Справа № 209/5296/23
Провадження № 2/209/151/24
РІШЕННЯ

Іменем України

18 березня 2024 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНФОРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1901377-А від 07.12.2022 року у розмірі 30217,50 грн., з яких 15300 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 14917,50 грн. - нараховані проценти, а також судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що 07.12.2022 року між ТОВ «СС ЛОУН» та відповідачем за допомогою Інформаційно-комунікаційної системи TOB «СС ЛОУН», було укладено електронний кредитний договір № 1901377-А, на підставі якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 15300 грн. на строк з 07.12.2022 року по 14.01.2023 року. У встановлений строк відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим станом на 14.01.2023 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 30217,50 грн., з яких 15300 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 14917,50 грн. - нараховані проценти. 17.01.2023 року між TOB «СС ЛОУН» та TOB «ФІНФОРС» уклали договір факторингу № 6, відповідно до якого до ТОВ "ФІНФОРС" перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 1901377-А від 07.12.2022 року. Про відступленняя TOB «ФІНФОРС» права грошової вимоги за кредитним договором TOB «СС ЛОУН» повідомило позичальника шляхом направлення 17.01.2023 року на електронну адресу позичальника електронного листа. Таким чином, станом на дату подання даної позовної заяви, заборгованість відповідача за кредитним договором не погашена, внаслідок чого вони звернулись до суду.

03.10.2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

31.10.2023 року було ухвалено заочне рішення у справі.

Ухвалою суду від 14.12.2023 року заочне рішення було скасовано та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача адвокат Лещенко Г.О. 03.01.2024 року подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву зазначила, що позивач не вказує, яким чином було встановлено, що договір був укладений саме з відповідачем та чий саме підпис наявний у договорі. Крім того, не вказано, що відповідач була ознайомлена з текстом примірного кредитного договору та з правилами. Щодо розміру процентної ставки зазначає, що вони є несправедливими, а тому підлягають визнанню недійсними у судовому порядку. Також вказує, що умови договору є нечіткими та двозначними, що суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки не визначено строк сплати процентів за користування кредитом. Щодо відповідальності відповідача перед позивачем вказує, що доказів направлення відповідачу повідомлення про відступлення грошової вимоги немає. Крім того, вказує, що позивачем не надано належних доказів, що рахунок, на який, були перераховані кошти, належить саме відповідачу, оскільки вказано було, що на карту клієнта № НОМЕР_1 перераховано 15300 грн.

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.12.2022 року між ТОВ «СС ЛОУН» та відповідачем за допомогою Інформаційно-комунікаційної системи TOB «СС ЛОУН», було укладено електронний кредитний договір № 1901377-А, на підставі якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 15300 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 на строк з 07.12.2022 року по 14.01.2023 року, що був підписаний електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором 07.12.2022 року о 11.18 годині /f39163/, що підтверджується копією заявки на позику, паспортом кредиту, кредитним договором № 1901377-А від 07.12.2022 року(а.с. 39-63).

Пунктами 2.6.5-2.6.7 кредитного договору № 1901377-А від 07.12.2022 року (а.с. 50-61) визначено, що перший Базовий період діє з дати надання кредиту і до 15.12.2022 (включно). За користування кредитом в перший Базовий період Позичальнику надається можливість сплачувати Кредитодавцю проценти за Акційною процентною ставкою у розмірі 2.50 % в день, за умови, що Позичальник не пізніше четвертого дня терміну дії другого Базового періоду у повному обсязі сплачує Кредитодавцю нараховані протягом першого Базового періоду проценти за користування Кредитом. Якщо вказаний у цьому пункті Договору розмір процентної ставки дорівнює 2,50 %, зазначене означає, що можливість сплати процентів за користуванням Кредитом за Акційною процентною ставкою за цим Договором не передбачена (не була надана Позичальнику).

У разі, якщо Позичальник не пізніше четвертого дня терміну дії другого Базового періоду не сплатить Кредитодавцю у повному обсязі нараховані протягом першого Базового періоду проценти за користування Кредитом за Акційною процентною ставкою, вважається, що позичальник відмовився від сплати процентів за користування кредитом за акційною процентною ставкою та нарахування процентів за користування кредитом протягом всього терміну дії першого базового періоду здійснюється за стандартною процентною ставкою. Другий базовий період діє з 16.12.2022 по 14.01.2023 (включно). В другий Базовий період Позичальник сплачує Кредитодавцю проценти за Стандартною процентною ставкою у розмірі 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2.6.9 кредитного договору № 1901377-А від 07.12.2022 року (а.с. 50-61) вказано, що загальна вартість кредиту становить за перший базовий період 18742,50 грн., загалом загальна вартість кредиту за два базових періоди становить 30217,50 грн.

17.01.2023 року між TOB «СС ЛОУН» та TOB «ФІНФОРС» уклали договір факторингу № 6, відповідно до якого до ТОВ "ФІНФОРС" перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 1901377-А від 07.12.2022 року, що підтверджується копією договору факторингу №6 від 17.01.2023 року (а.с. 67-74).

Відповідно до довідки (а.с. 64-66, 76), відповідач має заборгованість за кредитним договором № 1901377-А від 07.12.2022 року у розмірі 30217,50 грн., з яких 15300 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 14917,50 грн. - нараховані проценти.

Відповідно до інформації, що була витребувана від АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 99-101), на ім`я відповідача було емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку в період з 06.12.2022 року по 10.12.2022 року, а саме 07.12.2022 року, були зараховані грошові кошти у розмірі 15300 грн., а номер телефону НОМЕР_3 є в анкетних даних клієнта.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно зі ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України, встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів

У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

За змістом ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положення статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").

При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 12 січня 2021 по справі N 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року по справі N 732/670/19, від 23 березня 2020 року по справі N 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі N 127/33824/19 тощо.

Отже, як вбачається з кредитного договору, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд відхиляє доводи представника відповідача ,викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки відповідачем не доведено належними та достатніми доказами того, що вона не отримувала кредитних коштів, укладаючи кредитний договір шляхом підписання йогоелектронним підписом з одноразовим ідентифікатором /f39163/, відповідач погодилась з його усіма істотними умовами договору, зазначивши свій номер картки, на яку будуть перераховані кредитні кошти, а також номер мобільного телефону, які належать відповідачу, що підтверджено довідкою № 20.1.0.0.0/7-231013/22074 від 18.10.2023 року АТ КБ «Приват Банк», тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача, до якого перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 1901377-Авід 07.12.2022 року на підставі договору факторингу № 6 від 17.01.2023 року, підлягає стягненню загальна заборгованість за кредитом у розмірі 30217,50 грн., з яких 15300 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 14917,50 грн. - нараховані проценти.

Донченко (16:35:49)

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Щодо заявленого клопотання позивача про стягнення з відповідача судових витрат за надання професійної правової допомоги у розмірі 7000 грн. суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п. 1 ч. 3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зазначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Враховуючи, що позивачем надано договір про надання правничої (правової) допомогиАдвокатським бюро «Герман Гурський та партнер» від 20.02.2023 року, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 15.09.2023 року згідно договору про надання правничої (правової) допомогивід 20.02.2023 року, платіжну інструкцію № 3419 щодо оплати позивачем послуг адвоката у розмірі 7000 грн. (а.с. 183-186), суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги у розмірі 7000 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст. 525, 526, 530, 554, 559, 611, 625, 640, 1050, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 258-259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНФОРС" (ЄДРПОУ 41717584, юридична адреса: м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 4/6, корп. В, каб. 508-2) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНФОРС" заборгованість за кредитним договором № 1901377-А від 07.12.2022 рокуу розмірі 30217 (тридцять тисяч двісті сімнадцять) грн. 50 коп., з яких 15300 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 14917,50 грн. - нараховані проценти.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНФОРС" судові витрати за сплату судового збору в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. та витрати на надання правової допомоги у розмірі 7000 (сім тисяч) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Л.Шендрик