Справа № 496/2575/24
Провадження № 2-н/496/190/24
Біляївський районний суд Одеської області
СУДОВИЙ НАКАЗ
18.04.2024 року м. Біляївка
ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП), від 04.07.2017 № 880, здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.
Відповідно до вимог Правил, Договір постачання природного газу побутовим споживачем укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання Договору в письмовій формі.
Пунктом 1.1. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України.
Боржником ОСОБА_1 підписано заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», за адресою: провулок Водяний, буд. 8 с. Велика Балка, Одеський район Одеська область.
Для проведення розрахунків, на ім`я споживача ОСОБА_1 був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Також, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Таким чином, суд дійшов висновку, що сума боргу, заявлена до стягнення, підлягає стягненню з боржника в порядку наказного провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.п. 4-1 п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про видачу судового наказу судовий збір складає 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 302,80 грн.
Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з боржника на користь стягувача судовий збір у розмірі 302,80 гривень.
У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Керуючись ст. ст. 11, 526, 615 ЦК України, ст. ст. 141, 161-165 ЦПК України,
Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до Біляївського районного суду Одеської області.
Суддя О.І. Трушина