П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року м. Київ

Справа №369/12502/20

Апеляційне провадження №22-ц/824/4412/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Бевзи А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Фінагеєвої І.О., 17 липня 2023 року в м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Депт Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Олена Павлівна, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги та купівлі-продажу майнових прав,

В С Т А Н О В И В

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив: визнати недійсним договір відступлення прав вимоги № 293/К від 22 липня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою О. П., реєстровий номер 236, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс»; вирішити питання судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 квітня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 411/ФКВ-07, за умовами якого ТОВ «Укрпромбанк» надало позичальнику кредитні кошти у розмірі 148750,00 дол. США в строк до 25 квітня 2032 року, також було укладено іпотечний договір № 411/Zфквіп-07 від 26 липня 2007 року.

04 лютого 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 282-0201018/ФКВ-08, за умовами якого ОСОБА_1 отримав від Банку кредитні кошти у розмірі 33649,00 дол. США з розрахунку 9,3% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 04 лютого 2008 року до 03 лютого 2014 року. Того ж дня було укладено договір застави транспортного засобу № 282-020101/Яфкв-08.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», Національним Банком України та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», за якими у ПАТ «Дельта Банк» виникло право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

02 жовтня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк».

24 червня 2020 року було проведено відкриті торги (аукціон) з продажу майнових прав, оформлені протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-06-12-000023-Ь від 24 червня 2020 року. За результатами електронних торгів ТОВ «ФК «Депт Фінанс» придбано кредитний портфель за кредитними договорами, які укладалися з фізичними особами.

22 липня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» уклали договір відступлення прав вимоги № 2293/К, за умовами якого Банк відступає, а новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців та/або поручителів, зазначених у додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги.

Позивач зауважує, що станом на 30 вересня 2020 року новим кредитором не було повідомлено його належним чином про заміну кредитора у зобов`язаннях, стороною яких є позивач, а саме за кредитними договорами № 411/ФКВ-07 від 26 квітня 2007 року та № 282-0201018/ФКВ-08 від 04 лютого 2008 року, та іпотечними договорами №411/2фкв:п- 07 від 26 липня 2007 року та № 282-020101/Яфкв-08 від 04 лютого 2008 року, право вимоги за якими перейшло до ТОВ «ФК «Депт Фінанс».

22 липня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» також уклали Договір купівлі-продажу майнових прав № 2293/К/1.

Позивач вважає, що договір про відступлення права вимоги від 22 липня 2020 року № 2293/К та договір купівлі-продажу прав майнових прав № 2293/К/1 від 22 липня 2020 року підлягають визнанню недійсними.

Позивач переконаний, що при укладенні оспорюваних договорів було порушене його право вільно укладати договір, вибирати сторону договору, обирати умови договору, що є підставою для визнання таких договорів недійсними.

Також позивач наполягає на тому, що неповідомлення його новим кредитором про заміну кредитора у зобов`язанні додатково свідчить про недійсність цих договорів.

Крім того, на переконання позивача про недійсність цих правочинів свідчить відсутність його згоди на заміну кредитора у зобов`язанні, а також про те, що ПАТ «Дельта Банк» не повідомляло боржника про намір змінити кредитора у зобов`язанні.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Депт Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Олена Павлівна, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги та купівлі-продажу майнових прав - залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з їх необгрунтованості.

Не погодивсяіз вказаним рішенням позивач,ним подано апеляційну скаргу, в якій він вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права і за неповного з`ясування обставин справи.

Позивач вказує на те, що судом першої інстанції не було надано належну правову оцінку щодо порушення одного із принципів цивільного права на вільний вибір сторони договору.

Також вказує на те, що матеріали справи не містять доказу того, що на момент переходу права вимоги від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» його зобов`язання за кредитом існувало в тому обсязі, в якому воно відображено у спірному договорі про відступлення права вимоги.

Зазначає, що генеральний директор ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» не мав права укладати та підписувати від імені ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» спірні договори, оскільки не мав відповідної згоди на вчинення значного правочину. Дана обставина не була досліджена належним чином судом першої інстанції, що прямо впливає на законність рішення.

