Провадження № 2/638/814/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Почерніної А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 (далі за текстом-відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 103008,39 грн., з яких: 11529 грн. 3% річних та 91479,39 грн. інфляційні витрати за період з 17.01.2007 по 31.08.2020.

В обґрунтування вимог зазначає, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20.10.2006 та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 17.01.2007 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 38321,15 грн. На виконання рішення суду 14.03.2007 державним виконавцем відкрито виконавче провадження. 31.08.2020 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким позивач одержує право вимоги за зобов`язанням до ОСОБА_2 згідно договору №7 на ландшафтне оздоблення від 16.03.2005 на загальну суму 103008,39 грн. Станом на 31.08.2020 грошові кошти з відповідача не стягнуті, сума заборгованості складає 20898,40 грн. Оскільки відповідач вважається такою, що прострочила виконання зобов`язання, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 11529 грн. та інфляційні витрати у розмірі 91479,39 грн. за період з 17.01.2007 по 31.08.2020.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.04.2020 року по справі відкрито провадження.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.06.2021 року позов позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 103008 грн. 39 коп.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.12.2021 року заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.06.2021 року скасовано, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена.

До суду представником відповідача надано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду через неявку позивача в судове зсідання. Також представником відповідача надано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в якому відповідач зазначає, що на примусовому виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) перебувало виконавче провадження №18503435 з примусового виконання виконавчого листа №2-4084/06/04, виданого 08.02.2007 року Київським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 38351,15 грн. 01.10.2021 року керуючись п.1ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі заяви останнього. Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, залишок нестягнутої суми складає 10469,91 грн. Вказаний виконавчий документ повторно пред`явлено до виконання. До відділу державної виконавчої служби з примусового виконання від боржника з довідкою КЗ «Харківській обласний палац дитячої та юнацької творчості» надіслано заяву, з якої вбачається, що протягом 2015-2021 років з боржника стягнуто борг у повному обсязі. 04.02.2022 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до довідки КЗ «Харківській обласний палац дитячої та юнацької творчості» станом на вересень 2020 року боржником було сплачено 30964,48 грн. з боргу 38351,15 грн., тобто заборгованість станом на вересень складала лише 7386,67 , а не 20898,44 грн., як зазначає позивач у позовній заяві. На підтвердження вказаного представником відповідача долучено копії документів.

Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про час і місце судового розгляду справи, з урахуванням вимог ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20.10.2006 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 38321,15 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 10000 грн. у відшкодуванні моральної шкоди , а всього 48351,15 грн.

Рішенням Апеляційного суду Харківській області від 17.01.2007 в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 10000 грн. компенсації моральної шкоди скасовано. В іншій частині рішення залишено без змін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори й інші правочини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За приписами ст.513 правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 31.08.2020 ОСОБА_1 набув права вимоги від ОСОБА_3 за зобов`язанням станом на 31.08.2020 до ОСОБА_2 згідно договору №7 на ландшафтне оздоблення від 16.03.2005, на загальну суму 103008,39 грн., яка включає заборгованості щодо сплати трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 11529 грн. та щодо інфляційного збільшення боргу у розмірі 91479,39 грн. за період з 17.01.2007 по 31.08.2020. При цьому копія договору з ландшафтного оздоблення від 16.03.2005 року до матеріалів справи долучена не була.

З позовної заяви позивача убачається, що ним заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості щодо сплати трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційного збільшення боргу на підставі ст. 625 ЦК України. При цьому зі змісту договору про відступлення права вимоги не убачається, що вказані в ньому суми нараховуються на підставі ст.625 ЦК України.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 звернулась до державної виконавчої служби з заявою щодо примусового виконання виконавчого листа №2-4084/06/04, виданого 08.02.2007 року Київським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 38351,15 грн. 04.02.2022 року постановою державного виконавця виконавче провадження закінчено, оскільки борг стягнуто у повному обсязі.

Отже, ОСОБА_3 сума заборгованості за договором №7 на ландшафтне оздоблення від 16.03.2005 стягнута з ОСОБА_2 на свою користь у повному обсязі. Зі змісту договору про відступлення права вимоги від 31.08.2020 також не убачається, що за вказаним договором передаються будь-які вимоги про стягнення основного боргу за договором №7 на ландшафтне оздоблення від 16.03.2005.

Крім того, в договорі відступлення права вимоги від 31.08.2020 сторонами визначено суму на яку перейшло право вимоги до позивача від ОСОБА_3 за зобов`язанням станом на 31.08.2020 до ОСОБА_2 згідно договору №7 на ландшафтне оздоблення від 16.03.2005 у розмірі 103008,39 грн. та надано її розрахунок, відповідно до якого сума заборгованості розрахована з суми заборгованості у розмірі 20898,44 грн.

Між тим, згідно доданих до матеріалів справи відповідачем документів, а саме довідки КЗ «Харківській обласний палац дитячої та юнацької творчості» станом на вересень 2020 року боржником було сплачено 30964,48 грн., тобто заборгованість станом на вересень складала 7386,67 грн.

Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовних вимог до відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у сумі 103008 грн. з яких: 11529 грн. 3 %річних та 91479,39 грн. інфляційні витрати за період з 17.01.2007 по 31.08.2020.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок Держави.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя Л.М. Рибальченко