Єдиний унікальний номер 725/1511/24
Номер провадження 2/725/260/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2024 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ватаманюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року позивач через свого представника звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що під час спільного проживання з відповідачкою у них народилось двоє дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які більш ніж протягом шести останніх місяців проживають разом з ним в АДРЕСА_1 та він самостійно займається їх здоров`ям, вихованням, розвитком та утриманням, оскільки відповідачка самоусунулася від дітей через влаштування іншого життя та за станом свого здоров`я, жодних спроб спілкування з дітьми не проявляє, не цікавить їх життям, розвитком, станом здоров`я, не займається їх вихованням.

Звертав увагу на те, що ОСОБА_4 передала йому заяву, посвідчену нотаріально 25.01.2024 року в якій за власним бажанням та волевиявленням засвідчила факт матеріальної та фізичної неможливості для виховання та утримання дітей та не заперечує щодо позбавлення її материнських прав відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Враховуючи факт самоусунення відповідачки від виконання нею батьківських обов`язків по вихованню дітей, 17.02.2024 року він звернувся до Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчого комітеті Чернівецької міської ради із заявою щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_4 по відношенню до її малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла нотаріально посвідчена заява в якій остання вказувала, що у зв`язку із виїздом закордон, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вихованням, доглядом та утриманням дітей не займається через відсутність фізичної та матеріальної можливостей. Просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та позов обґрунтований і підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачкою, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб , та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що відповідно до копій свідоцтв про народження сторони є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а/с 14, 15).

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до положення статті 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини.

Згідно ст. 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Відповідно до акту №37 від 19.02.2024 року ПП «Чернівцікомунбуд» діти проживають в АДРЕСА_2 разом з батьком, який самостійно здійснює за ними догляд (а/с 16).

Окрім того, відповідно до довідки КНП «Міська дитяча поліклініка» від 07.02.2024 року №11 на прийом до лікаря-педіатра з метою профілактичного медичного огляду дітей звертався батько (а/с 21).

Також, до матеріалів справи долучено копії заяви матері позивача ОСОБА_6 , а також його сестри відповідачки ОСОБА_7 , відповідно до змісту яких відповідач самоусунулась від виховання своїх дітей, не приділяє їм увагу, не цікавиться їх життям, а утриманням та вихованням малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , займається батько (а/с 26, 28).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Таким чином, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної справи, з`ясування обставин, які мають істотне значення для вирішення спору по суті, враховуючи положення ст. 19 СК України, судом було витребувано у Служби у справах дітей Чернівецької міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору по факту доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканки АДРЕСА_3 , щодо її малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно листа Служби у справах дітей Чернівецької міської ради від 22.04.2024 року №1/57 від 22.04.2024 року питання надання до суду висновку щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слухалось на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради 20.03.2024 року. Як наслідок, членами комісії було прийнято рішення про зняття з розгляду заяви ОСОБА_1 щодо надання зазначеного вище висновку, враховуючи вік дитини, а також відсутність доказів, які підтверджують факти свідомого та винного ухилення від виконання матір`ю ОСОБА_4 батьківських обов`язків протягом тривалого часу. Натомість, вказане питання повторно було винесене на рішення.

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У відповідності до п.16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи письмові докази, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_4 , батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах якої подано даний позов.

У відповідності до вимог ч. 2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

У відповідності до вимог ст. 141ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за вимогами про позбавлення батьківських прав та доказів наявності підстав для звільнення відповідачки від сплати судового збору матеріали справи не містять.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 1,17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст. ст.160,164,165,166 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , по відношенню до її малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Роз`яснити ОСОБА_4 право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни її поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили направити органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна