ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4493/24Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/817/454/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

за участі секретаря Іванюти О.М.

сторін: представника ОСОБА_1 - адвоката Карапетян Е.Т. та представника ОСОБА_2 - адвоката Карого В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/4493/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Карапетян Едуард Томікович на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2024 року про забезпечення позову, постановлену суддею Братасюком В.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

в лютому 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Карапетян Е.Т., звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Разом з позовною заявою представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна, котре позивачка вважає спільною сумісною власністю.

В обґрунтування заяви зазначає, що відповідач вважає спірне майно особистою власністю та може відчужити його, про що він систематично заявляє, і це унеможливить у подальшому виконання рішення суду чи значно утруднить його виконання.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2024 року у задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Карапетяна Е.Т. про забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна, котре позивачка вважає спільною сумісною власністю та просить розділити, а саме:

нежитлового приміщення, об`єкт не житлової нерухомості, загальною площею 1,4 кв.м нежитлове приміщення - А за адресою АДРЕСА_1 , приміщення СХСІІ, договір про порядок сплати пайових внесків членом кооперативу та закріплення за ним паю у ОК «ЖБК «ЗАТИШНА САДИБА», серія та номер: 8/А К виданий 03.12.2021;

нежитлового приміщення, об`єкт не житлової нерухомості, загальною площею 6 кв.м нежитлове приміщення - А за адресою АДРЕСА_1 , приміщення СХІ, договір про порядок сплати пайових внесків членом кооперативу та закріплення за ним паю у ОК «ЖБК «ЗАТИШНА САДИБА», серія та номер: СІХ виданий 21.03.2022;

гаражу (машинно - місце), об`єкт не житлової нерухомості, загальною площею 18,3 кв.м паркомісце - А за адресою: АДРЕСА_1 , договір про порядок сплати пайових внесків членом кооперативу та закріплення за ним паю у ОК «ЖБК «ЗАТИШНА САДИБА», серія та номер: 83-П, виданий 16.07.2021;

гаражу (машинно - місце), об`єкт не житлової нерухомості, загальною площею 19,3 кв.м паркомісце - А за адресою: АДРЕСА_1 на підставі, договір про порядок сплати пайових внесків членом кооперативу та закріплення за ним паю у ОК «ЖБК «ЗАТИШНА САДИБА», серія та номер: 84-П, виданий 16.07.2021;

квартири, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 70,8 кв.м за адресою АДРЕСА_2 , Договір, серія та номер 53-А, виданий 12.02.2021, видавник: ОК «ЖБК «Затишна садиба»;

нежитлового приміщення, об`єкт не житлової нерухомості, загальною площею 67,8 кв.м за адресою АДРЕСА_3 , договір, серія та номер: 5/2/325 - відмовлено.

В апеляційні скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Карапетян Е.Т. просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2024 року та постановити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника посилається на те, що шлюб між сторонами зареєстрований 07 лютого 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу номер ліцензії 0801768-0, дата реєстрації від 13 лютого 2008 року, номер Бланку 0000716, виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Округом Кук, Штат Іллінойс, США. В Державному реєстрі актів цивільного стану в Україні зазначене свідоцтво про одруження не реєструється. І тому, відповідач може вчинити дії, щодо відчуження майна, не зазначаючи в заяві в нотаріуса свій сімейний стан. А нотаріус відповідно не в змозі це перевірити в реєстрі. Крім того, такі дії може вчиняти і представник відповідача за довіреністю.

Отже, забезпечення позову шляхом заборони відчуження спільного набутого майна, є співмірним з ціною позову, а заборона відчуження буде гарантувати виконання судового рішення, та не завдасть шкоди відповідачу, він зможе користуватися спільним майном, та не зможе тільки відчужувати його.

Не заслуговує на увагу посилання суду першої інстанції, що відповідач позбавлений навіть права на відчуження належної йому частки в спірному майні, котра не є визначеною і потребує вчинення окремого правочину договору подружжя про розподіл часток у спільній власності подружжя, що також потребує волевиявлення і згоди позивачки ОСОБА_1 .

Між сторонами дійсно виник спір з приводу поділу майна подружжя, існує реальна загроза порушення прав заявника, оскільки як тільки позивач заводить мову про поділ спільно нажитого майна, відповідач повідомляє, що в найкоротший термін без її відома відчужить все майно.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Карий В.В. подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Карапетяна Е.Т., у якому зазначив, що відповідач в суді першої інстанції не оспорює презумпцію спільності майна подружжя та не заперечує проти його поділу, а не погоджуючись лише з способом, який пропонує позивач.

Більше того, відповідач неодноразово пропонував позивачу зробити ремонт у квартирі та облаштувати там спільне житло. Щодо користуванням комерційним приміщенням за адресою АДРЕСА_3 , то кошти, які отримувались від оренди вказаного приміщення, витрачаються обома з подружжя в інтересах сім`ї.

Апелянт у апеляційній скарзі слушно зазначає, що стосунки подружжя погіршились у 2022 році, а судовий спір про поділ майна триває вже більше місяця. За цей час відповідачем не здійснювалось жодних дій, спрямованих на спробу відчуження спільно нажитого майна, одночасно з цим відповідач та позивач продовжують проживати однією сім`єю.

Як слушно наголосив суд першої інстанції стороною позивача, окрім як зазначення про намір відповідача відчужити спірне майно, не надається суду хоча б якихось доказів на підтвердження викладеного (скрін-шоти, переписки сторін на тему поділу майна, можливого звернення відповідача до ріелторів за пошуком покупців, розміщення рекламних оголошень в ЗМІ, тощо),

Щодо аргументів апелянта про можливість заперечення відповідачем факту перебування в шлюбі, то слід наголосити, що іноземні офіційні документи користуються доказовою силою офіційних документів на території України за умови їх засвідчення штампом апостиль, якщо вони складені на території держав-учасниць Гаазької Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів. Відповідно до Закону України Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 10.01.2002 р. № 2933-ІІІ наша держава приєдналася до Конвенції, та вона набула чинності з 22.12.2003 р. Процедура, передбачена Конвенцією, була проведена, документ про шлюб, виданий уповноваженою службовою особою Сполучених Штатів Америки був апостильований та перекладений, а відповідно держава Україна безумовно визнає шлюб, укладений між позивачем та відповідачем під час вчинення будь-яких правочинів.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Карапетян Е.Т. апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Карий В.В. апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Карапетян Е.Т. не визнав, вважаючи її безпідставною, а ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Заслухавши пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач, окрім як зазначення про намір відповідача відчужити спірне майно, не надається суду хоча б якихось доказів на підтвердження своїх доводів.

Також суд відзначає, що відповідач позбавлений навіть права на відчуження належної йому частки в спірному майні, котра не є визначеною і потребує вчинення окремого правочину договору подружжя про розподіл часток у спільній власності подружжя, що також потребує волевиявлення і згоди позивачки ОСОБА_1 .

З такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі колегія суддів погодитися не може з огляду на таке.

Частиною 1 статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Способи забезпечення позову, які передбачені частиною першою статті 150 ЦПК України, залежать від характеру спірних правовідносин, позовних вимог та інших обставин конкретного спору, що зумовлюють необхідність забезпечення виконання судового рішення. Перелік таких способів не є вичерпним.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі забороною вчиняти певні дії.

Пунктами 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд керується тим, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Колегія суддів звертає увагу на те, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 лютого 2008 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу номер ліцензії 0801768-0, дата реєстрації від 13 лютого 2008 року, номер Бланку 0000716, виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Округом Кук, Штат Іллінойс, США.

За час спільного проживання, від дати реєстрації шлюбу, сторони у справі придбали за спільні грошові кошти, ряд нерухомого майна, зокрема: нежитлове приміщення А (приміщення СХСІІ) по АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення АДРЕСА_1 ; гараж СХХ (машинно-місце) паркомісце А по АДРЕСА_1 ; гараж СХХІ (машинно-місце) паркомісце А, по АДРЕСА_1 , квартиру (сира) АДРЕСА_4 .

