Справа № 314/5989/23
Провадження № 2/314/421/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2024 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/5989/23 за позовом ОСОБА_1 до Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем до часу відкриття спадщини

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Зіменко О.В. звернулась до суду із позовною заявою до Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем до часу відкриття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 1,4500 га, кадастровий номер :03:002:0090, розташованої на території Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, право на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 288925, виданим 24.12.2007 Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області, яку спадкодавець заповіла позивачеві.

За зверненням ОСОБА_1 приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. зареєстровано спадкову справу № 132/2023 (номер у спадковому реєстрі 71601258). Разом з тим, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної від 01.12.2023 за № 688/02-31 приватний нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане вище спадкове майно з причини того, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 була зареєстрована в с. Максимівка, після її смерті з питання заведення спадкової справи тривалий час не вирішувалося, оскільки ОСОБА_1 до 28.01.2014 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Додатково нотаріусом роз`яснено, що юридичний факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду.

Позивач зазначає, що наприкінці 2007 року стан здоров`я ОСОБА_3 значно погіршився, що супроводжувалося підвищенням тиску, запамороченнями, постійними викликами швидкої допомоги та лікарів, у зв`язку з чим позивач за спільною згодою зі своєю дружиною ОСОБА_4 забрали матір на зимовий період до себе у м. Вільнянськ. В подальшому було прийнято рішення про спільне проживання родини позивача разом з матір`ю. Таким чином, здебільшого у зимовий період позивач разом із матір`ю проживали у м. Вільнянськ, а в літній період переїжджали до с. Максимівка, де обробляли город, вирощували сільськогосподарську продукцію, розводили курей. Вони також повністю підтримували домоволодіння будинок АДРЕСА_1 у належному стані, латали дах, фарбували вікна, прибирали у будинку, чистили димоходи, косили подвір`я, ремонтували огорожу, тощо. Також, купляли дрова для опалення, готували їжу спільно, були пов`язані спільним побутом. Отже, мали взаємні права та обов`язки. До самої смерті ОСОБА_3 позивач ніколи її не полишав, постійно безперервно проживав разом з нею, допомагав їй, підтримував та доглядав, вживав всі дії для її комфортного проживання.

На підставі викладеного, позивач просить суд встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Ухвалою суду від 25.12.2023 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Цією ухвалою також витребувано у приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. належним чином завірену копію спадкової справи № 132/2023, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10.01.2024 на адресу суду від приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. надійшли матеріали належним чином завіреної копії спадкової справи № 132/2023, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.03.2024 на адресу суду від представника відповідача Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області надійшло клопотання, у якому представник відповідача просить розглянути справу за його відсутності за наявними в матеріалах справи документах, проти задоволення позову не заперечує.

Ухвалою суду від 25.03.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, наполягали на задоволенні позову в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи документах.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Крім того, у судовому засіданні за клопотанням представника позивача були допитані свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Так, свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є дружиною позивача, її чоловік ОСОБА_1 тривалий час доглядав його матір ОСОБА_3 , яка сама проживала в с. Максимівка. З часом, стан здоров`я останньої суттєво погіршився, у зв`язку з чим вони прийняли рішення забрати матір до себе. Приблизно з 2010 року вони мешкали разом, взимку в м. Вільнянськ, на весняно-літній період в с. Максимівка, де здійснювали поточний ремонт житлового будинку та прибудинкової території, обробляли город, готували їжу, утримували курей. До смерті ОСОБА_3 вони проживали разом з нею, вели спільне господарство.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що тривалий час підтримує дружні стосунки з позивачем, знайомі ще з 1980 року. ОСОБА_1 постійно їздив до матері в с. Максимівка, допомагав по господарству, робив ремонти. Як стан здоров`я матері погіршився, позивач забрав її до себе у м. Вільнянськ. До самої смерті ОСОБА_3 проживала в родині позивача, на весняно-літній період вони всі разом проживали в селі, де тримали господарство, обробляли город, а на зиму переїжджали до м. Вільнянськ.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що є рідною сестрою дружини позивача. Вона часто їздила разом з сестрою до матері позивача в с. Максимівка, допомагали по господарству. Позивач ОСОБА_1 вирішував всі організаційні та побутові питання матері, возив до лікарні, купував ліки. Приблизно за 5 років до смерті ОСОБА_3 проживав у сім`ї позивача, взимку в м. Вільнянськ, на весняно-літній період в с. Максимівка.

Заслухавши позивача, його представника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 21.11.2022 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 1,4500 га, кадастровий номер :03:002:0090, розташованої на території Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, право на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 288925, виданим 24.12.2007 Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області, житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,55 га, право на яку посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП 04У № 0601.

Відповідно до заповіту, посвідченого 22.10.2009 секретарем Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області ОСОБА_7 , зареєстрованого в реєстрі за № 27, відповідно до якого ОСОБА_3 заповіла позивачеві вищевказану земельну ділянку площею 1,4500 га, посвідчену державним актом серії ЯЕ № 288925, а житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,55 га, посвідчену державним актом серії ЗП 04У № 0601 заповіла ОСОБА_8 .

Як встановлено судом інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_8 належну йому частину спадщини у встановленому законом порядку не прийняв, помер у 2019 році.

Інших спадкоємців на час розгляду справи встановлено не було.

21.11.2023 до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 звернувся син померлої позивач ОСОБА_1 , що підтверджується його відповідною заявою у фотокопії спадкової справи № 132/2023, яка відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Разом з тим, як вбачається з копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.12.2023 за № 688/02-31, приватний нотаріус відмовилаДуднику В.О. у оформленні спадщини та у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на вказане вище спадкове майно, у зв`язку з тим, що померлий останній до 28.01.2014 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, таким чином він вважається таким, що не прийняв спадщину. Додатково нотаріусом роз`яснено, що юридичний факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що не звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк, оскільки вважав та був впевнений, що прийняв спадщину фактом спільного постійного проживання зі спадкодавцем у відповідності до вимог цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За положеннями ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

У п. 23 вищевказаної Постанови вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

За вимогами ч. 1, ч. 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 24.11.2023 № 453, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 була зареєстрована з 1970 року по день смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із нею на день її смерті за цією адресою зареєстрованих осіб не було.

Разом з тим, як встановлено судом з показань свідків, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я ОСОБА_3 , з 2007 року позивач та його дружина забрали матір проживати до себе у м. Вільнянськ. Весь цей час вони піклувались про її здоров`я, возили на консультації до лікарів, купували ліки. На весняно-літній період родина у повному складі переїжджала проживали в с. Максимівка, де повністю підтримували домоволодіння АДРЕСА_1 у задовільному стані: латали дах, фарбували вікна, прибирали у будинку, чистили димоходи, косили подвір`я, ремонтували огорожу, тощо, готували спільно їжу, обробляли город.

Таким чином, судом встановлено, що позивач, починаючи із 2007 року, фактично та безперервно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обставини, викладені в позовній заяві стосовно встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (, адреса місцезнаходження: Запорізька область, Запорізький район, с. Михайло-Лукашеве, вул. Космічна, 8) про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем до часу відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 26.04.2024.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

26.04.2024