Провадження № 2/638/657/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Почерніної А.Д.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташкова Анастасія Григорівна про визнання припиненим договору іпотеки, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним договору дарування, витребування майна,-

встановив:

ОСОБА_3 (далі за текстом- позивач) звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_4 , ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_5 (далі за текстом відповідачі, відповідач), третя особа: ОСОБА_6 (далі за текстом - третя особа), приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Г.І., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташкова А.Г., в якому з урахуванням уточнень просить:

- визнати Договір іпотеки PML-705/063/2007 укладений 12 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Курас С.О., зареєстрований в реєстрі за №2368, припиненим;

- визнати недійсним Договір купівлі-продажу, нерухомого майна, що укладається на підставі рішення суду укладений 24 травня 2019 року між ТОВ «ОТП факторинг Україна» та ОСОБА_6 , посвідчений приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г. І., серія та номер: 1530;

- скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47037730 від 24.05.2019 21:51:25, приватний нотаріус Малахова Г.І., Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл., Номер запису про право власності/довірчої власності: 31708782;

- визнати недійсним договір дарування, квартири, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , 19 січня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Сташковою А.Г., серія та номер: 122 та скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 56215102 від 19.01.2021 15:28:38, приватний нотаріус Сташкова А.Г., Київський міський нотаріальний округ, м.Київ, Номер запису про право власності / довірчої власності: 40176827;

- поновити в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОНМ 1, за ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_1 );

- витребувати з чужого незаконного володіння: квартиру, загальною площею 36,7 кв. м, житлова площа 16 кв. м, адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОНМ 1;

- стягнути на користь ОСОБА_3 солідарно з відповідачів судові витрати, у тому числі витрати пов`язані зі сплатою судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтуванняя позовної заяви позивач вказує, що він є власником однокімнатної квартири, загальною площею 36,7 кв. м, житловою площею: 16,0 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 26 вересня 2019 року ОСОБА_6 самовільно, шляхом зламу вхідної двері захопив квартиру АДРЕСА_2 та все майно, яке знаходилось в той час в квартирі. Після виклику поліції, ОСОБА_6 заявив, що він є власником зазначеної квартири та надав співробітникам поліції правовстановлюючі документи, відповідно до яких позивачу стало відомо, що 24 травня 2019 року між ТОВ «ОТП факторинг Україна» та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу, нерухомого майна, що укладається на підставі рішення суду. В подальшому 19 січня 2021 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування вказаної квартири.

Позивач зазначає, що 12 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір ML-705/063/2007, відповідно до умов якого у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, були надані грошові кошти в сумі 47 476,00 швейцарських франків, строком з 12.12.2007 до 12.12.2028. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ML-705/063/2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 12.12.2007 був укладений договір іпотеки PML-705/063/2007 відповідно до умов якого в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_2 . 12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП факторинг Україна» укладений договір відступлення права вимоги. Відповідно до умов зазначеного договору до ТОВ «ОТП факторинг Україна» перейшли права за кредитним договором ML-705/063/2007 від 12.12.2007 та договором іпотеки PML-705/063/2007 від 12.12.2007. Постановою від 10 січня 2011 року по справі № Б-39/181-10 господарський суд Харківської області визнав банкрутом ФОП ОСОБА_5 . Зазначеною Постановою від 10 січня 2011 року по справі N Б-39/181-10 Господарський суд Харківської області скасував всі арешти, що накладені на майно боржника і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника у тому числі податкові застави, в тому числі ухвалив зняти заборону відчуження накладену на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , яка була накладена на підставі договору іпотеки № PML-705/063/2007 від 12 грудня 2007 року та вилучити запис з Державного реєстру іпотек.

