме 27.03.2024 близько о 15 год 30 хв за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру , а саме: голосно кричав, виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, виганяв, штовхав та шарпав за одяг ОСОБА_1 .

Терміновий припис стосовно кривдника винесений строком на 5 діб з 17 год. 25 хв. 27.03.2024 року і діє до 17 год. 25 хв. 01.04.2024 року.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 08.04.2024 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. в дохід держави.

09.04.2024 р. ОСОБА_2 знову вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_4 , матері ОСОБА_1 . Працівниками поліції був винесений ТЗП АА №302780, яким накладено зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи, заборони на вхід та перебування в місці проживання та заборони в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб.

01.04.2024 фахівцями Франківського відділення соціальної роботи Філії соціальної роботи та психологічної підтримки КУЗТ ЛМЦСПР «Джерело» здійснено візит за адресою проживання сім`ї Ростовщикової ОСОБА_9 : АДРЕСА_1 та складено акт оцінки потреб. Згідно акту оцінки потреб сім`я перебуває у складних життєвих обставинах, чинником яких є домашнє насильство.

Згідно зі статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1.ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - батько (п.4 ч. 2ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 1ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року винесеній у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до ч.1ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Як наголошує ч.2ст.27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до п.1 ч.1ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Положеннями ст. 350-6 ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд дійшов висновків про те, що заявник, в особі свого представника обґрунтовано звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищені судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявник дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа ОСОБА_2 .

На підставі досліджених доказів, які підтверджують факт застосування психологічного, фізичного та економічного насильства, та свідчать що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінюючи сам вид насильства, ризики, вік постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд дійшов висновку про необхідність покладення на ОСОБА_2 наступних обов`язків на строк шість місяців: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше як 200 м до місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з постраждалою особою ОСОБА_1 .

В силу вимог ч.3 ст.350-5ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючисьст.ст.247,259,263-265,268,350-1,350-6 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав з покладенням на нього таких обов`язків:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше як 200 м до місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з постраждалою особою ОСОБА_1 .

Встановити строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців.

Строк дії обмежувального припису обчислювати з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч.4 ст. 350-6 ЦПК України).

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Мартьянова С.М.