ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/617/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/1112/23 Категорія: 304080000 Биченко І.Я.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ»;

відповідач - ОСОБА_1 ;

третя особа -Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай»;

особа, що подала апеляційну скаргу - представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай», про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 152106,14 грн. шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 березня 2020 року між ПрАТ «Страхова компанія» «УСГ» та ТОВ «НВФ «Урожай» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-2522-00268, предметом якого є страхування транспортного засобу «Ford RANGER» номерний знак НОМЕР_1 .

29 листопада 2021 року близько 12 год. 20 хв. на 192 км автодороги Київ-Знам`янка, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2121» номерний знак НОМЕР_2 з причіпом ММЗ номерний знак НОМЕР_3 в порушення п.10.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, під час зміни напрямку руху, здійснюючи поворот ліворуч не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Ford RANGER» номерний знак НОМЕР_1 , який виконував обгін. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Згідно постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 січня 2022 року вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

29 грудня 2021 року позивачем на підставі рахунку №СТ11110 від 06 грудня 2021 року, рахунку №АК 27 від 01 грудня 2021 року складено страховий акт №ЦРКА-4409 та розрахунок страхового відшкодування до нього.

На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 304212 грн. 27 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП застрахована не була.

Згідно постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 січня 2022 року визнано обопільну вину двох учасників ДТП, тому, керуючись нормами ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума боргу, яку повинен сплатити відповідач ОСОБА_1 становить 152106, 14 грн.

18 січня 2022 року ПАТ «Страхова компанія «УСГ» звернулося до відповідача із претензією про відшкодування в добровільному порядку суми страхового відшкодування, однак відповідач на вказану претензію не відреагував.

У зв`язку з наведеним позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 152106, 14 грн. грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2024 року залучено до участі в справі ТОВ «НВФ «Урожай» третьою особою без самостійних вимог на предмет спору.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» 152106 грн. 14 коп. виплаченого страхового відшкодування та 2684 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що до ПАТ «СК «УСГ» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на підставі ст. 993 Цивільного кодексу України - в порядку суброгації.

На підставі пункту 36.3. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Оскільки винуватцями ДТП були визнані двоє водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , однак враховуючи неможливість встановлення в якій саме частині шкоди, заподіяної внаслідок ДТП несуть відповідальність водії, справедливим є розподіл шкоди між водіями у рівних частках, що відповідає п.36.3. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача адвокат Блізнєцов Є.А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом не було в повному обсязі досліджено дійсні обставини справи, в результаті чого рішення є невмотивованим, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвали нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача 82057,35 грн. виплаченого страхового відшкодування, понесені судові витрати судовий збір в розмірі 2684,00 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог та сплачений судовий збір за апеляційний розгляд справи.

Також просить зобов`язати позивача передати відповідачу запасні частини транспортного засобу «Ford RANGER» д.н.з. НОМЕР_1 , які були замінені при здійсненні ремонту на підставі акту виконаних робіт № ЗТ000017513 від 31.03.2022 року і зберігаються у власника автомобіля ТОВ «НВФ «Урожай».

В мотивування доводів апеляційної скарги вказує, що та обставина, що відповідальність відповідача на момент настання ДТП застрахована не була не свідчить про те, що обов`язок відшкодувати шкоду покладається виключно на нього, як винну особу. Судом належним чином не було досліджено питання щодо належності відповідача по справі та вважає, що відшкодування заявленого розміру шкоди має розподілятись між відповідачем та МТСБУ, в залученні якого в якості третьої особи за клопотанням відповідача судом було відмовлено. Оскільки позивачем залучено співвідповідача у справу не було вважає, що в задоволенні позову суд першої інстанції мав би відмовити.

Крім того, скаржник аналізуючи акти огляду транспортного засобу від 03 грудня 2021 року та акт виконаних робіт від 31 березня 2022 року, а також рахунки зазначає, що при здійсненні ремонтно-відновлювальних робіт було замінено ті запасні деталі автомобіля, які не були пошкодженні. Загальна вартість таких запчастин складає 70049,78 грн. і ця обставина не спростована позивачем, а тому суд мав відрахувати їх вартість. Вважає, що акт виконаних робіт від 31 березня 2022 року та рахунок від 06 грудня 2021 року є неналежними та недопустимими доказами по цивільній справі, оскільки розрахована вартість робіт безпідставно завищена та ремонтні роботи, що були виконані, не пов`язані із наслідками ДТП, що мала місце 29 листопада 2021 року.