На підставі викладеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вказує на те, що доводи апеляційної скарги не містять підстав для висновку про постановлення оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, натомість висновки суду першої інстанції покладені в основу оскаржуваного рішення є законними та обгрунтованими та такими, що відповідають практиці застосування Верховним Судом норм матеріального права в ідентичних спірних правовідносинах. Також представник вказує на те, що позивачем, як заінтересованою особою в розумінні ст. 215 ЦК України, не доведено належними та допустимими доказами обставини, які б свідчили щодо порушення його власних майнових прав та інтересів, внаслідок укладення спірного у даній справі правочину, стороною якого він є. Також вказує на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позичальника або особи, до якої перейшли його обов`язки, безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який визначено в оспорюваному договорі під час його виконання . У разі отримання такої вимоги від нового кредитора боржник не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних в нього доказів.

На підставі викладеного, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що позивачем не доведено наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваних договорів недійсними. Доводи позивача щодо порушення його права на вільний вибір сторін договору не заслуговують на увагу, адже зміна боржника, відповідно до Закону, відбувається без його згоди. Представник також вказує на те, що така вимога, як відсутність повноважень генерального директора ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» Коренєва С.О. на підписання оспорюваних договорів не може бути прийнята та розглянута судом апеляційної інстанції, адже не була предметом розгляду в суді першої інстанції.

Позивач мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до суду з позовними вимогами, однак позивач цього не зробив, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги є необгрунованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник ТОВ «Депт Фінанс» - Гончаренко С.М. заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Інші особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

26 квітня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №411/ФКВ-07, за умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 148750 доларів США на строк до 25 квітня 2032 року /т.2 а.с.23-27/.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено іпотечний договір № 411/Zфквіп-07 від 26 липня 2007 року, за умовами якого позичальник передав кредитору в іпотеку земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, с/т «Укррадіо» площею 0,0617 га, кадастровий номер :00:045:0078, а також садовий будинок АДРЕСА_1 /т.2 а.с.28-31/.

04 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено договір застави №282-0201018/ФКВ-08, за умовами якого в заставу було передано автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD» , номер державної реєстрації НОМЕР_1 /т.2 а.с.32-38/.

За відкритими даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань ТОВ «Укрпромбанк» з 28 січня 2010 року перебуває в стані припинення.

Сторонами визнано, що 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», Національним Банком України та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», за якими у ПАТ «Дельта Банк» виникло право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

За відкритими даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань ПАТ «Дельта Банк» з 08 жовтня 2015 року перебуває в стані припинення.

Відповідно до протоколу електронного аукціону від 24 червня 2020 року № UA-EA-2020-06-12-000023-b ТОВ «ФК «Депт Фінанс» переможець торгів з придбання кредитного портфеля, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, які укладалися з фізичними особами /т.2 а.с.39-40,214,240/.

22 липня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» уклали договір відступлення прав вимоги, за змістом якого Банк відступає новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у додатку до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, за кредитними договорами та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки та/або договорами застави з врахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору /т.2 а.с.41-44,115-116,215-216,241-242/.

Пунктом 4 вказаного договору передбачено, що права вимоги, що відступаються за цим договором, є складовою частиною пулу активів, що є предметом відкритих торгів (аукціону), результати якого оформлені протоколом від 24 червня 2020 року № UA-EA-2020-06-12-000023-b.

ПАТ «Дельта Банк» в порядку виконання положень пункту 3 Договору про відступлення прав вимоги від 22 липня 2020 року, розмістило на сайті оголошення про те, що починаючи з 22 липня 2020 року новим кредитором за кредитними угодами, наведеними в Додатках, є ТОВ «ФК «Депт Фінанс», та вказало нові реквізити кредитора.

