Справа № 717/32/24
Номер провадження2/717/66/24
18.03.2024 року селище Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого - судді Телешмана О.В.,
з участю секретаря судових засідань Глібіщук М.Л.,
позивач ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася, представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання з`явилася,
відповідач ОСОБА_3 в судове засідання з`явився.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на лікування та навчання дитини, суд -
Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав повністю, просить відмовити в задоволення позову повністю. Пояснив, що акт наданих послуг від 25 квітня 2023 року ПП Медичний центр «Меднеан» вже був предметом розгляду в суді і з приводу цього доказу вже було рішення суду. І за навчання він половину заплатив. До актів наданих послуг не додано чеків, які підтверджують факт оплати цих послуг позивачкою, хоча під час розгляду попереднього позову позивачка надавала квитанції та чеки про оплату послуг в реабілітаційному закладі.
Інші клопотання та заяви не надходили.
Інші процесуальні дії в справі не вчинялися.
Судом також встановлено, щ відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 від 23 лютого 2006 року та рішенням Кельменецького районного суду по справі №717/1344/18 від 19 листопада 2018 року, яким змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_3 та користь позивачки ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 згідно рішення Кельменецького районного суду по цивільній справі №2-545/12 від 11 жовтня 2012 року. З відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили. Вказана обставина стверджується копією рішення Кельменецького районного суду по справі №717/1344/18 від 19 листопада 2018 року.
Відповідач регулярно сплачував аліменти, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 09.02.2023 року та від 09.02.2024 року за АСВП №58141392.
Дитина ОСОБА_4 перебувала на амбулаторному (стаціонарному) лікуванні в ПП МЦ "МЕДНЕАН" в період з 03.10.2023 по 18 жовтня 2023 року із діагнозом сколіоз ІІІ ст., що підтверджується довідкою №0370 від 18.10.2023 року, виданою ПП Медичним центром "МЕДНЕАН".
В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд вважає, що позивачка та її представник не надали суд належних та допустимих доказів, які підтверджували ті обставини, що в зв`язку із захворюваннями дитина ОСОБА_4 потребує регулярних медичних обстежень, лікування, оздоровлення у санаторно-курортних закладах, прийому ліків, лікувальних процедур та занять, а також що у зв`язку з хворобою дитина потребує додаткових витрат на лікування.
Відповідно до ч.6 ст.95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Суд відхиляє доводи позивачки та її представниці та посилання на довідку лікаря ОСОБА_5 , копія якої досліджена судом, ставить під сумнів відповідність даної копії довідки оригіналу, та не бере даний доказ до уваги, так як в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 на пропозицію суду не надала оригінал даної довідки та пояснила, що лікар, який її видав не мав її видавати, оскільки він не був лікуючим лікарем дитини.
Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хворобою, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України відповідач ОСОБА_3 зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину.
Отже, між позивачкою та відповідачем склалися правовідносини з приводу утримання їх неповнолітньої дитини.
Суд вважає, що відповідач не приймав належної участі у додаткових витратах на утримання неповнолітньої дочки, тому ним порушені права позивачки.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні з позивачкою ОСОБА_1 зобов`язаний нести витрати на утримання дочки.
Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснив, що за змістом ст.185 Сімейного кодексу України передбачено участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом), визначаються у твердій грошовій сумі, оскільки йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати.
Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, а також повинен обґрунтовуватись відповідними документами. На відміну від аліментів, додаткові витрати носять несталий характер та пов`язані не з питання належного матеріального утримання дитини, а з передбачуваними/або не передбачуваними особливими обставинами того з батьків, з яким проживає дитина.
Згідно ч.1-4 ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати, а також наявність у відповідача двох інших малолітніх дітей, непрацездатної матері, матеріальне становище відповідача, який ніде не працює.
Так, дитина ОСОБА_4 отримала послуги у ПП „Медичний центр „МЕДНЕАН згідно довідки №0370 від 18.10.2023 року, виданою ПП Медичним центром "МЕДНЕАН" та актом надання послуг від 18.10.2023 року №18/10-23, проте позивачка та її представниця в порушення ст. 81 ЦПК України не надали суду належних та допустимих доказів, що даний вид послуг та дане лікування було призначено дитині за рекомендацією відповідного лікаря та медичними показання для такого виду лікування, а також не надано належних доказів, які підтверджують факт оплати позивачкою вказаних в акті послуг.
Також між Чернівецьким національним університетом імені Ю.Федьковича та позивачкою ОСОБА_1 укладено договір № 22-5 від 08.08.2023 року та договір про навчання у закладі вищої освіти №22-10/23 від 08.08.2023 року відповідно до яких за навчання у закладі вищої освіти дитина ОСОБА_4 .
Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Тому суд вважає, що дані витрати є витратами, викликаними особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини, зокрема продовження навчання з метою здобуття вищої освіти, і 50% даних витрат, а саме 6800 гривень слід стягнути з відповідача на користь позивачки.
Отже суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини слід задовольнити і стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6800 грн додаткових витрат на дитину.
Згідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи , що позивачка була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що із відповідача на користь держави слід стягнути 456 гривень 36 копійок судового збору, тобто пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі ст. ст. 141, 179 - 183, 184-186, 191 СК України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 430 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 ) про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень додаткових витрат на навчання дитини.
В частині позовних вимог ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 ) про стягнення додаткових витрат на лікування дитини відмовити.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 456 (чотириста п`ятдесят шість) гривень 36 (тридцять шість) копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 18.03.2024 року.

Суддя Телешман О.В.