Справа № 644/5239/23
Провадження № 2/645/183/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі

головуючого - судді Федорова О.В.

за участю секретаря судового засідання Федоровської Д.І.,

сторони по справі:

представник позивачки - адвокат Зольнікова В.О.,

відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу № 644/5239/23 за позовом:

ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, про визнання грошових коштів спільною сумісною власністю подружжя та про визнання права власності на 1/2 частину грошових коштів в порядку поділу спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила суд:

- встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 1999 по 22.02.2023 року;

- визнати, що всі грошові кошти ОСОБА_4 , що перебували на рахунках в усіх банківських установах на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в усіх банківських установах, в тому числі на рахунках у Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк», а також на вкладному рахунку № НОМЕР_1 , залучених у депозит на підставі Заяви-Договору № R0-CA15-120099714 про вклад «Універсальний+» від 21.12.2021 року, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ;

- визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину всіх грошових коштів ОСОБА_4 , що перебували на рахунках в усіх банківських установах на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , у тому числі у Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк», в тому числі на вкладному рахунку № НОМЕР_2 , залучених у депозит на підставі Заяви-Договору N RO-CA15-120099714 про вклад «Універсальний+» від 21.12.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачка та ОСОБА_4 спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше 23 років, починаючи з 1999 року. Після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилося спадкове майно у вигляді: земельної ділянки площею 10,81 га з кадастровим номером :02:002:0081 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шевченківської селищної (колишньої Великохутірської сільської) ради Куп`янського (колишнього Шевченківського) району Харківської області; 2/3 частин житлового будинку АДРЕСА_1 ; частки засновника у статутному капіталі у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «ЧЕРВОНИЙ ПАРТИЗАН» в розмірі 2220.00 грн. (30 % статутного капіталу); грошових коштів на рахунках у Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк», в тому числі на вкладному рахунку № НОМЕР_3 , залучених у депозит на підставі Заяви-Договору № R0-СA15-120099714 про вклад «Універсальний+» від 21.12.2021; земельної ділянки площею 0,82 га з кадастровим номером :02:002:0200 для ведення особистого селянського господарства на території Шевченківської селищної (колишньої Великохутірської сільської) ради Куп`янського (колишнього Шевченківського) району Харківської області; автомобілю 3AЗ 110307, реєстраційний номер 11798ХB, рік випуску 2003, колір червоний. За життя ОСОБА_4 залишив заповіт, згідно з яким заповідав належну йому на праві власності земельну ділянку площею 10,81 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 700082, виданого Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області 08.06.2001 та зареєстрованого за № 81, у рівних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; житловий будинок АДРЕСА_1 та присадибну земельну ділянку ОСОБА_2 ; частку у статутному капіталі, частку майна і грошових коштів, в тому числі частку пасивів та активів в СТОВ «ЧЕРВОНИЙ ПАРТИЗАН», грошові кошти на рахунках у банківських установах - ОСОБА_3 .

Позивачка наголосила, що в строки, встановлені ст.1270 Цивільного кодексу України, вона подала заяву про прийняття спадщини за заповітом і за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважає, що вона є спадкоємицею четвертої черги в силу ст. 1264 Цивільного кодексу України, оскільки на момент смерті ОСОБА_4 не перебувала з ним в офіційно зареєстрованому шлюбі, хоча прожила з ним як дружина більше 23 років за адресою: АДРЕСА_2 . Позивачка стверджує, що більше 23 років вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в його будинку, разом з ними жили його сестри ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Вони вели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки як чоловік та дружина, вона забезпечувала побут в сім`ї, виконувала хатню роботу, працювала на городі, піклувалася про свого цивільного чоловіка ОСОБА_4 , оточувала його любов`ю та турботою, лікувала його, доглядала за ним після перенесених операцій. Також здійснювала догляд за його сестрами, які в силу похилого віку потребували піклування. Окрім того, вона постійно працювала різноробочою, полола ланки, працювала на току, отримувала заробітну плату, яку вкладала в спільний бюджет та спільно нажите майно. Після смерті ОСОБА_4 вона повністю взяла на себе організацію поховання та поминання, у тому числі фінансову. Зазначила, що на похованні ОСОБА_4 жодного його родича, тому числі відповідачки, яка є його племінницею, не було. Наголосила, що під час спільного проживання вони вели спільне господарства, мали спільний побут, спільний бюджет, спільний відпочинок, користувалися правами та виконували обов`язки, притаманні подружжю. На підтвердження зазначеного позивачкою надані довідки Великохутірського старостинського округу Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області від 14.04.2023 № 60 та від 19.04.2023 № 64, сімейні фотографії, та також копії наявних у неї всіх особистих документів ОСОБА_4 .