22 липня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» також уклали договір купівлі-продажу майнових прав, за змістом якого ТОВ «ФК «Депт Фінанс» набуло у власність майнові права, які виникли, а також можуть виникнути в майбутньому та які включають, зокрема:

1. право звернення до правонаступників, спадкоємців та органів місцевого самоврядування в межах прав та повноважень власника Прав вимоги;

2. право набути у власність гроші та/або майно на підставах, що пов`язані зі здійсненням Продавцем кредитних операцій, укладанням відповідних договорів та фактичною видачою грошових коштів;

3. право отримання грошових коштів/відшкодування внаслідок порушення вимог закону при здійснення господарської діяльності та інші права, які пов`язані або випливають із Прав вимоги /т.2 а.с.46-49,220-221,246-247/.

Згідно з пунктами 78, 78.1 Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги від 22 липня 2020 року ТОВ «ФК «Депт Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором та стало новим кредитором за кредитним договором № 411/ФКВ-07 від 26 квітня 2007 року та за іпотечним договором № 411/фквіп-07 від 26 квітня 2007 року, а за змістом пункту 91 Додатку № 1 - новим кредитором за кредитним договором № 282-0201018/ФКВ-08, боржником за якими є позивач ОСОБА_1 /т.2 а.с.117-128,217-219,243-245/.

Згідно з пунктами 80, 81 Додатку № 2 до Договору про відступлення прав вимоги заборгованість ОСОБА_1 за договором № 282-0201018/ФКВ-08 складає 24451,12 дол США, а за договором № 411/ФКВ-07 - 124 947,21 дол США /т.2 а.с.129-132/.

В порядку ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно із ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до вимог ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Положеннями ст.513 ЦК України визначено, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

В порядку ст.515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

В силу ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 3 ст. 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.п. 2, 6 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин, з дня початку процедури ліквідації банку: банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк. Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси, у разі потреби організовує консолідований продаж майна кількох банків, що одночасно перебувають у процедурі ліквідації.

Частиною 6 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у вказаній редакції Закону передбачено, що майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: 1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зазначено, що договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 та від 8 червня 2021 року у справі № 346/1305/19 викладено правовий висновок, що за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації, відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальними договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ.

Згідно з ч.1 ст.76, ч.1 ст.81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 4 ст.81 ЦПК України визначено, що рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наведених обставин справи вбачається, що при укладенні договорів кредиту, іпотеки та застави позивач та банк погодили їх істотні умови, недійсними у встановленому порядку вони не визнавалися та не містять умов щодо заборони відступати право вимоги за ними без згоди будь-якої зі сторін цього договору, зокрема боржника у зобов`язанні.

У свою чергу, укладаючи оспорюваний договір про відступлення прав вимоги від 22 липня 2020 року, за яким відступлені права вимоги за кредитними договорами № 411/ФКВ-07 від 26 квітня 2007 року та № 282-0201018/ФКВ-08 від 04 лютого 2008 року, сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов, визначили межі, обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора, порядок передачі документів новому кредитору, що підтверджують права вимоги до боржників, ціну договору та порядок розрахунку між сторонами за відступлення, що позивач не спростував.

Виходячи з положень ст. 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника.

А отже слід погодитися з висновком суду першої інстанції про, що цивільне законодавство містить імперативну норму, яка регулює заміну кредитора в зобов`язанні, тобто норму, яка містить чітку вичерпну вказівку на склад прав та обов`язків під час вчинення такої юридичної дії.

Заміна кредитора не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів.

За висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 13 березня 2019 року у справі №905/635/18 у разі заміни кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається повністю, змінюється лише його суб`єктний склад.

Положеннями ч. 2 ст. 516 ЦК України визначено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Проте, позивач не вказує і не надає доказів виконання взятого на себе зобов`язання.

Позивач не є стороною оспорюваних ним договорів. Разом з цим, виходячи з положень чинного законодавства, особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу.

Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Договором про відступлення права вимоги не змінено ні обсягів ні умов, що існували на момент переходу прав вимог. При цьому, договором про відступлення права вимоги чітко встановлено обсяг зобов`язань, які переходять до нового кредитора. А позивачем не було доведено суду наявності свого порушеного права, як заінтересованої особи, щодо договору про відступлення права вимоги, як і належно не обґрунтовано в чому саме полягає порушення прав позивача.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволення заявлених позовних вимог. Вказане, у свою чергу, дає підстави апеляційному суду для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 18 березня 2024 року.