29.04.2024 Єдиний унікальний номер 205/6721/22
Справа № 205/6721/22
Провадження № 2др/205/27/24
29 квітня 2024 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Федотової В.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Індюкової Тетяни Володимирівни про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,
У провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала вищевказана цивільна справа.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано об`єктами спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : двокімнатну квартиру, загальною площею 49,6 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, загальною площею 0,0610 га, кадастровий номер: :01:318:0291, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль марки «Honda CR-V», 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 . Вирішено поділити спільне сумісне майно колишнього подружжя, визнавши за позивачем та відповідачем право власності по 1/2 частині вищевказаного майна, а також визнано право власності за відповідачем на автомобіль марки «Honda CR-V», 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_1 . Також вирішено припинити право спільної сумісної власності позивача на автомобіль марки «Honda CR-V», 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_1 . В рахунок компенсації вартості майна, стягнуто із відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 частини вказаного автомобіля у розмірі 108 493,24 грн. та вирішено питання розподілу судових витрат. В іншій частині у задоволенні позову було відмовлено.

18.04.2024 року представник відповідача адвокат Індюкова Т.В. надала до суду заяву у якій просила суд ухвалити додаткове рішення по справі № 205/6721/22, яким стягнути із позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23 000 грн. та 3 000 грн. інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме на проведення на замовлення відповідача звітів про оцінку квартири, земельної ділянки та автомобіля. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано відповідні докази. Також, на думку представника відповідача, вказані витрати є співмірними зі складністю справи, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру. В подальшому представник відповідача надала заяву з проханням проводити розгляд заяви про відшкодування витрат на правову допомогу за відсутності відповідача та його представника.

Від представника позивача адвоката Бесчасової Д.О. до суду надійшли заперечення на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заперечень зазначила, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не співмірний зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами. Звернула увагу суду, що рішенням по справі було задоволено частково тільки одну вимогу в частині зменшення суми стягнення в рахунок компенсації вартості 1/2 частини транспортного засобу, інші вимоги було задоволено повністю та вони були визнані відповідачем у відзиві, тому у задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити. Також зазначила, що у випадку, якщо суд дійде висновку про ухвалення додаткового рішення, просила розподілити витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог та навела відповідні розрахунки.

Суд розглядає питання щодо ухвалення додаткового рішення по справі без повідомлення сторін у відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи та заяви, доходить висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення за наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано об`єктами спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : двокімнатну квартиру, загальною площею 49,6 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, загальною площею 0,0610 га, кадастровий номер: :01:318:0291, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль марки «Honda CR-V», 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 . Вирішено поділити спільне сумісне майно колишнього подружжя, визнавши за позивачем та відповідачем право власності по 1/2 частині вищевказаного майна, а також визнано право власності за відповідачем на автомобіль марки «Honda CR-V», 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_1 . Також вирішено припинити право спільної сумісної власності позивача на автомобіль марки «Honda CR-V», 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_1 . В рахунок компенсації вартості майна, стягнуто відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 частини вказаного автомобіля у розмірі 108 493,24 грн. В іншій частині у задоволенні позову було відмовлено. Також стягнуто: із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в дохід держави по 50% судового збору у розмірі 5 123,40 грн. з кожного, та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50% судових витрат, понесених позивачем на оплату експертизи, у розмірі 4 779,60 грн. (т.с. 2, а.с. 115-123).

Під час судових дебатів представником відповідача адвокатом Індюковою Т.В. було заявлено про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат за надання професійної правничої допомоги, докази та їх конкретний розмір будуть надані суду протягом встановленого законом 5-денного строку після ухвалення судом рішення у справі.

У своїй заяві представник відповідача адвокат Індюкова Т.В. ставить питання про стягнення із позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 23 000 грн. та 3 000 грн. інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме на проведення на замовлення відповідача звітів про оцінку вартості квартири, земельної ділянки та автомобіля, на підтвердження чого надала відповідні докази.

За змістом ст. 133 ЦПК України витрати пов`язані із залученням експертів, проведенням експертизи, а також витрати на правничу допомогу відносяться до витрат пов`язаних з розглядом справи й відповідно входять до складу судових витрат.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на проведення на замовлення відповідача звітів про оцінку квартири, земельної ділянки та автомобіля, представником відповідача було надано копію квитанції від 06.12.2022 року про сплату відповідачем коштів у розмірі 3 000 грн. на оцінку майна за 3 об`єкти (т.с. 2, а.с. 136).

При цьому, відповідачем у відзиві на позовну заяву було визнано позовні вимоги в частині визнання нерухомого майна об`єктами спільного сумісного майна колишнього подружжя та поділу такого нерухомого майна, а саме: квартири та земельної ділянки, по 1/2 частини між сторонами, що відображено у абзаці 1, 2, 3 та 4 резолютивної частини рішення суду від 11.04.2024 року.

Таким чином, при вирішені спору, що виник між сторонами, суд, навівши відповідне обґрунтування, відхилив та не взяв до уваги подані відповідачем ОСОБА_1 звіти про вартість рухомого та нерухомого майна, стягнувши із відповідача на користь позивача 50% судових витрат, понесених позивачем на оплату експертизи, яка була призначена судом за клопотанням позивача, а тому понесені стороною відповідача витрати на складання звітів компенсації іншим учасником справи не підлягають і покладаються на таку сторону, тобто на відповідача.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини 1 статті 133 ЦПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказується, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в Постанові від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18.

Також слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

Згідно з висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18 слідує, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги ( договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката.

Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правову допомогу представником відповідача було надано: копію договору № 27 про надання правової допомоги від 05.12.2022 року (т.с. 2, а.с. 131-132), копію акту прийому-передачі виконаних робіт до договору № 27 про надання правової допомоги від 05.12.2022 року (т.с. 2, а.с. 135), копії квитанцій до прибуткового касового ордеру № б/н від 05.12.2022 року та № б/н від 15.04.2024 року про сплату відповідачем ОСОБА_1 за договором № 27 від 05.12.2022 року грошових коштів у розмірі 15 000 грн. та 8 000 грн. відповідно (т.с. 2, а.с. 133, 134).

Так, розглядаючи надані представником відповідача докази понесених витрат на правову допомогу, суд враховує правову позицію Верховного Суду і практику Європейського суду з прав людини, та доходить висновку, що розмір заявлених до стягнення із позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 23 000 грн. не відповідає повною мірою критерію реальності адвокатських витрат і критерію розумності їх розміру, оскільки такі витрати не співставні з обсягом і змістом наданих послуг.

При цьому, суд дослідив питання обґрунтованості витрат та врахував, що справа також не обтяжена великою кількістю доказів, які б потребували вивчення, відтак, не є складною і підготовка до її розгляду, оскільки явно не потребувала значних затрат часу та зусиль професійного адвоката. У детальному описі робіт, наданому адвокатом відповідачу, викладено виконані адвокатом послуги, а саме: здійснення попереднього консультування щодо порушених прав Клієнта, виконання усного аналіз спору та наданих Клієнтом документів, зокрема: аналіз позовної заяви з додатками, складання та направлення заяв по суті, зокрема: відзиву на позовну заяву від 20.12.2022 року, пояснень по справі від 01.02.2023 року, заперечень щодо проведення повторної експертизи від 06.12.2023 року, здійснення супроводження справи в суді першої інстанції, яке включає: моніторинг руху справи, забезпечення зв`язку з судом, підготування процесуальних заяв, зокрема було подано: заяву про ознайомлення з матеріалами справи від 06.12.2022 року; клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату від 06.12.2022 року; заяву про продовження процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву від 06.12.2022 року; адвокатський запит до Державної прикордонної служби України від 14.12.2022 року; клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату від 22.12.2022 року; клопотання про витребування доказів від 20.12.2022 року; клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 28.09.2023 року; клопотання про проведення судового засідання без участі від 06.02.2024 року; клопотання про розгляд справи без участі від 18.03.2024 року

При цьому, за вказані послуги відповідачем було сплачено адвокату 15 000 грн., однак часу, затраченого адвокатом на виконання таких дій, у детальному описі не відображено.

Окрім того, фактично по справі було проведено одне судове засідання 28.02.2024 року із застосуванням засобів технічної фіксації, у якому приймали участь представники сторін, всі інші, як підготовчі, так і судові засідання, були або зняті з розгляду, або відкладалися, зокрема, за клопотаннями представників позивача та відповідача, або були проведені за відсутності сторін та їх представників, які надавали відповідні заяви про розгляд справи без їх участі. Суд також звертає увагу, що тривалий час, а саме з 28.02.2023 року по 21.09.2023 року провадження по вказаній справі було зупинено на час проведення товарознавчої експертизи.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи предмет позову, обсяг роботи та кількості годин, необхідних, з точки зору суду, для її виконання фахівцем у галузі права, з урахуванням зібраних та наданих суду доказів, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, оцінюючи в тому числі й необхідність та розумність таких витрат, суд вважає, що заявлена сума у розмірі 23 000,00 грн. не є співмірною, а відтак доходить висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 15 000,00 грн., що за даних обставин справи, приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, буде справедливим та співмірним відшкодуванням таких витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 89, 133, 137, 141, 247, 270, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Індюкової Тетяни Володимирівни про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 205/6721/22 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Федотова В.М.