Справа № 627/59/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бугаєнко І.В.,

за участі секретаря В`юнник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Краснокутську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: 1) стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; 2) стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 21.10.2006 року сторони вступили у шлюб, який зареєстрований відділом РАЦС Московського районного управління юстиції, місто Харків, актовий запис № 1276. Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 21.12.2023 року у справі № 627/768/23 шлюб розірвано, рішення не набрало законної сили. У шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначає, що на тепер діти проживають разом з нею, відповідач проживає окремо, жодної участі у вихованні та матеріальному забезпеченні їх спільних дітей не бере та повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по їх належному утриманню. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Позивач вважає, що такий належний рівень не повинен бути менший ніж прожитковий мінімум. Зазначає, що вона одна не може забезпечити такий рівень, тому вважає, що, оскільки, батько дітей є працездатним, на утриманні інших осіб не має, отримує дохід, має нерухоме майно та транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, отже він має змогу сплачувати аліменти на рівні частини з усіх видів заробітку (доходу), тобто по частині на кожну дитину.

20.02.2024 року до суду від представника відповідача - адвоката Куксова В.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1/4 частини всіх видів доходу ОСОБА_2 на кожну дитину, тобто 1/2 частина всіх видів доходу відповідача, він визнає частково, а саме: в частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, враховуючи наступне.

Відповідач вважає, що розмір аліментів на утримання дитини, що просить стягнути з нього позивач є зависоким, та позивачем не наведено доказів необхідності стягнення з нього аліментів саме у такому розмірі. Окрім того відповідач не має фінансової можливості надавати допомогу у розмірі по 1/4 частини всіх видів його доходу на кожну дитину, оскільки в такому разі залишку його доходу не буде вистачати на закриття базових потреб відповідача (оплату житла, комунальних послуг, їжі тощо). Представник позивача зазначає, що беззаперечним є те, що батьки зобов`язані надавати матеріальну підтримку своїм неповнолітнім дітям.

Таким чином, на думку сторони відповідача, пред`явлені позивачем позовні вимоги не є належним та передбаченим законом способом захисту прав позивача, оскільки стягнення аліментів окремо на кожну з неповнолітніх дітей суперечить положенням ч. 2 ст. 183 СК України. Вважає, що доцільним та справедливим буде ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частки доходу.

В обґрунтуванні своєї позиції відповідач зазначає, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу по 1/4 частині від його доходів на кожну дитину, оскільки такий розмір буде для нього надмірним тягарем та поставить його у скрутне матеріальне становище.

Відповідач визнає позов частково, адже вважає, що визначений у позовній заяві розмір аліментів не відповідає усталеній судовій практиці щодо розміру аліментів на двох дітей. На думку представника відповідача, позивач не довела належними і допустимими доказами можливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Стягнення аліментів саме в заявленому позивачем розмірі не буде забезпечувати загальне правило дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей та найбільш повно відповідати вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків, щодо утримання дитини. Окрім цього, за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства, тощо, позивач не позбавлена права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах, тощо.

Представник відповідача просить, врахувати наданий відзив та ухвалити рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а саме: стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітній дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу з дня пред`явлення позову.

01.03.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якому позивач зазначає, що вважає, що викладені у відзиві доводи є нікчемними та такими, які спрямовані на ухилення від належного утримання спільних неповнолітніх дітей. Так, відповідач працює в правоохоронному органі та має досить високий рівень офіційного доходу, який безумовно дозволить відповідачу не тільки утримувати себе на належному фінансовому рівні, а також не відчувати якихось фінансових обмеженні після сплати комунальних послуг. Крім того, на розгляді Московського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, а саме: квартири, яка була придбана у шлюбі та відповідно позивачу після закінчення розгляду даної справи доведеться сплачувати не 100% комунальних послуг, а лише 50%. Просить не брати до уваги заперечення ОСОБА_2 , як такі, що не суперечать фактичним обставинам.

Позивач у відкрите судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась, в матеріалах справи міститься заява від 13.03.2024 року, де вона просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач та його представник у відкрите судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі, в якій він зазначає, що представником відповідача подано обґрунтований відзив на позову заяву у вказаній справі. Просить судове засідання провести без участі відповідача та його представника. При вирішенні справи по суті просить врахувати наданий раніше відзив та ухвалити рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а саме: стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання не повнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу з дня пред`явлення позову.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Судом встановлено, що з сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.10.2006 року, який зареєстрований у місті Харкові, відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, актовий запис № 1276, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.7/.

В матеріалах справи міститься копія рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 21.12.2023 року у справі 627/768/23, яким шлюб розірвано, проте у копії рішення міститься відмітка «рішення не набрало законної сили» /а.с.8-9/.

У шлюбі у сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Батьком обох дітей зазначено - ОСОБА_2 /а.с. 10,11/.

З довідки № 11-14-Рд/17 від 10.01.2024 року виданої адміністратором відділу «ЦНАП» апарату Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та має такий склад сім`ї: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (без реєстрації ВПО) /а.с.12/.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до частин 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Враховуючи, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей, відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і зобов`язаний їх утримувати, але матеріальної допомоги на їх утримання не надає, тому суд доходить висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільних дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення кожним із дітей повноліття.

При визначенні розміру аліментів, суд виходив з тих обставин, що позивач не надала доказів на підтвердження, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), до суду з клопотанням про витребування відповідних доказів не зверталася, тому розмір аліментів визначено судом відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного Кодексу України.

Твердження позивача про те, що після винесення Московським районним судом м. Харкова рішення про поділ майна подружжя, відповідач сплачуватиме лише 50% комунальних послуг, та матиме змогу сплачувати аліменти в заявленій нею сумі, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки згадане рішення суду має наразі ймовірний характер, та в матеріалах розглядуваної справи відсутнє.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, беручи до уваги, що часткове визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, отже з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 180 - 183, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.01.2024 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір в дохід держави (Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувач Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106) у розмірі 1211 грн. 20 коп. (тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Бугаєнко І. В.