На виконання зазначеної Постанови Господарського суду Харківської області від 10.01.2011 по справі Б-39/181-10 між ліквідатором банкрута фізичної особи ОСОБА_5 арбітражним керуючим Шершень Ю.С. та громадянином ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 11 лютого 2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глущенко І.Ю.19 лютого 2011 року між ОСОБА_3 та власником квартири громадянином ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 . На момент укладання договору купівлі-продажу від 19.02.2011 року, у реєстрі були відсутні будь-які відомості щодо діючих на момент укладання договору купівлі-продажу квартири заборон, обтяжень, у тому числі діючих договорів іпотеки. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19 вересня 2011 року Постанову господарського суду Харківської області від 10.01.2011 по справі №Б-39/181-10 скасовано, провадження у справі №Б-39/181-10 припинено.

В свою чергу Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2012 року по справі N2-9995/11 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП факторинг Україна» до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, позов був задоволений повністю. Ухвалено звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_3 на праві власності для погашення загальної заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за Кредитним договором № ML-705/063/2007 від 12.12.2007 та застосувати спосіб реалізації квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з застосуванням процедури продажу, передбаченої ст.38 Закону України «Про іпотеку», а саме з правом укладання від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою будь-якою особою-покупцем та з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на вказану нежитлову будівлю, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав на нерухоме майно в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», нотаріате), необхідних для здійснення такого продажу, за ціною не нижчою ніж буде встановлена у звіті про проведення незалежної оцінки суб`єкта оціночної діяльності.

24 травня 2019 року між ТОВ «ОТП факторинг Україна» та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу, нерухомого майна, що укладається на підставі рішення суду. 19 січня 2021 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , укладено договір дарування, квартири. Позивач вважає що дії ТОВ ОТП Факторинг Україна та ОСОБА_6 є неправомірними, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2021 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2021 року заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 про визнання припиненим договору іпотеки, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним договору дарування, витребування майна задоволено. Постановлено вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження однокімнатної квартири загальною площею 36,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01 та заборонити суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо зазначеного об`єкта нерухомого майна.

22.11.2021 року представником третьої особи ОСОБА_8 подано пояснення щодо позову, в яких він просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки підстави для визнання іпотеки припиненою встановлені ст.17 Закону України «Про іпотеку» та іпотека припиняється виключно в разі реалізації предмета іпотеки на підставі вказаного вище закону. Вилучення обтяжень про іпотеку та заборону на відчуження не тягне припинення договору іпотеки, що в свою чергу свідчить про безпідставність вимоги позивача про припинення на цій підставі договору іпотеки. Також представником третьої особи зазначено про відсутність підстав для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_6 недійсним, оскільки позивачем не доведено обставин передбачених ст.203, 215 ЦК України. Крім того, права позивача при укладенні вказаного договору недійсним не порушені, оскільки він погасив зобов`язання за боржника ОСОБА_5 , тому вправі пред`явити до нього претензії, а так само претензії до продавця нерухомості -громадянина ОСОБА_7 , оскільки він не повідомив позивача про те, що продає предмет іпотеки, що в подальшому призвело до втрати позивачем об`єкту нерухомості. Представник третьої особи також зазначає про відсутність підстав для визнання недійсним договору дарування квартири від 19.01.2021 року, що укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та скасування рішення про реєстрацію права власності, оскільки ОСОБА_6 на момент укладання вказаного договору був власником спірної квартири та у нього не існувало жодних перешкод для укладання вказаного договору. При цьому жодним нормативним актом не передбачено такого способу захисту цивільного права як скасування відповідного рішення про державну реєстрацію речових прав. В задоволення вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння також слід відмовити, оскільки спірна квартира була відчужена особою, яка мала право її продати, що унеможливлює її витребування у ОСОБА_6 та наступних власників.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова 22 листопада 2021 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахову Галину Іванівну та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкову Анастасію Григорівну.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова 22 листопада 2021 року підготовче судове засідання закрито та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви та просила її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не з`явились у судове засідання, про дату, час та місце повідомлялись.

Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_2 у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Г.І., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташкова А.Г. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце повідомлялась. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташкова А.Г. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що 12 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір ML-705/063/2007, відповідно до умов якого у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, були надані грошові кошти в сумі 47 476,00 швейцарських франків, строком з 12.12.2007 до 12.12.2028. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ML-705/063/2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 12.12.2007 був укладений договір іпотеки PML-705/063/2007 відповідно до умов якого в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_2 . 12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП факторинг Україна» укладений договір відступлення права вимоги. Відповідно до умов зазначеного договору до ТОВ «ОТП факторинг Україна» перейшли права за кредитним договором ML-705/063/2007 від 12.12.2007 та договором іпотеки PML-705/063/2007 від 12.12.2007. Постановою від 10 січня 2011 року по справі № Б-39/181-10 господарський суд Харківської області визнав банкрутом ФОП ОСОБА_5 . Зазначеною Постановою від 10 січня 2011 року по справі N Б-39/181-10 Господарський суд Харківської області скасував всі арешти, що накладені на майно боржника і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника у тому числі податкові застави, в тому числі ухвалив зняти заборону відчуження накладену на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , яка була накладена на підставі договору іпотеки № PML-705/063/2007 від 12 грудня 2007 року та вилучити запис з Державного реєстру іпотек.

На виконання зазначеної Постанови Господарського суду Харківської області від 10.01.2011 по справі Б-39/181-10 між ліквідатором банкрута фізичної особи ОСОБА_5 арбітражним керуючим Шершень Ю.С. та громадянином ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 11 лютого 2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глущенко І.Ю.19 лютого 2011 року між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 . На момент укладання договору купівлі-продажу від 19.02.2011 року, у реєстрі були відсутні будь-які відомості щодо діючих на момент укладання договору купівлі-продажу квартири заборон, обтяжень, у тому числі діючих договорів іпотеки. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19 вересня 2011 року Постанову господарського суду Харківської області від 10.01.2011 по справі №Б-39/181-10 скасовано, провадження у справі №Б-39/181-10 припинено.

В свою чергу рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2012 року по справі N2-9995/11 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП факторинг Україна» до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, позов був задоволений повністю. Ухвалено звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_3 на праві власності для погашення загальної заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за Кредитним договором № ML-705/063/2007 від 12.12.2007 та застосувати спосіб реалізації квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з застосуванням процедури продажу, передбаченої ст.38 Закону України «Про іпотеку», а саме з правом укладання від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою будь-якою особою-покупцем та з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на вказану нежитлову будівлю, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав на нерухоме майно в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», нотаріате), необхідних для здійснення такого продажу, за ціною не нижчою ніж буде встановлена у звіті про проведення незалежної оцінки суб`єкта оціночної діяльності.

24 травня 2019 року між ТОВ «ОТП факторинг Україна» та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу, нерухомого майна, що укладається на підставі рішення суду. 19 січня 2021 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , укладено договір дарування, квартири.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Частинами 1, 2 статті 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Як вбачається з рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.04.2012 року по справі № 2-9995/11 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № ML-705/063/2007 від 12 грудня 2007 року в розмірі 46 247,25 швейцарських франків заборгованості за кредитом, 8 198,73 швейцарських франків заборгованості за відсотками та 7 833,43 гривень заборгованості за пенею, було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 та застосовано спосіб реалізації квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» із застосуванням процедури продажу, передбаченої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», а саме з правом укладання від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою будь-якою особою-покупцем та з наданням всіх повноважень продавця, необхідних для такого продажу, за ціною не нижчою ніж буде встановлена у звіті про проведення незалежної оцінки суб`єкта оціночної діяльності». При цьому судом було встановлено, що звернення стягнення відбувається з урахуванням статті 23 Закону України «Про іпотеку» та квартиру продано ОСОБА_3 , який був її власником, а тому набув всіх прав та обов`язків іпотекодавця. З огляду на вказані вимоги закону та висновки судів вбачається, що іпотека є дійсною з моменту первинного внесення запису до реєстру речових прав.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону, набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її ; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Таким чином, законодавством передбачені підстави для припинення іпотеки. Будь-яких підстав, які передбачені чинним законодавством для припинення іпотеки позивачем не зазначено. Щодо посилання позивачем на вимоги ч.2 ст.33 Закону України «Про іпотеку», в редакції що діяла на момент спірних правовідносин, суд зазначає, приписи вказаної статті вказують на набуття іпотекодаржателем, в разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом права звернення на предмет іпотеки.