Отже, предметом даного спору є вимога майнового характеру, щодо поділу майна між подружжям.

Також слід зазначити, що в Державному реєстрі актів цивільного стану в Україні вказане свідоцтва про одруження сторін у справі не реєструється, що в свою чергу свідчить про те, що відповідач, без згоди позивача може відчужити на користь третіх осіб вищевказане майно, не зазначаючи в заяві в нотаріуса про свій сімейний стан. А нотаріус відповідно не в змозі це перевірити в реєстрі. Крім цього, між сторонами дійсно виник спір з приводу поділу майна подружжя, існує реальна загроза порушення прав заявника, оскільки відповідач систематично наголошує, що в найкоротший термін без відома позивача відчужить все майно.

Таким чином, позивач довела існування між сторонами спору, та існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Суд першої інстанції не оцінив наведені позивачем, в обґрунтування заяви про забезпечення позову, обставини, натомість, в обґрунтування відмови у забезпеченні позову обмежився висновками про те, що позивачем не надано доказів ймовірності вчинення відповідачем дій, спрямованих на утруднення виконання рішення суду.

При цьому, суд першої інстанції залишив поза увагою, що вжиття заходів забезпечення позову спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи. ОСОБА_2 , під час розгляду судової справи зможе користуватися нерухомим майном, але не зможе вчиняти дії щодо відчуження даного майна, що гарантуватиме виконання рішення суду.

Враховуючи характер спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна безпосередньо пов`язаний з суб`єктивними правами позивача на предмет спору та спроможний забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

Отже, колегія суддів вважає, що знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду про забезпечення позову постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Карапетяна Е.Т. підлягає до задоволення, ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2024 року про відмову у забезпеченні позову - скасуванню, з прийняттям нового судового рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення заборони відчуження спірного нерухомого майна.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Карапетяна Едуарда Томіковича задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2024 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким забезпечити позов у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, шляхом накладення заборони відчуження нерухомого майна, а саме:

- нежитлове приміщення, обєкт не житлової нерухомості, загальною площею 1,4 кв.м., нежитлове приміщення А за адресою АДРЕСА_1 , приміщення СХСІІ, договір про порядок сплати пайових внесків членом кооперативу та закріплення за ним паю у ОК «ЖБК «ЗАТИШНА САДИБА», серія та номер: 8/А К виданий 03.12.2021;

нежитлового приміщення, об`єкт не житлової нерухомості, загальною площею 6 кв.м нежитлове приміщення - А за адресою АДРЕСА_1 , приміщення СХІ, договір про порядок сплати пайових внесків членом кооперативу та закріплення за ним паю у ОК «ЖБК «ЗАТИШНА САДИБА», серія та номер: СІХ виданий 21.03.2022;

гараж (машинно - місце), об`єкт не житлової нерухомості, загальною площею 18,3 кв.м паркомісце - А за адресою: АДРЕСА_1 , договір про порядок сплати пайових внесків членом кооперативу та закріплення за ним паю у ОК «ЖБК «ЗАТИШНА САДИБА», серія та номер: 83-П, виданий 16.07.2021;

гараж (машинно - місце), об`єкт не житлової нерухомості, загальною площею 19,3 кв.м паркомісце - А за адресою: АДРЕСА_1 на підставі, договір про порядок сплати пайових внесків членом кооперативу та закріплення за ним паю у ОК «ЖБК «ЗАТИШНА САДИБА», серія та номер: 84-П, виданий 16.07.2021;

квартира, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 70,8 кв.м за адресою АДРЕСА_2 , Договір, серія та номер 53-А, виданий 12.02.2021, видавник: ОК «ЖБК «Затишна садиба»;

нежитлове приміщення, об`єкт не житлової нерухомості, загальною площею 67,8 кв.м за адресою АДРЕСА_3 , договір, серія та номер: 5/2/325, виданий 26.09.2016, видавник: приватне підприємство Інвест Родина.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 26 квітня 2024 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома