_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/2139/20
Провадження № 2-др/947/70/24
Київський районний суд м.Одеси у складі:
Головуючого судді Куриленко О.М.,
за участю секретаря Сопової А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі № 947/2139/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог Управління Державного-архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області та ОСОБА_3 про усунення небезпеки життю та здоров`ю, загрози заподіяння матеріальних збитків, усунення перешкод у користуванні власним майном шляхом знесення самочинного будівництва,
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням суду від 02.04.2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, проте в рішенні суду не вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
Представник заявника (позивача) ОСОБА_1 ОСОБА_4 у судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити.
Третя особа - ОСОБА_3 просив задовольнити заяву.
Інші сторони по справі в судове засідання не з`явились, сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Суд, ознайомившись з матеріалами справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог Управління Державного-архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області та ОСОБА_3 про усунення небезпеки життю та здоров`ю, загрози заподіяння матеріальних збитків, усунення перешкод у користуванні власним майном шляхом знесення самочинного будівництва задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 усунути небезпеку життю, здоров`ю, заподіянню матеріальних збитків, усунути перешкоди у користуванні власним майном ОСОБА_1 шляхом знесення самочинно побудованої прибудови, позначеної літ. Б на технічному паспорті від 25.05.2016 року, до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , розташованої на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , за власний рахунок та власними силами. У випадку відсутності або відмови Відповідача, знесення самочинної прибудови провести силами та за рахунок позивача з компенсацією витрат позивача матеріалами від розбирання прибудови. Усунути негативні наслідки самочинного будівництва шляхом зобов`язання ОСОБА_2 : - звільнити ділянку, прилеглу до стіни будинку позивача від будівельного сміття; - надати позивачу доступ для усунунення за рахунок позивача негативних наслідків самочинного будівництва шляхом проведення ремонтних робіт стіни будинку позивача та облаштуванню вимощення вздовж стіни будинку позивача, яка безпосередньо межує з земельною ділянкою ОСОБА_5 ; зобов`язати ОСОБА_2 за власний рахунок облаштувати відвід опадів вздовж огорожі позивача та обладнати дах будинку відповідача водостічною системою, для запобігання стікання опадів з буднику відповідача на земельну ділянку позивача. В решті позовних вимог, - відмовлено.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;3) судом не вирішено питання про судові витрати;4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. 2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 5.Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ухвалою суду від 12.02.2020 року про залишення позову без руху, судом визначено загальну суму судового збору у даній справі, яка становила 2522, 40 гривень (за три вимоги немайнового характеру 840,80 х 3).
Матеріали справи містять копію дублікату квитанції, відповідно до якого ОСОБА_1 сплатила судовий збір у сумі 2522,40 гривень (а.с. 43).
Оскільки позов задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 1681,60 гривень.
Крім того, позивачем сплачено судовий збір за призначення експертизи по справі, який складає 420,40 гривень та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Позивач просить також стягнути з відповідача 2521,19 гривень - залишок коштів між сумою оплати за проведення судової будівельно-технічної експертизи.
Крім того, позивачем надано поштові квитанції, які підтверджують понесені витрати під час розгляду справи, а саме 48,80 грн. - оплата за поштове відправлення позовної заяви; 49,01 грн. - оплата за поштове відправлення клопотання експерта; 60 грн. - оплата за поштове відправлення клопотання експерта.
Ці витрати також слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», що закріплено ч.4 ст.62 ЦПК України.
Поняття терміну адвокат врегульоване п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», відповідно до якої адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Положенням ч.ч. 1, 4 ст.17 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.
Інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи.
Підстави для здійснення адвокатської діяльності визначені ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 року по праві № 820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з Іншими суб`єктами права.
При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, 02 червня 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги.
Згідно Акту від 03.04.2024 року про виконання Договору про надання правової допомоги, відповідно до якого гонорар адвоката в період з 29.01.2024 року по 02.04.2024 року складає 2000 гривень
Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.
Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; - суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; - суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) з врахуванням критеріїв ч. ч. 5-7, 9 ст.129 ГПК України, може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення
Таким чином, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.
Разом з цим, відповідач не скористалась своїм правом, з клопотанням про зменшення витрат або запереченнями щодо поданої заяви до суду не зверталась.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.133, 137,141,142, 270 ЦПК України, суд -
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №947/2139/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог Управління Державного-архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області та ОСОБА_3 про усунення небезпеки життю та здоров`ю, загрози заподіяння матеріальних збитків, усунення перешкод у користуванні власним майном шляхом знесення самочинного будівництва задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у справі № 947/2139/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог Управління Державного-архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області та ОСОБА_3 про усунення небезпеки життю та здоров`ю, загрози заподіяння матеріальних збитків, усунення перешкод у користуванні власним майном шляхом знесення самочинного будівництва.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення додаткового судового рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же термін з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Куриленко О. М.