Справа №751/9934/23
Провадження №2/751/298/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

при секретарі Шевченко А.О.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , якому просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 318701,54 грн, заподіяну внаслідок пошкодженого в результаті ДТП 20.07.2022 автомобіля марки «BMW Х5», р.н. НОМЕР_1 та послуги евакуатора в сумі 2500 грн, 100000 грн моральної шкоди, 2400 грн витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, 8000 грн витрат на правничу допомогу.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником автомобіля марки «BMW Х5», р.н. НОМЕР_1 . 20.07.2022 відповідач ОСОБА_3 заволодів її автомобілем та о 21 год 27 хв у м. Чернігові по вул. Незалежності, 3 скоїв ДТП, у результаті якої її транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.08.2022 відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 17.08.2022, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «BMW Х5», р.н. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП 20.07.2022, станом на дату оцінки складає 318701,54 грн. Отже, матеріальна шкода, заподіяна їй в результаті пошкодження автомобіля внаслідок ДТП складає 318701,54 грн, а з урахуванням витрат за послуги евакуатора 2500 грн складає 321201,54 грн. Вказує, що у зв`язку зі шкодою її майну, заподіяною відповідачем, їй була заподіяна також моральна шкода, яка виразилась у тому, що вона з 20.07.2022 по даний час позбавлена можливості користуватися автомобілем, необхідним для вирішення питань, пов`язаних з роботою; вона втратила можливість доставляти автомобілем дітей до дитячого закладу та школи; у неї порушився звичайний спосіб життя та спілкування з рідними і друзями; стала знервованою, погано спить, це призвело до напружених стосунків з чоловіком та дітьми; вона вимушена звертатись до правоохоронних органів, експертів, нотаріусів та адвокатів. З огляду на викладене, моральну шкоду оцінює у 100000 грн.

Ухвалою судді від 10.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначеного справу до судового розгляду.

23.11.2023 відповідач надав до суду заяву про зупинення провадження по справі, оскільки він проходить військову службу за призовом в Державній прикордонній службі України (а.с. 74).

02.04.2024 позивач надала клопотання про збільшення позовних вимог, в якому просить додатково стягнути з відповідача на її користь компенсацію на загальну суму 194951,20 грн (а.с. 102-103).

У судовому засіданні 14.02.2024 позивач позов підтримала, просила його задовольнити. У подальші судові засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Відповідач у судовому засіданні 19.03.2024 просив зупинити провадження у справі, оскільки він проходить військову службу за призовом та надати час для звернення за правовою допомогою.

19.03.2024 у судовому засіданні протокольною ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено, в іншій частині клопотання задоволено, надано час для отримання правової допомоги.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі з підстав його перебування у складі Збройних Сил України, надані в обґрунтування клопотання докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання з таких мотивів.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2002-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжено та який діє по теперішній час.

Пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворень відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Звертаючись з клопотанням про зупинення провадження у справі відповідач надав Довідку начальника відділу кадрів в/ч НОМЕР_2 та Витяг з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.06.2022 № 272-ОС, відповідно до якого зараховано до списків особового складу загону, на всі види забезпечення, призначено на посаду та вважати таким, що приступив до виконання службових обов`язків з 15.06.2022 гр. ОСОБА_3 , який прибув для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період з ІНФОРМАЦІЯ_2 , майстром відділення інженерного забезпечення прикордонної застави вогневої підтримки та інженерного забезпечення (а.с. 75, 76).

Згідно відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12.02.2024, ОСОБА_3 дійсно проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 15.06.2022. У разі незастосування у заходах охорони державного кордону військовослужбовець має можливість як відповідач прибувати до Новозаводського районного суду м. Чернігова для проведення судових засідань у справі (а.с. 92)

Враховуючи викладене, відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин його перебування у складі ЗСУ у військовій частині, яка виконує бойові завдання у зоні бойових дій та бере безпосередню участь у бойових діях або у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, перебуваючи безпосередньо на лінії бойового зіткнення з противником, що б перешкоджало відповідачу користуватись процесуальними правами сторони у цивільній справі.

Норма п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України може бути застосована судами при вирішенні питання про зупинення провадження у справі лише у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових фомувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2023 у справі № 380/7845/21.

Отже, обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі.

У наступні судові засідання відповідач, будучи належним чином повідомленим, не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзив на позов не надав.

У судовому засіданні 02.04.2024 представник позивача позов, з урахуванням збільшених позовних вимог, підтримав, просив задовольнити. У подальшому до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити. А також надав письмове клопотання з проханням накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, активи та пасиви, рахунки, у тому числі приховані, відповідача ОСОБА_3 з метою якнайшвидшого погашення заборгованості (а.с. 108, 109-110).

Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалює рішення у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Щодо заявленого клопотання представника позивача про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, активи та пасиви, рахунки, у тому числі приховані, відповідача ОСОБА_3 з метою якнайшвидшого погашення заборгованості, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

За змістом ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб

Забезпечення позову допускається якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, зокрема: накладення арешту на майно можливе лише в межах суми стягнення.

При вирішенні питання про забезпечення позову у заявлений позивачем спосіб, суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги: чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірність утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів правам та охоронюваним законом інтересам осіб, що не є учасниками даного процесу.

Виходячи з наведеного та зі змісту п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, суд вважає, що позивачем не наведено вмотивованого обґрунтування, що саме цей вид заходу забезпечення позову необхідно вжити, та що невжиття такого заходу ускладнить або унеможливить виконання рішення суду. Також позивачем не надано доказів в обґрунтування співмірності виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, зокрема, не надано доказів про те чи зареєстровано за відповідачем нерухоме або рухоме майно, доказів вартості цього майна, не доведено в чому існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду і чи є вона реальною.

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 16.07.2021, власником автомобіля «BMW Х5», р.н. НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 (а.с.53).

20.07.2022 о 21 год 27 хв у м. Чернігові по вул. Незалежності, 3 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «BMW Х5», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . У результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, власнику завдано матеріальні збитки.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.08.2022 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 13-16).

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, наявність вини в діях ОСОБА_3 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу № 169 від 17.08.2022, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу автомобіля легкового «BMW Х5», р.н. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП 20.07.2022, прийнята рівною його ринковій вартості без урахування пошкоджень отриманих у ДТП, станом на дату оцінки 17.08.2022 складає 318701,54 грн (а.с. 17-25)

Опис пошкоджень ТЗ та необхідних робіт по їх усуненню підтверджується Актом технічного огляду транспортного засобу та ремонтною калькуляцією до нього (а.с. 26-49).

За вказане автотоварознавче дослідження ОСОБА_1 сплатила 2400,00 грн (а.с. 56).

Відповідно до положень ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і шляхом відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом ст.ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а за шкоду, завдану в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною 5 ст.1187 ЦК України визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем відзив на позов не подано, а також не надано доказів щодо сплати матеріальної шкоди, не спростовано її розміру, а тому суд виходить з об`єму наданих позивачем доказів, відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України та вважає доведеним, що розмір матеріального збитку, завданого власнику «BMW Х5», р.н. НОМЕР_1 , становить 318701,54 грн.

Оскільки позивачем належними доказами (квитанцією) не підтверджено сплату за послуги евакуатора у сумі 2500 грн, а також не надано обґрунтованих розрахунків нарахованих компенсацій на загальну суму 194951,20 грн, суд доходить висновку про відмову у задоволенні вказаних вимог.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд доходить наступного висновку.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я та в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням викладеного, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнала позивач у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, характеру немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у особистому житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд доходить висновку, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок протиправної поведінки відповідача, слід визначити у розмірі 30 000 грн, що буде відповідати принципу розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.ч. 6, 8, 9 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

17.08.2022 між ОСОБА_1 та адвокатом Романченком О.П. укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 57).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Романченком О.П..Є. долучений розрахунок витрат від 08.11.2023 та квитанція № 1163949 від 17.08.2022 на суму 8000 грн (а.с. 59, 63).

Крім того, позивачем сплачено 2400,00 грн за проведення автотоварознавчого дослідження (а.с. 56). Клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та на оплату послуг експерта зі сторони відповідача не надходило. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10400 (8000+2400) грн витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову до суду, заявлені дві вимоги: майнового (на загальну суму 516152,74 грн) та немайнового (на суму 100000,00 грн) характеру, за які позивач повинна була сплатити судовий збір 5161,53 грн та 1073,60 грн відповідно.

Оскільки позивач на підставі ухвали судді від 10.11.2023 звільнена від сплати судового збору, у відповідності до п. 3 ч. 1, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову у справі, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 3509,10 грн, виходячи з розрахунку: (318701,54/516152,74*5161,53) та (30000/100000*1073,60).

На підставі викладеного, ст.ст. 11, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 95, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 318701 (триста вісімнадцять тисяч сімсот одну) грн 54 коп, у відшкодування моральної шкоди 30000 грн (тридцять тисяч) грн 00 коп, 2400 (дві тисячі чотириста) грн 00 коп витрат, понесених за проведення експертного автотоварознавчого дослідження та 8000 (вісім тисяч) грн 00 коп витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір на користь держави (ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код , банк отримувача Казначейство України, розрахунковий рахунок UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) у розмірі 3509 (три тисячі п`ятсот дев`ять) грн 10 коп.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівської апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 26.04.2024.

Головуючий - суддя І. В. Яременко