СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/255/24
ун. № 2-1007-1 2009
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова І.Ю., ознайомившись з поданням старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Щоголь Юлії Валентинівни (03148, м.Київ, вул.Гната Юри, 9) про оголошення розшуку боржника,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2024 р. старший державний виконавець Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Щоголь Ю.В. засобами поштового зв`язку звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним поданням, яке обґрунтовано неможливістю встановлення місцезнаходження боржника. Від добровільного порядку виконання судового рішення боржник ухиляється, рішення суду не виконується. Державним виконавцем неодноразово направлялись виклики боржнику з зобов`язанням з`явитись до виконавчої служби. Виходом державного виконавця за адресою боржника, встановлено, що він там не проживає.За вказаних обставин, державний виконавець звернувся до суду з даним поданням, в якому просить оголосити розшук боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Суд розглядає подання виконавця протягом десяти днів (ч. 1, ч. 3 ст. 438 ЦПК України).

Враховуючи, що ЦПК України не передбачено повідомлення учасників справи про розгляд даного подання, вирішення подання виконавця про розшук боржника розглядається без виклику осіб, які беруть участь у справі, в порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.04.2009 р. Святошинським районним судом м.Києва видано виконавчий лист №2-1007-1 у цивільн6ій справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

28.09.2009 р. постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини у розмірі частини від доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно розрахунку заборгованості від 01.03.2024 р. зі сплати аліментів у ВП НОМЕР_1 за ОСОБА_1 значиться заборгованість по аліментах у розмірі 496224,68 грн.

Актом державного виконавця від 14.09.2023 р. встановлено, що виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 , боржника не розшукано.

Актом державного виконавця від 18.03.2024 р. встановлено, що виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 , боржника не розшукано.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Положеннями ч. 5 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Згідно з положеннями п. 27 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція здійснює розшук боржника чи дитини у виконавчому провадженні у випадках, передбачених законом або рішенням суду.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, з метою гарантування необхідного балансу між законністю, легітимною метою і необхідністю в демократичному суспільстві, для застосування до особи обмеження її прав державному виконавцю слід довести суду, що ним вчинено всі необхідні дії для належного виконання рішення суду та встановлення дійсного місця проживання (перебування) боржника.

У розумінні ст. ст. 12, 13 ЦПК України тягар доказування викладених в поданні обставин лежить саме на державному виконавці, що здійснює примусове виконання рішення суду, та оскільки він є учасником справи з розгляду вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення.

За ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Окрім цього, відповідно до положень чинного законодавства та згідно процедури оголошення розшуку боржника, підставою для звернення виконавця до суду з поданням про розшук боржника, є відсутність відомостей про місце перебування та проживання боржника-фізичної особи. Виконавцем здійснюється перевірка місця проживання боржника, місця реєстрації, якщо вони відрізняються. Про встановлення факту відсутності боржника за місцем реєстрації (проживання) складається акт. Додатково здійснюється перевірка майнового стану, надсилаються запити про встановлення факту працевлаштування та отримання доходів.

Акти державного виконавця про відсутність боржника за місцем проживання, за відсутністю інших доказів, не може бути єдиною підставою для оголошення розшуку.

Більше того, подання не містить відомостей, що державний виконавець вживав заходів по з`ясуванню працевлаштування та отримання доходів боржника. Державним виконавцем не зазначено, які саме проведені дії на встановлення наявності майна у боржника, інші додаткові перевірки інформації про майно боржника, що міститься в базах даних і реєстрах. Також відсутні запити для встановлення того, чи перетинав боржник кордон, чи не відбуває він покарання, до органів реєстрації актів цивільного стану з метою перевірки факту смерті, зміни прізвища. Доказів, що підтверджують здійснення таких заходів, до подання не додано.

Встановлені обставини не дають суду підстав дійти висновку про те, що державний виконавець позбавлений можливості встановити дійсне місце проживання (перебування) боржника на даний час та вжив усіх можливих та доступних йому заходів примусового виконання рішення, відповідно звернення державного виконавця до суду з даним поданням є передчасним, а тому в задоволенні подання слід відмовити.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись ст. 438 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Щоголь Юлії Валентинівни (03148, м.Київ, вул.Гната Юри, 9) про оголошення розшуку боржника, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: І.Ю. Єросова