Провадження № 2/522/168/24
17 квітня 2024 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.
за участю секретаря Звонецької І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Отрада» про визнання незаконним скасування в частині рішення правління ГО «Отрада» від 22.08.2020, оформленого протоколом № 4/2020
Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 18 вересня 2020 року до суду з вищеназваним позовом, просила визнати незаконним та скасувати рішення правління ГО «Отрада» від 22 серпня 2020 року, оформлене протоколом №4/2020, в частині «зобов`язання ОСОБА_1 з 20 вересня 2020 року в десятиденний термін перенести сходи на причальне місце №140 відповідно до затвердженого раніше проекту; надання дозволу ОСОБА_2 з 20 вересня 2020 року на проведення ремонтних робіт по відновленню причального місця №139; надання дозволу ОСОБА_2 у випадку невиконання ОСОБА_1 рішення правління від 22 серпня 2020 року з 1 жовтня 2020 року самостійно демонтувати сходи і стовп на дорозі; стягнути судові витрати» (а.с.1-11).
В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує, що являється членом Громадської організації «Отрада», має у користуванні виділені земельні ділянки з куренями №370, 371, №380, №381, № 140. Вказує на незаконність рішення правління ГО «Отрада» від 22 серпня 2020 року, оформленого протоколом №4/2020, в частині зобов`язання її у відповідний строк (з 20 вересня 2020 року в десятиденний термін) перенести сходи на причальне місце №140 відповідно до затвердженого раніше проекту, а у разі якщо вона це не зробить дозволити іншому члену організації з 20 вересня 2020 року провести ремонтні роботи по відновленню причального місця №139 та надати цьому члену організації дозвіл у випадку невиконання Позивачем цього рішення з 1 жовтня 2020 року самостійно демонтувати сходи і стовп на дорозі. Позивачка відмічає, що дії щодо реконструкції причальних місць, завчасно було погоджено між іншими сусідами членами та Правлінням ГО «Отрада» та відповідно, про відсутність як у членів Правління та і у комісії, призначеної Правлінням, яка здійснювала обстеження повноважень та такі дії та прийняття рішень щодо руйнування чужого майна.
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.93).
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2020 року заяву представника в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено; встановлено заборону здійснення будь-яких дій щодо демонтажу сходів та стовпа, розташованих біля причального №140 , до набрання законної сили рішенням суду (а.с.94-96).
Підготовче судове засідання 5 листопада 2020 року не відбулося через хворобу судді, згідно довідки секретаря судового засідання судове засідання перенесено на 12 січня 2021 року на 11:20 годин (а.с.106).
25.11.2020 р. до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, зокрема усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, що розташована на території ГО «Отрада» за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, вул. Рибпортівська, а саме причальне місце для човнів № НОМЕР_1 , шляхом знесення самочинно збудованих бетонних східців, які знаходяться в межах причального місця №140.
30.11.2020 року представником відповідача ОСОБА_3 подано через канцелярію суду відзив на позовну заяву від 30.11.2020 р., згідно якої Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає позовні вимоги Позивача необґрунтованими, незаконними, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування чого вказав що даний позов несе формальний характер виходячи з того, що позовні вимоги не вмотивовано жодною нормою чинного законодавства, окрім Статуту Відповідача та зазначення відсутності повноважень приймати рішення про зобов`язання вчиняти певні дії, зокрема демонтажу майна, що знаходиться безпосередньо на земельній ділянці ГО «Отрада».
11 січня 2021 року до суду надійшла заява представника ГО «Отрада» Костир А.О. про відкладення розгляду справи, призначеної на 12 січня 2020 року на 11:20 годин, з посиланням на участь представника у розгляді 12 січня 2020 року справи №420/7784/20 в Одеському окружному адміністративному суді на 12:00 годин та справи №916/1015/20 в господарському суді Одеської області на 13:15 годин (а.с.140-148).
12 січня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи з посиланням на карантинні обмежувальні заходи, пов`язані з COVID-19 (а.с.149-150).
В підготовче судове засідання 12 січня 2021 року сторони не з`явились, наступне судове засідання призначено на 24 лютого 2021 року на 12:00 годин (а.с.151).
