Справа № 739/2816/23
Провадження № 2-др/739/3/24
26 квітня 2024 року м. Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді - Іващенка І.К.,
за участю секретаря судового засідання - Шкурат О.Г.,
відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,
розглянувши заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвоката Рязанець А.А. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №739/2816/23,-
Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29.03.2024 року відмовлено у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з батьком та задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 .

10.04.2023 представник позивача ОСОБА_2 адвокат Рязанець А.А. звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат пов`язаних з отриманням правової (правничої) допомоги у сумі 14400,00 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Звертає увагу суду на те, що у відповідності ст.. 141, 246 ЦПК України їм під час судових дебатів в судовому засіданні 29.03.2024 року повідомлено суд про те, що у зв`язку з необхідністю обрахування кількості участі адвоката в усіх судових засіданнях у справі він не може подати докази, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат до закінчення судових дебатів, а тому заявляв про те, що такі докази будуть надані разом із заявою про ухвалення у справі додаткового судового рішення.

До заяви про постановлення у справі додаткового рішення адвокатом Рязанцець А.А. надані: фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи в суді першої інстанції, що становить 14 400,00 гривень та підтверджується актом про надання послуг № 88/23 від 30.03.2024 року, підписаний сторонами з додатком про детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, додаток № 1 від 25 грудня 2023 року до договору № 88/23 про надання правничої допомоги, квитанції № 003 від 30.03.2024 про оплату наданих послуг позивачем ОСОБА_2 в сумі 14400,00 грн.

Ухвалою судді Новгород-Сіверського суду Чернігівської області від 12 квітня 2024 року призначено судовий розгляд на 26 квітня 2024 року об 11:00 години.

Представник позивача за зустрічним позовом та позивач за зустрічним позовом в судове засідання не з`явилися, надали заяву провести розгляд справи без їх участі та просили ухвалити додаткове рішення про вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме: витрат пов`язаних з отриманням правової (правничої) допомоги у сумі 14400,00 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, в зв`язку з безпідставністю вимог.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30.09.2009 № 23-рп/2009, в якому зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Аналогічні правила застосовуються до визначення витрат на проведення експертизи та залучення експерта (постанови Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі № 200/10535/19-а, від 18 березня 2021 року у справі № 520/4012/19, від 23 квітня 2021 року у справі № 521/15516/19, від 14 червня 2021 року у справі № 826/13244/16).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані:

- договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше);

- документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження);

- а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг (постанова Верховного Суду від 27.07.2021 у справі № 671/1957/20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (правова позиція Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Із матеріалів справи вбачається, що згідно акту про отримання правової допомоги від 30 березня 2024 року та детального опису робіт виконаних адвокатом до акту № 88/23 встановлено, що у відповідності до договору № 88/23 від 25.12.2024 адвокат Рязанець А.А. та клієнт ОСОБА_2 узгодили правову допомогу під час підготовки та направлення зустрічного позову до суду та вирішення справи № 739/2816/23 в Новгород-Сіверському районному суді Чернігівської області вартістю за кожну окрему дію, а саме складання заяв, клопотань 500,00 гривень., складання зустрічної позовної заяви 2400,00 гривень, участь в судовому засіданні за участю сторін в приміщенні суду 2400,00 гривень.

Згідно квитанції № 003 від 30.03.2024 року гонорар адвоката Рязанець А.А. сплачений клієнтом ОСОБА_2 в сумі 14400,00 гривень.

Виходячи з зазначеного вище, заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 400,00 грн, на переконання суду, є завищеними і такими, що не є співмірними з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому, враховуючи складність справи, вчинені адвокатом процесуальні дії, витрачений час на надання правової допомоги, суд вважає, що стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 підлягають витрати на правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.

Також судом не вирішено питання про вимоги щодо стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом витрат по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 гривень, які також підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 133, 137, 141 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвоката Рязанець А.А. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №739/2816/23 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7000,00 (сім тисячі) грн витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1073,60 грн витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: І.К. Іващенко