Справа №:755/1834/24
Провадження №: 2-ві/755/23/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" квітня 2024 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Марфіної Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження, в приміщенні суду заяву представника позивача ОСОБА_1 - Тандира Д. В. про відвід судді Галаган В. І., у справі за заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

у с т а н о в и в :

Представник позивачаОСОБА_1 - Тандир Д. В. 24 квітня 2024 року, звернувся до суду з заявою (вх. № 23609) про відвід головуючому судді Галаган В. І. у справі за заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Обґрунтовуючи підстави для відводу судді, представник позивачапосилається на те, що 24.04.2024 року на електронну адресу представника у справі - адвоката Тандира Д. В. направлено ухвалу суду від 24.04.2024 року про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху з встановленням строку для усунення недоліків в три дні з моменту отримання вказаної ухвали. Представник заявника вважає, що вищезазначена ухвала винесена з порушенням принципів неупередженості та об`єктивності суду з огляду на те, що 31 січня 2024 року судом у тому є складі було винесено аналогічну ухвалу про залишення такого позову без розгляду, яка в подальшому була скасована Київським апеляційним судом. Крім того, представник заявника вважає, що твердження наведені у змісті ухвали суду від 24.04.2024 року є підтвердженням упередженого та необ`єктивного ставлення. Таким чином, різний по своїй суті підхід до визначення недоліків поданого позову, фактичне ігнорування рішення суду апеляційної інстанції, яке набрало законної сили між тими сторонами, свідчить, на думку представника заявника, про наявність сумніву у стороннього спостерігача, щодо одних і тих же обставин, а відповідно про наявність упередженості та необ`єктивності суду, що само собою є порушенням права особи на доступ до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року передано вирішення питання про відвід головуючого судді по справі іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2024 року вирішення питання про відвід передано судді Марфіній Н.В.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом положень ч. 13 ст.7 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове за сідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Отже, за умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).,

У § 81 рішення у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що «неупередженість» в сенсі статті 6 Конвенції має визначатися суб`єктивною оцінкою на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивною оцінкою - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення у справах «Bulut v. Austria» від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 256, § 31 та «Thomann v. Switzerland» від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 815, § 30). У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості судів.

Перевіривши вказані позивачем підстави для відводу головуючого судді у справі, суд приходить до висновку про те, що наведені позивачем обставини для відводу в упередженості та необ`єктивності судді, мають суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу чи факту вчинення ним дій, які б свідчили про упередженість чи ставили б під сумнів безсторонність судді при розгляду даної справи позивачем не наведено, при цьому, висловлені підстави для відводу головуючого судді зводяться до незгоди із прийняттям суддею відповідних процесуальних документів під час розгляду даної цивільної справи, що не є підставою для відводу судді та не дають ґрунтовних і достатніх підстав для сумніву в об`єктивності і неупередженості судді при розгляді цивільної справи.

Такі підстави можуть бути вирішенні у визначеному процесуальним законодавством порядку шляхом оскарження винесених судом процесуальних документів.

Також причини для відводу судді з підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України судом не виявлено.

Відповідно до ч. 11 ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 36, 38-40, 182, 260, 261 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заявипредставника позивача ОСОБА_1 - Тандира Д. В. про відвід судді Галаган В. І., у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, проводити в тому ж складі суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України)

Повний текст ухвали складено 26 квітня 2024 року.

Суддя -