Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А., при секретарі - Красноноженко Л.О., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Кредитні ініціативи", третя особа - Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту зі спадкового майна ,-

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту зі спадкового майна , в якому просить зняти арешт з 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , належної на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений постановою державного виконавця Центрального ВДВС Миколаївського міського управління юстиції № 18677759 від 23 липня 2010 року. Судові витрати покласти на позивача.

В обгрунтування позову посилається на те, що постановою державного виконавця Центрального ВДВС від 23.07.2010 року на підставі виконавчого листа № 2-1-36 , виданого 29.10.2009 рок уЦентральним районним судом м.Миколаєва, накладено арешт на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , належної на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20.03.2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було зареєстрвоано спадкову справу № 70410518, інші спадкоємці відсутні. Проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з наявністю арешту, накладеного органом ДВС на спадкову частку квартири. В зв`язку з закінченням виконавчого провадження органи ДВС не мають можливості самостійно зняти арешт з вказаного мйана.

Обтяження (арешт)частки квратири перешкоджає їй в оформленні спадщини, іншим шляхом відновити порушені прваа вона не має можливості.

10 січня 2024 року до канцелярії суду від представника відповідачаТОВ "Кредитні ініціативи" надійшов відзив на позовну заяву в якому представник зазначив , що позов вважає безпідставним та у задоволені заявлених позивачем вимог просить відмовити за безпідставністю. Розгляд справи проводити у відсутності представника відповідача.

В обгрунтування своїх заперечень посилаються на те, що Товариство вперше дізналося з отриманих від суду матеріалів про смерть ОСОБА_2 , що трапилася 13.11.2022 року. Зазначає, що не зрозуміло, що це за виконавчий лист 2-1-36 від 29.10.2009 року і що за сторони убли у цьому виконавчому провадженні.У Постанові суду від 09.11.2020 року також відсутнє посилання на справу за цим номером.

Щодо виконавчого листа № 490/1517/14-ц, то він пред`явлений до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М., за яким 03.03.2023 року відкрито виконавче провадження ВП № 71194205. 30 березня 2023 року у межах ВП 71194205 приватним виконавцеем Химич О.М. винесено Постанову про арешт майна боржника , якою наклалдено арешт в тому числі на сіпрний об`єкт, який є чинний на теперішній час.

15.09.2023 року по ВП 71194205 приватним викконавцем винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження, в зв`язку зі смертю боржника на підстиаві п.3 ч.1 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження".

Проте позов заявлений лише щодо зняття арешту, накладеного постановою ВДВс в 2010 році.

Крім того, до матеріалів позову не додана постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, отже не доведено порушення прав позивача в вз`язку з наявністю оспорюваного арешту. Також серед матеріалів позову відсутня відмова органу ДВС щодо зняття арешту з вказаного майна.

Стороною відповідача визнається той факт, що між ОСОБА_2 та ЗАТ "Промінвестбанк" 03.09.2003 року був укладений кредитний договір № 26-СК, по якому 17.12.2012 року правонаступник кредитора ПАТ "Промінвестбанк" відступило право вимоги ТОВ "Кредитні ініціативи". Позичальник належним чином свої зобов`язання за кредитним договром не виконував.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2023 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

Ухвалою суду від 28.11.2023 справу прийнято до провадження та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначити проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 01 лютого 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено цивільну справу до розгляду по суті.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, просила про задоволення позову.

Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємні обов`язки сторін.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 з 17.04.2006 року зазначено ОСОБА_2 , також співвласниками вказаної квратири є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ( по 1/4 частки ха кожним) - на підставі Свідоцтва про право власнсоті на житло від 17.04.2006 року, виданого Адміністрацією Центрального району виконавчого комітету ММР.

27.07.2010 року за реєстраційним номером 10069753 зареєстровано обтяження 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить власнику ОСОБА_2 , на підставі Постанови 18677759 від 23.07.2010 року Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ.

Позивачка була дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки приватного нотаріуса Миколаївського МНО від 20.11.2023 року, єдиним спадкоємцем , який прийняв спадщину, на все майно після смерті ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 .

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 18.06.2020 року, зміненим Постановою у справі № 490/1517/14-ц Миколаївського апеляційного суду від 09.11.2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 задоволено частково позовні вими про стягнення заборгованості за кредитним договром. Стягнути з ОСОБА_2 (проживаючого за адресою: квартира АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» проценти згідно з статтею 625 ЦК України у сумі 4329 (чотири тисячі триста двадцять дев`ять), 75 дол. США, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судовий збір у розмірі 865 грн. 03 коп. в обох судових інстанціях. Відмовлено в частині вимог про стягнення пені.