17.02.2021 р. надійшло клопотання від ОСОБА_2 про залишення зустрічної позовної заяви про усунення перешкод у користуванні майном без розгляду.
В підготовче судове засідання 24 лютого 2021 року сторони не з`явились, рекомендоване поштове відправлення адресату ОСОБА_1 повернулося без вручення з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою»; судом постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України (а.с.154, 158, 159-160).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2021 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України (а.с.159-160).
У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату та час судового засідання сповіщений належним чином. Представник не брав участі у розгляді справи протягом тривалого часу.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, їх мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення або відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та сторонами не заперечується, що Позивач являється членом Громадської організації «Отрада». Зазначене й підтверджується самим рішенням правління ГО «Отрада» від 22.08.2020, оформленим протоколом № 4/2020.
З матеріалів справи вбачається, та не спростовується сторонами, що Громадська організація «Отрада» згідно договору оренди земельної ділянки від 20.06.2005 р. між ГО «Отрада» та Таїровською с/р Овідіопольського району Одеської області орендує земельну ділянку, загальною площею 5,1072 га на умовах строкового платного володіння і користування рекреаційного призначення, що знаходиться на території Таїровської с/р в межах смт. Таїрове, Овідіопольського району Одеської області в районі узбережжя Чорного моря (Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Рибпортовська, 100).
Суд враховує, що статтею 36 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.
Закон України «Про громадські об`єднання» (надалі за текстом - Закон) визначає правові та організаційні засади реалізації права на свободу об`єднання, гарантованого Конституцією України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, порядок утворення, реєстрації, діяльності та припинення громадських об`єднань.
Статтею 1 зазначеного Закону визначено, що громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.
Основним правовим документом, що регулює діяльність громадської організації, є його статут. Статут може містити інші пов`язані з особливостями діяльності організації положення, що не суперечать законодавству. Як вбачається з матеріалів, Громадська організація «Отрада» діє на умовах Статуту у новій редакції 2016 року, затвердженого Протоколом Загальних зборів № 4 від 06.03.2016 року ( далі Статут).
Відповідно до умов Статуту Громадської організації «Отрада» (загальні положення), ГО «Отрада» - це добровільне об`єднання фізичних осіб для здійснення та захисту прав, задоволення суспільних, зокрема економічних та інших інтересів. Розділом 2 Статуту передбачено, що завданням об`єднання є зокрема: проведення любительського та спортивного лову риби у береговій смузі району Чорного моря, забезпечення відпочинку членів об`єднання та їх родин, забезпечення всіма побутовими послугами, забезпечення робіт щодо розвитку причалу, представництво та захист інтересів членів організації у державних та інших органах, з питань пов`язаних з життям та діяльністю організації та інше.
П.3.1. Статуту ГО «Отрада» встановлено, що членами організації на засадах рівноправності можуть бути громадяни України віком від 14 років, іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, визнають Статут, завдання та напрями діяльності Організації.
Відповідно до розділу 6 Статуту ГО «Отрада» до органів управління ГО «Отрада» відносяться: вищий статутний орган організації Загальні збори; постійно діючий виконавчий орган Правління, у складі Голови правління організації та членів правління організації.
Згідно п.6.5. Статуту ГО «Отрада» правління здійснює наступні повноваження: визначає стратегічні напрямки та перспектив діяльності Організації; виконує рішення Загальних зборів та здійснює окремі повноваження у період між засіданнями; здійснює управління поточною діяльністю; проводить затвердження символіки; затверджує звіти Голови правління, заступника голови правління; ухвалює рішення про прийняття до членів Організації; приймає рішення про створення та ліквідацію відокремлених підрозділів Організації.
З огляду на це, суд приходить до висновку, що в переліку повноважень Правління ГО та інших статутних органів організації «Отрада» відсутні повноваження щодо прийняття рішення про надання будь-якому члену або членам ГО «Отрада права чи повноважень демонтувати та руйнувати будь яке майно, яке належить іншим членам організації.
Окрім цього, суд бере до уваги той факт, що комісійне обстеження та оскаржуване рішення про демонтаж сходів Правління ГО «Отрада» від 22.08.2020, оформлене протоколом № 4/2020 в частині зобов`язання Позивача у визначений термін перенести сходи відповідно до затвердженого раніше проекту; дозволити іншому члену ГО «Отрада» провести ремонтні роботи по відновленню причального місця; у випадку невиконання Позивачем цього рішення дозволити іншому члену ГО «Отрада» демонтувати сходи і стовп на дорозі самостійно, приймалось без участі та повідомлення Позивача, з огляду на це вона була позбавлена права на висловлення своєї думки, надання зауважень, пояснень, правовому допомогу. Відповідачем не надано доказів того що Позивачка запрошувавсь на засідання.
Таким чином, Правління ГО «Отрада», приймаючи рішення від 22.08.2020 вийшло за межі своїх повноважень. Таке рішення також має ознаки характеру карального, в той час як єдиною підставою юридичної відповідальності є вчинення особою правопорушення за умови наявності правової (договірно-правової) норми, що встановлює міру відповідальності за нього.
П.3.3. Статуту ГО «Отрада» Відповідача передбачає, що член ГО «Отрада» може бути виключений з числа її членів у разі порушення норм Статуту, вчинення дій, що завдають шкоди Організації, за рішенням її Правління. При цьому, даний пункт 3.3. суперечить п. 4.4. Статуту, згідно якого рішення про виключення члена Організації ухвалюється на Загальних зборах.
Також згідно п.4.4., п.4.5. Статуту ГО «Отрада» члени організації можуть бути виключені за: порушення Статуту, невиконання обов`язків та інші дії, що негативно позначаються на діяльності Організації, а також, якщо член не виконує обов`язків члена Організації, своїми діями або бездіяльністю завдає шкоди репутації Організації, його фінансовому стану, положенню, не сплачує членські внески більше 6 (шести) місяців.
З п.6.6., 6.7. Статуту ГО «Отрада» вбачається, що Правління стежить за дотриманням дисципліни в Організації, за спричиненням збитків та інших правопорушень, накладає стягнення на винних осіб, приймає рішення щодо притягнення до адміністративної та фінансової відповідальності шляхом накладення штрафу за невиконання рішення Правління, систематичне порушення привал розпорядку.
Судом встановлено, що Статутом не надано повноваження Правлінню притягувати до відповідальності членів ГО «Отрада» шляхом прийняття рішення про зобов`язання їх вчиняти заходи щодо руйнування власного майна, або дозволяти вчинення таких дій будь-яким іншим членам організації.
З огляду на це, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003).
В Україні основоположним принципом судочинства згідно Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є принцип верховенства права.
Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004, верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
Згідно до ст. 8 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Частиною 1 статті 55 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань
Згідно ч.1 ст. 7 Закону України Про судоустрій і статус суддів кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
У справі Bellet v. France Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.
Цивільним процесуальним кодексом України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Реалізовуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
З наведених у справі обставин вбачається, що спірні правовідносини за своїм змістом є немайновими та стосуються скасування рішення Правління ГО «Отрада» від 22.08.2020 р., реалізація якого могла призвести до порушення майнових прав Позивача, втручання в такі права.
Ст. 41 Конституції України передбачено, що громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.
Ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює положення про право мирно володіти своїм майном. Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено Європейським судом з прав людини у справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява №6833/74 від 13.07.1979 р., в якому суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності».
Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення є достатнім для його прийняття.
Відповідно до положень ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Ураховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст.12,13,76,77,141,259,263,264,265,268,272,273 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Громадської організації «Отрада» про визнання незаконним скасування в частині рішення правління ГО «Отрада» від 22.08.2020, оформленого протоколом № 4/2020 задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати рішення правління Громадської організації «Отрада» від 22.08.2020, оформлене протоколом № 4/2020, в частині: зобов`язання ОСОБА_1 з 20.09.2020 в десятиденний термін перенести сходи на причальне місце № 140 відповідно до затвердженого раніше проекту; надання дозволу ОСОБА_2 з 20.09.2020 на проведення ремонтних робіт по відновленню причального місця № 139; надання дозволу ОСОБА_2 , у випадку невиконання ОСОБА_1 рішення Відповідача від 22.08.2020, з 01.10.2020 самостійно демонтувати сходи і стовп на дорозі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.В. Науменко
Повний текст рішення виготовлений 26.04.2024 року.
Суддя А.В. Науменко