Проте в даному випадку звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось у зв`язку з реалізацією квартири, що була предметом іпотеки, на підставі договору купівлі-продажу від 24 травня 2019 року, укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «ОТП факторинг Україна» як іпотекодержателем вказаної квартири. Отже, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині позовних вимог про визнання договору іпотеки припиненим, оскільки іпотека припинилась шляхом укладення вказаного вище договору.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, який був укладений між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_6 , посвідчений П Н ХМНО ОСОБА_9 , зареєстрований в реєстрі за № 1530 та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47037730 від 24.05.2019 року про право власності ОСОБА_6 суд зазначає таке.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст. 638 ЦК України).

Згідно ч.2 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стаття 215 Цивільного кодексу України, визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В свою чергу, частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України, визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд встановлює наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) та в разі задоволення позовних вимог зазначає в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та якими нормами законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу. Наявність інтересу означає, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав в інших осіб. За загальним правилом, наведеним у статтях 16,203,215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання оспорюваного правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі Х»6-78цс13, від 11.05.2016 у справі №6-806цс16, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18.

Відповідно до позиції Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 16.10.2020 у справі №910/12787/17, особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав або інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси я к заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Вимоги особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17 викладений висновок про те, що недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Відсутність порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача є підставою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Між тим, вказаний спірний договір купівлі-продажу було укладено на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2012 року по справі N2-9995/11 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП факторинг Україна» до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, що набрало законної сили, тому відсутні підстави для визнання вказаного договору недійсним.

Крім того, відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Таким чином, належним способом захисту є скасування запису про державну реєстрацію . Саме до такого висновку дійшла ВП ВС у Постанові від 01.04.2020 року в справі № 520/13067/17. З огляду на наведене, підстави для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень також відсутні.

Позивач також просив визнати недійсним договір дарування, квартири, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , 19 січня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сташковою А.Г та скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 56215102 від 19.01.2021. Між тим позивачем не було наведено доказів порушення вказаним правочином його прав, враховуючи, що третя особа ОСОБА_6 був станом на 19.01.2021 року власником майна та у нього не було жодних перешкод для того, щоб укладати будь-які цивільно-правові угоди із третіми особами, в тому числі і договору дарування із ОСОБА_10 . Суд також дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з мотивів наведених вище.

Крім того суд зазначає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про поновлення в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОНМ 1 за ОСОБА_3 , оскільки позивачем не наведено правових підстав для задоволення позову в цій частині позовних вимог.

Щодо позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як встановлено судом, вибуття квартири із власності позивача відбулось на підставі договору купівлі-продажу від 24 травня 2019 року, укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «ОТП факторинг Україна» як іпотекодержателем вказаної квартири, який в свою чергу був укладений на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2012 року по справі N2-9995/11 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП факторинг Україна» до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, що набрало законної сили. Отже, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що спірна квартира була відчужена особою, яка не мала на це права.

Між тим, суд зазначає, що позивачем не зазначено у позовних вимогах з незаконного володіння кого необхідно витребувати спірну квартиру, а також в чому полягає недобросовісність цієї особи, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача щодо витребування спірної квартири з чужого незаконного володіння.

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі .

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Розподіл судових витрат здійснено на підставі ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташкова Анастасія Григорівна про визнання припиненим договору іпотеки, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним договору дарування, витребування майна відмовити в повному обсязі.

Судовий збір залишити за позивачем.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2021 року шляхом заборони відчуження однокімнатної квартири загальною площею 36,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01 та заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо зазначеного об`єкта нерухомого майна

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 ).

Відповідач: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_6 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП факторинг Україна» (, адреса: м. Київ, вул. Фізкультури 28-Д).

Відповідач ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_7 ).

Третя особа: ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_8 ).

Третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна (адреса: м. Харків, вул. Бакуліна 4-а).

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташкова Анастасія Григорівна (адреса: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка 2-Д).

Повний текст судового рішення складено 25 квітня 2024 року.

Суддя Л.М. Рибальченко