Судом установлено, що 03 вересня 2003 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) (далі Банк) та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 26-СК, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит на споживчі цілі (купівлю житла ) у розмірі 30 000 доларів США, з процентною ставкою 14 % річних, які зобов`язався повертати частинами згідно графіка (додаток 1), який є невід`ємною частиною цього договору, з кінцевим терміном повернення 31 серпня 2010 року. В подальшому в договір вносилися зміни.

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого Банк відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за кредитними договорами, укладеними між Банком та фізичними особами. Згідно із зазначеним договором відбулося відступлення права вимоги й за кредитним договором від 03 вересня 2003 року, укладеним між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_2 .

Відповідно до розрахунку, станом на 01 грудня 2013 року загальна заборгованість ОСОБА_2 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» становила 173786 грн. 69 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 15 700, 51 дол. США, що еквівалентно на 01 грудня 2013 року - 125 494, 18 грн., процентам 4 329,75 дол. США, що еквівалентно 34 607, 69 грн., пені 1 712,10 дол. США, що еквівалентно 13 684, 82 грн.

При цьому з вказаних судових рішень вбачається, що кредитор саме за цим кредитним договром вперше звернувся до суду з вимогами до ОСОБА_2 , про стягнення усієї суми заборгованості 05 лютого 2014 року до Центрального районного суду м.Миколаєва .

Тому арешт, накладений постановою ВДВС від 23.07.2010 року, поза розумним сумнівом, не стосується виконавчого листа, виданого судом за наслідоками розгляду цивільної справи № 490/1517/14-ц, на яку як на підставу своїх заперечень посилається відповідач.

Ухвалою у справі № 490/1517/14-ц від 19 лютого 2024 року Центрального районного суду м. Миколаєва задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про заміну сторони боржника його правонаступником у виконавчому листі . Судом встанволено, що 19.03.2021 року Центральним районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 26-СК від 03.09.2003 року в розмірі 4329,75 доларів США. 19.03.2021 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 490/1517/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 4329,75 доларів США. 15.09.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Химичем О.М. винесено постанову у виконавчому провадженні № 71194205 про закінчення виконавчого провадження, якою виконавче провадження закінчено у зв`язку зі смертю боржника на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Як вбачається з вказаної ухвали суду, судом досліджено лист приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Чорної Л.С. від 20.11.2023 року згідно якого повідомлено, що згідно з матеріалами спадкової справи № 39/2023 спадкоємцем на все рухоме та нерухоме майно, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є дружина спадкодавця ОСОБА_1 .

Отже, замінено сторону боржника у виконавчому листі № 490/1517/14-ц виданому 19.03.2021 року , ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його правонаступника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (пункт 6 частини першої статті 24Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору (пункт 5 частини першої статті 2Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду викладеному в постанові від 22 березня 2023 року по справі № 463/6829/21-ц (провадження № 61-12264св22).

Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкоємця на таке майно та перевірки відсутності заборон або арешту цього майна.

Згідно з підпунктом 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Таким чином, суд дійшов висновку, що прийнявши спадщину після смерті чоловіка, позивач вважається власником з моменту її відкриття, однак, у зв`язку з наявністю арешту, позивач не може реалізувати своє право на її оформлення.

Наявність протягом тривалого часу (понад 13 років) нескасованого арештів на майно померлого спадкодавця позивачки, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку зацікавлених осіб, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Суд наголошує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинне призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Згідно ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, дія обтяження та арешту на спірну частку квартири та внесення відомостей про його обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, порушує права позивача як власника спірної нерухомості, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому суд враховує, що таке скасування арешту саме в межах позовних вимог жодним чином не призведе до порушення прав відповідача, який має можливість ( та за встановлених судом обставин вже скористався таким правом) захистити своє порушене майно право на стягнення кредитної заборгованості у межах виконавчого провадження за виконавчим листом у справі № 490 /1517/14-ц.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду

Керуючись ст. ст. 18, 79-81, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ТОВ "Кредитні ініціативи", третя особа - Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту зі спадкового майна - задовольнити.

Припинити чинність обтяження реєстраційний номер 10069753 нерухомого майна, а саме 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , належної на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом скасування арешту, накладеного постановою державного виконавця Центрального ВДВС Миколаївського міського управління юстиції № 18677759 від 23 липня 2010 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18.04.2024 року

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО