Справа № 331/4296/20
Провадження № 4-с/331/21/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Яцун О.О.,

за участю секретаря судового засідання Крамаренко В.В.,

скаржника ОСОБА_1 ,

приватного виконавця Шавлукової З.А.,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Запоріжжі матеріали скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни, заінтересовані особи: Концерн «Міські теплові мережі», ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

07 березня 2024 року до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_1 , яка була уточнена заявником 18 березня 2024 року шляхом надання уточненої скарги (а.с.10-11), на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що у Жовтневому районному суді міста Запоріжжя перебуває справа № 331/4296/20 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Заявник стверджує, що 05 березня 2024 року їй стало відомо із повідомлення банку про те, що на її пенсійну банківську картку, на яку 20 числа кожного місяця нараховується пенсія, накладено арешт приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою З.А., на підставі постанови про відкриттям виконавчого провадження від 27.12.2023 року. 15 березня 2024 року їй стало відомо із мережі Інтернет про наявність Постанови про арешт коштів боржника від 01.03.2024 року, в якій зазначено, що приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою З.А. при примусовому виконанні виконавчого листа № 331/4296/20, виданого 25.03.2023 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості за надані послуги у розмірі 19179 грн. 57 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 746 грн. 21 коп. (всього у розмірі 19925 грн. 78 коп.) постановлено накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електрони і гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 22407 грн. 36 коп., у тому числі винагорода приватного виконавцю у розмірі 1992 грн. 58 коп. та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 489 грн. 00 коп.

У скарзі заявник вказує, що до теперішнього часу їй в установлений законом спосіб не надано жодної копії документів виконавчого провадження, а саме: зазначеної вище Постанови про арешт коштів боржника від 01.03.2024 року, Постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчого листа та інших матеріалів виконавчого провадження, в порушення ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» ні за адресою, зазначеною у виконавчому провадженні, ні вручені особисто заявнику.

Заявник також зазначає, що банківська картка, на яку накладено арешт, є пенсійною (рахунок НОМЕР_1 , який відкритий в АТ «ПУМБ»), на яку нараховується пенсія. При цьому, 07 березня 2024 року нею була направлена поштою на адресу приватного виконавця довідка з банку про те, що вказаний рахунок відкритий для зарахування пенсії, проте, до цього часу арешт з даного рахунку приватним виконавцем не знятий.

Заявник ОСОБА_1 вважає дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А. неправомірним та просить зняти арешт з пенсійного рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ «ПУМБ».

Посилаючись на зазначені вище обставини, заявник просить суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А., скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.12.2023 року, постанову про арешт коштів боржника від 01.03.2024 року та зобов`язати приватного виконавця зняти арешт з пенсійного карткового рахунку НОМЕР_1 в АТ «ПУМБ».

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 19 березня 2024 року відкрито провадження у справі за скаргою та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.16).

22 березня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою З.А. було надіслано до суду через систему «Електронний суд» відзив на скаргу, в якому приватний виконавець просить суд у задоволенні скарги відмовити з підстав її необґрунтованості та правомірність дій приватного виконавця (а.с.25-30).

05 квітня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою З.А. через систему «Електронний суд» було надано суду додаткові пояснення по справі, при цьому, приватний виконавець зазначає про інші обставини, що мають значення по справі, та просить розглянути справу без її участі (а.с.41-43).

08 квітня 2024 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про доручення до матеріалів справи письмових доказів (а.с.49-64).

17 квітня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою З.А. через систему «Електронний суд» подано до суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначено інші обставини, що мають значення по справі, та приватний виконавець просить розглянути справу без її участі (а.с.77-79).

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 і заінтересована особа ОСОБА_2 підтримали скаргу та надали пояснення, аналогічні викладеним у скарзі.

Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Шавлукова З.А. у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання була повідомлена судом своєчасно та належним чином (а.с.68), про причини неявки суд не повідомила. Проте, приватний виконавець надіслала на адресу суду заяву про розгляд скарги без її участі, просить суд у задоволенні скарги відмовити (а.с.77-78).

Представник стягувача - Концерну «Міські теплові мережі» у судове засідання також не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с.69).

Судом встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 09 лютого 2021 року позов Концерну «Міські теплові мережі» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.10.2014 року по 31.08.2020 року в сумі 54034 (п`ятдесят тисяч тридцять чотири) гривні 48 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір в розмірі 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривня 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір в розмірі 700 (сімсот) гривень 67 копійок.

Згодом, ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 01 листопада 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду, було задоволено.

Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 09 лютого 2021 року у справі № 331/4296/20 ( провадження № 2/331/409/2021) за позовом Концерну « Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, скасовано.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 12 жовтня 2022 року позов Концерну «Міські теплові мережі» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 1 березня 2017 року по 31 серпня 2020 року в сумі 19179 (дев`ятнадцять тисяч сто сімдесят дев`ять) гривень 57 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 1 березня 2017 року по 31 серпня 2020 року в сумі 19179 (дев`ятнадцять тисяч сто сімдесят дев`ять) гривень 57 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір в розмірі 746 (сімсот сорок шість) гривень 21 копійка.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір в розмірі 746 (сімсот сорок шість) гривень 21 копійка.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 12 жовтня 2022 року було видано виконавчі листи (а.с.72, 88-89).

