Справа № 643/1777/24
Провадження № 2/643/1726/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2024 року м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого-судді: Афанасьєва В.О., розглянувши у приміщенні Московського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути на його користь матеріальну шкоду в розмірі 25100,00 грн., моральну шкоду в розмірі 20000, 00 грн., втрачену вигоду в розмірі 17500,00 грн., та судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 28 листопада 2023 року об 11-54 годині за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 26Б, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Skoda Roomster, д.н.з. НОМЕР_1 , був недостатньо уважним, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 08.01.2024 постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. При зазначеному ДТП автомобіль належний позивачу отримав механічні пошкодження. Згідно з актом виконаних робіт позивачем сплачено 47100,00 грн. Страховою компанією було сплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 22000,00 грн. Таким чином, вартість майнової шкоди складає 25100,00 грн. Також, зазначає, що внаслідок ДТП позивачу, заподіяно моральну шкоду в розмірі 20000 грн, яка полягає у моральних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку з пошкодженням, а фактично знищенням власності та не можливості користуватись автомобілем. Крім того, позивач мав додатковий заробіток в таксі Uklon, та мав прибуток, щонайменше 500 грн за добу. Таким чином, втрачений заробіток за час ремонту автомобіля складає 17500 грн. (35х500), які також просить стягнути.

Ухвалою суду від 27.02.2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подавав.

Суд, дослідивши позовну заяву, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 28 листопада 2023 року об 11-54 годині за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 26Б, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Skoda Roomster, д.н.з. НОМЕР_1 , був недостатньо уважним, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. п. 2.3Б, 13.1 ПДР України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ст.124 КУпАП.

Відповідно до постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.01.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди.

В силу ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.

Згідно копії акту виконаних робіт № 181 від 15.02.2024, вартість ремонту автомобіля марки Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, дорівнювала 47100, 00 грн.

ТДВ СК «Альфа-Гарант» 25.01.2024 сплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування, згідно страхового акту № ЦВ/23/6813 у розмірі 22000,00 грн.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на викладене, в даному випадку позивач набув право на отримання відшкодування шкоди від відповідача, як особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 25100, 00 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 20000, 00 грн. суд зазначає наступне.

Згідно ст.ст.23,1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачу дійсно були спричинені моральні страждання з приводу пошкодження належного майна, а також душевних страждань перенесених під час ДТП. Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. оцінені ним суб`єктивно і є завищеними, у зв`язку з чим вважає за необхідним задовольнити їх на суму 5000 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Не підлягає стягненню з відповідача пред`явлена позивачем до стягнення сума упущеної вигоди в розмірі 17500 грн 00 коп., оскільки надані ним докази на підтвердження можливого отримання в майбутньому доходів від використання пошкодженого автомобіля як таксі, які він міг б реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене, містять характер припущення з огляду на мінливий розмір доходу від такого виду діяльності.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує, що частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження своїх вимог заявником надано дві копії договору про надання правової допомоги від 30.01.2024 між ОСОБА_1 та Центром правової допомоги.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Разом з цим, слід звернути увагу, що в матеріалах справи відсутні та позивачем не надані докази про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 4239,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12,13,43,49,76-78,81,141,258-259,263,264,265,273,352 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 25100 (двадцять п`ять тисяч сто) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 (п`яти тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 4239 (чотири тисячі двісті тридцять дев`ять) грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код РНОКПП: невідомий, адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Афанасьєв