Справа № 186/592/24
Провадження № 2-о/0186/26/24
У Х В А Л А

30 квітня 2024 року м. Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Кривошея С.С. розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя. Заява була подана до суду через систему «Електронний суд».

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 Сімейного кодексу України.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України.

При цьому, ч.3 ст.293 ЦПК України передбачено, зокрема, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Згідно вимог ч.ч. 3, 4 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду спільну заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Разом з тим, пунктом 8 постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.109 СК подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Ухвалою судді від 22 квітня 2024 року заява ОСОБА_1 була залишена без руху, так як вона була подана останньою з порушенням вищезазначених норм законодавства України, а саме заявниця одноособово звернулася до суду із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, при цьому ч.3 ст.293 ЦПК України передбачає, що така заява подається спільно з іншим із подружжя та підписується обома заявниками. Крім того, ні заява про розірвання шлюбу за заявою подружжя, ні додані до неї документи, не містили доказів, що у подружжя від шлюбу є неповнолітні діти. Також заявницею не було додано до заяви письмовий договір про те, з ким будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братимуть заявники, з зазначенням умов здійснення права на особисте виховання дітей, а також договір між подружжям про розмір аліментів на дитину, який має бути нотаріально посвідчений. Заявниці було надано строк для усунення недоліків п`ять днів з моменту отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Вищезазначена ухвала була направлена 23 квітня 2024 року заявниці в її електронний кабінет в системі «Електронний суд», та отримана останньою 23 квітня 2024 року о 13 год. 10 хв., що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, яка знаходиться в матеріалах справи.

24 квітня 2024 року судом було отримано через систему «Електронний суд» від заявниці ОСОБА_1 заяву, в якій вона прохала суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , так як вони спільного господарства не ведуть, живуть окремо, дітей не мають.

Враховуючи вищезазначену заяву ОСОБА_1 , приходжу до висновку, що остання недоліки поданої нею 16 квітня 2024 року заяви про розірвання шлюбу за заявою подружжя, зазначені в ухвалі судді від 22 квітня 2024 року, станом на 30 квітня 2024 року не усунула.

Крім того, як зазначає заявниця ОСОБА_1 у заяві, яка подана нею 24.04.2024 року, вони з ОСОБА_2 спільних дітей не мають, а тому заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, фактично не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Враховуючи викладене, вважаю, що заявниці слід звернутись до суду у позовному провадженні в порядку ст.110 Сімейного кодексу України.

Суддя застосовує аналогію закону, так як главами 1 та 2 розділу IV ЦПК України прямо не врегульовано дії судді при подачі до суду заяви, яка не відповідає вимогам ЦПК.

У відповідність ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами вважаю за необхідне визнати заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, не поданою та повернути її з доданими документами заявниці. Також вважаю за необхідне повернути заявниці ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 605,60 грн. через систему GOVPAY24 16 квітня 2024 року, квитанція №8205-5106-7638-2938.

На підставі викладено, керуючись ч.3 ст.185 ЦПК України, - суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, неподаною та повернути її з доданими документами заявниці.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці смт. Біловодськ, Біловодського району, Луганської області, РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, через систему GOVPAY24 16 квітня 2024 року, квитанція №8205-5106-7638-2938.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя С.С. Кривошея