27 грудня 2023 року на підставі вищевказаного судового рішення від 12 жовтня 2022 року приватним виконавцемвиконавчого округу Запорізької області Шавлуковою З.А. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 331/4296/20, виданого 25.03.2023 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя по справі № 331/4296/20 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості в сумі 19179 грн. 57 коп. та судового збору в сумі 746 грн. 21 коп. (а.с.12, 88).

Щодо тверджень заявника ОСОБА_1 стосовно винесення постанови приватним виконавцем про відкриття виконавчого провадження від 27.12.2023 року, не направлення та неотримання нею копій даної постанови виконавця та інших документів виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1) ч.1, 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеногоу статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження,про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою,зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами,зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою,зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Разом з тим, постанова про відкриття виконавчого провадження, разом із постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постановою про стягнення з боржника основної винагороди були направлені 27 грудня 2021 року рекомендованим листом на адресу боржника, яку було зазначену у виконавчому документі: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Проте, надіслана приватним виконавцем Шавлуковою З.А. кореспонденція не була отримана заявницею та повернулася 29 січня 2024 року на адресу виконавця із відміткою поштового відділення «Укрпошти» - «за закінченням терміну зберігання» (а.с.45).

Отже, суд приходить до висновку, що дії приватного виконавця щодо винесенняпостанови про відкриття виконавчого провадження та направлення її копії боржнику ОСОБА_1 є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, а отже, в цій частині скарги, - в частині визнання дій приватного виконавця неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, солід відмовити, оскільки вони є безпідставними.

Щодо тверджень заявника ОСОБА_1 стосовно існування заборон на відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на територіях на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (первісна скарга від 07.03.2024 року), суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 10-2 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 2468-IX від 28.07.2022 року забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій.

Питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією визначені постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 року № 1364, абзацом третім пункту 1 якої передбачено, що до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій.

Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13 січня 2023 року внесено зміни до абзацу тринадцятого пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1364 від 06.12.2022 року, яким встановлено, що прирівнювання територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, до територій бойових дій не застосовується до зупинення вчинення виконавчих дій, заборони відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень у випадках, установлених пунктом 102 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за № 1668/39004.

Вся територія Запорізького району, а також місто Запоріжжя, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією на момент відкриття виконавчого провадження 27.12.2023року, входила до територій можливих бойових дій.

Враховуючи викладене, можна дійти висновку, що встановлена абзацом п`ятнадцятим пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII заборона відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень не поширюється на включені до зазначеного Переліку територій можливих бойових дій.

Щодо тверджень заявника ОСОБА_1 стосовно неправомірності винесення приватним виконавцем Шавлуковою З.А. постанови про арешт майна заявника ОСОБА_1 від 01 березня 2024 року, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пункту 7) частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За правилами ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно статті 70 Закону з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Статтею 73 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується з разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Судом встановлено, що 01 березня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою З.А. було винесено постанову в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_4 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , якою було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.13).

Суд вважає, що постанову про арешт коштів боржника було винесено приватним виконавцем у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» задля забезпечення реального виконання боржником рішення, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках у банках та всіх інших рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

У постанові про накладення арешту на кошти боржника зазначено: «крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику».

Таким чином, приватний виконавець вказаною постановою визначив банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, визначених законодавством, перелік яких не містить обмежень щодо накладення арешту на рахунок, на який серед інших зарахувань здійснюється нарахування заробітної плати чи пенсії.

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

Виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону № 1404-VIII).

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 року у справі 756/1927/16-ц, провадження 61-10611св20.

Отже, суд приходить до висновку, що у зв`язку з прийняттям Акціонерним товариством «ПУМБ» постанови про накладення арешту на рахунки боржника ОСОБА_1 від 01.03.2024 року в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_4, рахунок, на який накладено арешт, не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Разом з тим, 10 квітня 2024 року на адресу приватного виконавця Шавлукової З.А. надійшла довідка, яка видана Акціонерним товариством «ПУМБ», згідно якої рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 , є пенсійним та використовується для зарахування пенсійних виплат (а.с.83).

В той же час, Акціонерне товариство «ПУМБ», на яке нормами статті 52 Закону № 1404-VIII покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на вищезазначеному рахунку виконало, оскільки вважав, що поточний рахунок № НОМЕР_1 не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до пункту 1) частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Також арешт може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Таких же висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Отже, приватний виконавець Шавлукова З.А., отримавши 10 квітня 2024 року повідомлення про те, що поточний рахунок НОМЕР_1 є пенсійним та використовується для зарахування пенсійних виплат, відповідно до пункту 1) частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», повинна була вирішитипитання щодо зняття арешту з коштів, що знаходяться на такому рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення скарги ОСОБА_1 , в частині зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А. зняти арешт з пенсійного карткового рахунку заявника ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного та керуючисьст.ст. 447, 448, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження»,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни, заінтересовані особи: Концерн «Міські теплові мережі», ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукову Заіру Арсенівну зняти арешт з пенсійного карткового рахунку НОМЕР_1 , відкритого в Акціонерному товаристві «Перший Український Міжнародний Банк» на ім`я ОСОБА_1 (фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Інформація про учасників справи, відповідно до п. 4) ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

стягувач: Концерн «Міські теплові мережі»,місцезнаходження: місто Запоріжжя, бульвар Гвардійський, будинок 137, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32121458;

скаржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

приватний виконавець: Шавлукова Заіра Арсенівна, місцезнаходження: місто Запоріжжя, вулиця Лермонтова, будинок № 6, офіс 106.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 25 квітня 2024 року.

Суддя О.О. Яцун