Відповідачка 27.09.2023 року надала відзив на позов, в якому заперечувала проти задоволення позову і просила відмовити у його задоволенні, посилаючись, зокрема на те, що вона не заперечує факту проживання ОСОБА_2 в будинку за адресою: АДРЕСА_2 як співмешканки її дядька ОСОБА_4 у період з серпня 1999 року по час його смерті. Проте наголосила, що що обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідачка стверджує, що всі вищезазначені витрати здійснювались за рахунок коштів її дядька та його сестер. Громадянка ОСОБА_2 під час проживання у будинку ОСОБА_8 не працювала, ніякого доходу (окрім пенсії за віком з 2009 року) не мала, копію своєї трудової книжки та декларації про доходи з Податкової до позовної заяви не надала. Жодних доходів в спільний бюджет родини ОСОБА_9 не вкладала, прийшла жити до будинку ОСОБА_8 як співмешканка ОСОБА_4 навіть без особистих речей. Також, відповідачка зазначила, що в будинку за адресою АДРЕСА_2 проживала родина ОСОБА_8 , а саме: ОСОБА_10 (її баба, яка померла у 1986 році), ОСОБА_11 (її дід, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_12 (її тітка, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована в цьому будинку і на теперішній час, а фактично проживає разом з мамою відповідачки - ОСОБА_14 з 14.02.2023 у м. Харкові, зареєстровані як внутрішньо переміщені особи з міста Куп`янська. Будинок за адресою: АДРЕСА_2 не є домоволодінням ОСОБА_4 , як зазначила громадянка ОСОБА_2 у позовній заяві. Також відповідачка стверджує, що інформація стосовно того, що громадянка ОСОБА_2 здійснювала догляд за сестрами її дядька не відповідає дійсності, оскільки його сестри ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були дієздатні, порались по господарству, на городі та по дому, мали пенсію та дохід від своїх паїв. Після операції з ампутації нижньої кінцівки у ОСОБА_7 весь час за нею доглядала її сестра ОСОБА_15 до останнього дня її життя (померла ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Друга сестра ОСОБА_6 останні шість років живе зі своєю сестрою Лідією в місті Куп`янськ, при цьому ОСОБА_6 після перелому шийки стегна з 28.04.2021 самостійно не пересувається. Всю окупацію під час військової агресії РФ вони знаходились у м. Куп`янськ. Після деокупації м. Куп`янська, 20.09.2022 дві сестри були евакуйовані до будинку ОСОБА_8 і проживали там до 14.02.2023 (майже до дня смерті її дядька - ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Крім того зазначила, що про смерть її дядька повідомила їй позивачка, після чого у її матері стався гіпертонічний криз. Крім того, друга сестра ОСОБА_4 ОСОБА_6 є лежачою і потребує догляду, залишити їх без догляду відповідачка не мала можливості. Також вказала, що поховання відбувалось 23.02.202 та Урядом України було попереджено про можливий масований ракетний удар РФ, тому всі перевізники відмовлялись їхати в зону ведення бойових дій, а власного транспорту у відповідачки немає. Організацію поховання та поминок дійсно здійснювала ОСОБА_2 , оскільки на момент смерті її дядька мешкала в будинку ОСОБА_8 , але за його ж кошти.

Відповідачка наголосила, що під час проживання позивачки в будинку ОСОБА_8 вона займалась вирощуванням птиці та городини. Але, при цьому, роботи по господарству протягом 2020-2021 років здійснював найманий працівник, за його роботу платив її дядько. Також, на огороді працювали діти та онуки ОСОБА_2 , відповідачка стверджує, що така допомога завжди була оплачена її дядьком. Наявність у громадянки ОСОБА_2 всіх особистих документів її дядька пояснюється тим, що документи знаходились в будинку ОСОБА_8 (як і документи і сімейний архів всієї родини ОСОБА_8 ), а громадянка ОСОБА_2 продовжує і до теперішнього часу проживати в цьому будинку разом зі своєю онукою та двома правнуками, які переїхали до будинку ОСОБА_8 майже відразу після смерті її дядька.

Також відповідачка наголосила, що кошти, які знаходились на депозитному рахунку та картці для виплат ОСОБА_4 станом на 22.02.2023 року (день смерті) не є сумісною власністю, оскільки це кошти, які надходили у вигляді дивідендів від СТОВ «Червоний Партизан», де він був засновником (30% статутного капіталу), яке засновано 24.02.2000 року. Кошти, які вносились як частка статутного капіталу Товариства, збирались всією родиною ОСОБА_8 . Отримання дивідендів ОСОБА_4 підтверджується інформацією, наданою директором СТОВ «Червоний партизан» ОСОБА_16 листом від 01.09.2023 № 117. Таким чином, всі грошові кошти ОСОБА_4 , що перебували на його рахунку в АТ «Райффайзенбанк» на день його смерті, є його особистою власністю та не підлягають поділу, оскільки кошти, які були на рахунках ОСОБА_4 в АТ "Райффайзенбанк" - це кошти, які надходили від СТОВ «Червоний партизан» від його підприємницької діяльності (дивіденди). Пенсійні виплати ОСОБА_4 надходили на поштове відділення села Великі Хутори. Зарахування пенсії ОСОБА_4 на картку «Ощадбанку» почало здійснюватися вже після деокупації смт. Шевченкове, пенсійні виплати були оформлені та отриманні громадянкою ОСОБА_2 у листопаді 2022 року.

На підставі зазначеного, у задоволенні позовних вимог відповідачка просила відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31.07.2023 року справу № 644/5239/23 передано на розгляд Фрунзенського районного суду м. Харкова за підсудністю.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.08.2023 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.09.2023 року відкрито провадження у справі № 644/5239/23 та призначено її до розгляду в підготовче судове засідання.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.10.2023 року задоволено клопотання відповідачки та витребувано докази у Акціонерного товариства «Райффайзенбанк», а саме інформацію стосовно руху коштів на рахунку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , за 22.02.2023 рік із зазначенням залишків на початок та кінець дня, та зазначенням часу здійснення банківських операцій по його рахунку та на чиї рахунки перераховувалися кошти, а також належним чином засвідчені копії усіх договорів, які були укладені між АТ «Райффайзенбанк» та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.10.2023 року клопотання відповідачки ОСОБА_3 про витребування доказів від 12.10.2023 року залишено без задоволення. Клопотання сторони позивачки від 03.10.2023 року (06.10.2023 року) та 23.10.2023 року задоволено частково та витребувано у приватного нотаріуса Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Томчука С.М. інформацію щодо заведених спадкових справ, подання заяв про прийняття спадщини, заяв про відмову від спадщини, видачі свідоцтв про право на спадщину, наявності заповітів/спадкових договорів після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, задоволено клопотання сторони позивача про виклик і допит свідків.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 року клопотання представника позивачки адвоката Зольнікової В.О. про витребування доказів задоволено та витребувано у Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції інформацію про те, чи перебували у зареєстрованому шлюбі з іншими особами в період з 1999 року по 22.02.2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, задоволено клопотання відповідачки ОСОБА_3 про витребування доказів від 27.11.2023 року та витребувано у АТ «Райффайзенбанк» виписку по рахунку ОСОБА_4 за № НОМЕР_5 за період з 01.01.2017 по 22.02.2023 року.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.01.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 05.03.2024 року позивачка ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з підстав, зазначених у позові. Крім того, пояснила суду, що з 01.08.1999 року вона почала проживати разом із ОСОБА_4 та вони проживали як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу протягом 23 років до смерті останнього. Стверджує, що вони вели спільне господарство, у них був спільний побут, вони разом держали худобу, разом працювали, вона доглядала за ним, коли він лежав у лікарні та надавала йому допомогу. Позивачка наголосила, що ОСОБА_4 складав на її ім`я довіреність у 2021 році на представництво його інтересів. Крім того, позивачка вказала, що на рахунок відповідачки вона перерахувала 400000 грн. після смерті ОСОБА_4 ..

Представник позивачки в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги позивачки з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов та письмових поясненнях, які долучені до матеріалів справи, та просила суд відмовити у його задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

З матеріалів справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що вчинено відповідний актовий запис № 156 та видано Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_6 (том І а.с. 14).

За життя ОСОБА_4 залишив заповіт від 14.11.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області Томчук С.М., зареєстрований в реєстрі за № 889, згідно з яким заповідав належну йому на праві власності земельну ділянку площею 10,81 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 700082, виданого Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області 08.06.2001 та зареєстрованого за № 81, у рівних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; житловий будинок АДРЕСА_1 та присадибну земельну ділянку ОСОБА_2 ; частку у статутному капіталі, частку майна і грошових коштів, в тому числі частку пасивів та активів в СТОВ «ЧЕРВОНИЙ ПАРТИЗАН», грошові кошти на рахунках у банківських установах - ОСОБА_3 (том І а.с. 15).

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_7 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (том І а.с. 12-13).

Згідно з довідкою Шевченківської селищної ради Великохутірського старостинського округу Харківської області від 14.04.2023 року за № 60, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 18.05.1977 року і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . На 22 лютого 2023 року з ним за даною адресою фактично проживала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , співмешканка, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . (том І а.с. 36).

Відповідно до довідки Шевченківської селищної ради Великохутірського старостинського округу Харківської області від 19.04.2023 року, виданої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , остання фактично проживає без реєстрації з 01.08.1999 року за адресою: АДРЕСА_2 . Довідка видана на підставі Акту обстеження про підтвердження факту проживання особи без реєстрації, підписаного сусідами ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , старостою, за якою закріплено населений пункт ОСОБА_19 (том І а.с. 37).

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 07.12.2023 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надана відповідь від 13.12.2023 року, відповідно до якої перевіркою облікових даних архівного фонду Відділу та даних розширеного пошуку системи Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актових записів про шлюб ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено (том ІІ а.с. 16).

Також до матеріалів справи додані фотокартки, на яких зображений ОСОБА_4 з ОСОБА_2 (том І а.с. 45, 280-281).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_20 пояснила, що вона є сусідкою позивачки, з якою вони з 1992 року разом працювали до 2002 року. Свідок повідомила, що вони перебувають 20 років у дружніх стосунках. Свідок наголосила, що ОСОБА_2 проживала із ОСОБА_4 з 1999 року, вони проживали разом, вели спільне господарство. Також свідок пояснила, що ОСОБА_2 лежала з ОСОБА_4 в лікарні під час його стаціонарного лікування та доглядала за ним. Свідок стверджувала, що всі їх сприймали як чоловіка і дружину, шлюб вони не реєстрували. Предмети побуту, меблі вони купували разом, робили ремонт в будинку. Зі слів позивачки свідкові відомо, що вони вели спільне господарство та у них був спільний бюджет.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснила суду, що вона є сусідкою позивачки та їй особисто відомо, що ОСОБА_2 проживала із ОСОБА_4 з 1999 року як чоловік і дружина. Вони держали худобу, вели спільне господарство, працювали на городі, разом все придбавали, разом лежали у лікарні під час хвороби ОСОБА_4 .. Всі оточуючі сприймали їх як чоловіка і дружину.

Крім того, на підтвердження проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу позивачкою долучено до матеріалів справи копії особистих документів ОСОБА_4 , у тому числі: копію паспорту та довідки про ІПН ОСОБА_4 ; копію посвідчення водія з талоном ОСОБА_4 ; копії дипломів ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 ; копія довіреності № 04001 з копіями карток із зразками підпису довіреної особи; копію відповіді СТОВ «Червоний партизан» від 03.08.2023; копію державного акту на право приватної власності на землю від 08.06.2001; копії договорів про рентні платежі; копії договорів про оренду майна та про оренду землі; копії акту прийому-передачі земельної ділянки, додатку до договору оренди землі та додаткової угоди; копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 51020630 та № 51018758 з копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; копії медичних виписок, досліджень про стан здоров`я ОСОБА_4 ; копії довідок про лікування ОСОБА_4 та причину смерті (том І а.с. 211-279).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п..

Згідно із частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому, має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 757/8786/15-ц та від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16.

В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно з усталеною судовою практикою самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16-ц).

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши надані докази в їх сукупності, відносно встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 1999 року по 22.02.2023 року суд зазначає, що надані позивачем письмові докази, а також показання свідків не доводять факту сумісного проживання сторін як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в зазначений період і не свідчать про спільне проживання, ведення спільного господарства та бюджету, наявність між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які б вказували на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю та засвідчували реальність цих відносин.

Суд звертає увагу, що з більшості доданих позивачем до матеріалів справи фотокарток неможливо встановити період, в який вони були зроблені, та події, які на них зафіксовані.

Позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт ведення нею з ОСОБА_4 спільного господарства, наявність з ним спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ..

Показання свідків про здійснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 спільних покупок меблів та побутової техніки, а також ведення спільного господарства і спільного бюджету, є показаннями зі слів ОСОБА_2 та не можуть беззаперечно свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Надані позивачкою копії довідок Шевченківської селищної ради Великохутірського старостинського округу Харківської області від 14.04.2023 року та від 19.04.2023 року свідчать про фактичне проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації з 01.08.1999 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Наявність у позивачки особистих документів померлого ОСОБА_4 обґрунтовується саме фактичним проживанням позивачки за адресою реєстрації ОСОБА_4 ..

Разом з тим, суд зазначає, що без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можливо дійти обґрунтованого висновку про те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 склались та мали місце з 1999 року по 22.02.2023 року усталені відносини, які притаманні подружжю.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 1999 року по 22.02.2023 року в зв`язку з їх недоведеністю.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні й підстави, передбачені 74 СК України вважати грошові кошти ОСОБА_4 , що перебували на рахунках в усіх банківських установах на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а також відсутні підстави для визнання за Катуною ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину всіх грошових коштів ОСОБА_4 , що перебували на рахунках в усіх банківських установах на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачкою ОСОБА_2 ..

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 247, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, про визнання грошових коштів спільною сумісною власністю подружжя та про визнання права власності на 1/2 частину грошових коштів в порядку поділу спільного майна подружжя - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_8 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_9 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , місце фактичного проживання (перебування): АДРЕСА_6 .

Повне рішення складено 26.04.2024 року.

Суддя О.В. Федорова