Також зазначає про те, що у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди суди повинні виходити з фактичної суми, встановленої висновком авто товарознавчої експертизи, або відповідними документами станції техобслуговування на якій проводився ремонт автомобіля. Проте суд своєю ухвалою відмовив у задоволенні клопотання про призначення у даній справі такої експертизи, чим позбавив сторону відповідача права забезпечити необхідні для справи докази.

Наголошує на тому, що рішення суду про відмову в передачі пошкоджених замінних частин порушує порядок відшкодування шкоди, відтак наявна обставина незаконного збагачення позивача за рахунок відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 березня 2021 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «НВФ «Урожай» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2522-00268 ЩАСЛИВЕ КАСКО, предметом якого є страхування транспортного засобу «Ford RANGER» номерний знак НОМЕР_1 . Згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті, страховим випадком по КАСКО можуть бути втрата, знищення або пошкодження застрахованого транспортного засобу внаслідок викрадення або ДТП.

Відповідно до Додатку №1 до договору страхування №28-2522-00268 від 15 березня 2021 року страхова сума транспортного засобу «Ford RANGER» номерний знак НОМЕР_1 1008526,90 грн .

Згідно із заявою від 21 липня 2021 року представник ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай» звернувся до голови правління ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою щодо дострахування додаткового обладнання, а саме переднього бампера вартістю 38700 грн. та поліуретанове покриття xs-100 вартістю 139820 грн.

Відповідно до додаткового договору №1 до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-2522-00268/00002 від 15 березня 2021 року, внесено зміни до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті, а саме: в графі «Додаткове обладнання» розділу 4 частини 1 договору зазначено: додаткове обладнання - передній бампер згідно акту №18 від 16.06.2021 ТОВ «Реформ» вартістю 38700 грн. та поліуретанове покриття вартістю 139820 грн.

Відповідно до відповіді НПУ, 29 листопада 2021 року сталася ДТП за участю транспортного засобу «ВАЗ» номерний знак НОМЕР_2 з причіпом ММЗ д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу «Ford RANGER» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 .

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 січня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 29 листопада 2021 року близько 12 години 20 хвилин на 192 км автодороги Київ-Знам`янка, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2121» д.н.з. НОМЕР_2 з причіпом ММЗ д.н.з. НОМЕР_3 , в порушення п. 10.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, під час зміни напрямку руху, здійснюючи поворот ліворуч не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , який виконував обгін. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

ОСОБА_3 29 листопада 2021 року близько 12 години 20 хвилин на 192 км автодороги Київ-Знам`янка, керуючи автомобілем марки «Ford Ranger», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п.14.2 «б» ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, перед початком обгону не переконався в тому, що водій транспортного засобу марки «ВАЗ-2121» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду по ті же смузі руху не подав сигналу про намір повороту ліворуч, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2121» д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснював поворот наліво. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Постанова набрала законної сили 25 січня 2022 року.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , власником автомобіля «Ford RANGER» номерний знак НОМЕР_1 є ТОВ «НВФ «Урожай».

На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як вбачається із звіту № 102487 від 24 грудня 2021 року про оцінку колісного транспортного засобу вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 408484,96 грн. в т.ч. ПДВ на запасні частини та 349297,23 грн. без ПДВ на запасні частини.

У вказаному звіті зазначено пошкодження транспортного засобу та види робіт, які необхідно провести по його ремонту.

Також до матеріалів справи додано фотокопії пошкодженого автомобіля та ремонтну калькуляцію із зазначенням заміни матеріалів, деталей та вартості робіт.

02 грудня 2021 року представник ТОВ «НВФ «Урожай» звернувся до ПАТ «СК «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Зі страхового акту №ЦРКА-4409 від 29 грудня 2021 року вбачається, що зазначене ДТП було визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначений на суму 304212,27 грн.

Так, на підставі страхового акту №ЦРКА-4409 від 29 грудня 2021 року позивачем було виплачено страхове відшкодування двома платежами: 29 грудня 2021 року на суму 33750,00 грн. 00 коп. та 29 грудня 2021 року на суму 270462,27 грн.

18 січня 2022 року ПАТ «СК «УСГ» звернулося до ОСОБА_1 на підставі ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст. 20, 27 Закону України «Про страхування» з претензією про виплату сплаченого страхового відшкодування з врахуванням солідарної відповідальності водіїв, тобто 50 % від виплаченого страхового відшкодування, а саме 152106,14 грн.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Страхування може бути добровільним або обов`язковим (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про страхування»).

Нормою п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що добровільним може бути страхування наземного транспорту.

Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п. 2.2 Правил дорожнього руху України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК).

За змістом ст. 993 ЦК та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

До страховика переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

На підставі пункту 36.3. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Оскільки винуватцями ДТП були визнані двоє водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , однак враховуючи неможливість встановлення в якій саме частині шкоди, заподіяної внаслідок ДТП несуть відповідальність водії, справедливим є розподіл шкоди між водіями у рівних частках, що відповідає п.36.3. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

При цьому апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що на момент виникнення ДТП автомобіль відповідача не був застрахований, тому відшкодування шкоди позивачу має здійснюватись МТСБУ відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , з огляду на таке.

Згідно з пунктом 39.1 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що МТСБУ має ряд важливих завдань, до яких належить, у тому числі, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим законом.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначає умови, за яких МТСБУ здійснює відшкодування страхових коштів.

Згідно з підпунктом 43.1.2 пункту 43.1 статті 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому, крім інших, створено фонд захисту потерпілих у ДТП (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим законом.

Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим законом.

У справі, яка розглядається, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія (винуватця дорожньо-транспортної пригоди) на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, і в матеріалах справи відсутні докази, що сам водій належить до пільгової категорії осіб, визначених пунктом 13.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

При цьому МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. У таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування (пункт 41.3 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, за наявності договору добровільного страхування страхувальник (потерпілий) може отримати страхове відшкодування від свого страховика за договором добровільного страхування. При цьому МТСБУ відшкодовує потерпілому частину шкоди, яка не компенсована за договором добровільного страхування, у разі якщо винуватець ДТП (власник транспортного засобу) не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У справі встановлено, що за договором добровільного страхування, що є іншим видом страхування, потерпілий отримав страхове відшкодування на відновлення пошкодженого автомобіля від позивача (страховика).

Заподіяння потерпілому шкоди внаслідок винних дій водія у ДТП стало підставою для виникнення деліктного зобов`язання, в якому праву потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондує відповідний обов`язок особи, яка завдала шкоди, відшкодувати заподіяну шкоду. Водночас така ДТП є підставою для виникнення зобов`язання згідно з договором добровільного страхування, в якому потерпілий має право вимоги до страховика (позивач).

Зазначені зобов`язання не виключали одне одного.

Потерпілому належало право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному.

Він на власний розсуд обрав спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги до страховика (позивач), від якого отримав страхове відшкодування на відновлення пошкодженого автомобіля.

Згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

При відсутності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у винуватця дорожньо-транспортної пригоди страховик потерпілого, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, не набуває права звернення до МТСБУ, оскільки в пункті 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо зазначено, що у такій ситуації у МТСБУ не виникає обов`язку здійснювати відповідне відшкодування (регламентні виплати) страховикам.

Крім того, за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, ПрАТ «СК «Українська страхова група» не мало підстав для звернення до МТСБУ із позовом про відшкодування витрат, і пред`явивши вимоги безпосередньо до винуватця дорожньо-транспортної пригоди, діяло відповідно до закону.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в ухвалі від 25.07.2023 року, щодо того, що сторона відповідача могла використати для експертного дослідження матеріали, на підставі яких була проведена оцінка страхового відшкодування страховиком, оскільки вони приєднані як доказ до матеріалів справи. Крім того, стороною відповідача необгрунтовано необхідність проведення експертизи з питань встановлення вартості пошкоджених замінних запчастин станом на дату ДТП, а також з питання того, чи проводились ремонті роботи пошкодженого автомобіля, а тому колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги в частині того, що суд відмовою у задоволенні клопотання про призначення у даній справі судової авто-товарознавчої експертизи позбавив сторону відповідача права забезпечити необхідні для справи докази.

Інші доводи скаржника стосуються з`ясування обставин вже встановлених судом першої інстанції та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2024 року залишити без змін.

Керуючись ст.141, 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай», про стягнення суми виплаченого страхового відшкодуваннязалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді