Справа № 439/2154/23
Провадження № 2/439/558/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року місто Броди

Бродівський районний суд Львівської області

в складі головуючого судді: Рахімової О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Скорик І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Микитюка Степана Михайловича до Бродівської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору : ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок у зв`язку із набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

представник позивача ОСОБА_1 адвокат Микитюк С.М. звернуся з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка була власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 жодних правовстановлюючих документів на даний житловий будинок не оформила.

Представник позивача зазначає, що починаючи з квітня місяця 2011 року позивач зі згоди невістки покійної ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , стала проживати в даному будинку і проживає на даний час.

Представник позивача стверджує, що позивач обробляє земельну ділянку, яка знаходиться біля житлового будинку, проводить капітальні і поточні ремонти в будинку, сплачує страхові внески і всі комунальні платежі. Також позивачем були укладені договори про надання послуг з газопостачання і користування електричною енергією в 2011 році. Також представник позивача наголошує, що позивачем фактично було куплено даний житловий будинок, що підтверджується розпискою даною ОСОБА_4 15 квітня 2011 року, яка була завірена секретарем колишньої Комарівської сільської ради Бродівського району Львівської області.

А тому, покликаючись на положення ст. 328, ч. 1 ст.344 ЦК України, просить визнати право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку із набувальною давністю.

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 24.11.2023 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 14 лютого 2024 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 14.03.2024 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, цивільну справу призначино до судового розгляду по суті в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

Позивач у судове засідання не з`явилася. Від представника позивача: адвоката Микитюка С.М. надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання участь свого представника не забезпечив. Від представника відповідача: ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо задоволення останніх.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, 16.04.2024 року подав заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності, зазначає, що самостійних вимог щодо предмету спору не має, рішення просить прийняти на розсуд суду.

Відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно до ч. 1 ст. 16, п. 1 ч. 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Судом встановлено, що відповідно довідки комунального підприємства Львівської обласної ради «Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 567 від 25.10.2023 року вбачається, що дані про реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні (а.с. 7).

З наявних в матеріалах справи довідки про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна та технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які видані на прізвище ОСОБА_1 вбачається, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 складається з: коридору, санвузла, кухні та житлової кімнати, загальна площа будинку 39,8 кв.м. (а.с. 8-16).

Договір № 44-18 від 19.10.2011 року про користування електричною енергією укладений з позивачем - ОСОБА_1 (а.с. 18,19).

Відповідно довідки Комарівської сільської ради № 809 від 08.09.2011 року, житловий будинок, який належав ОСОБА_3 на даний час належить ОСОБА_1 (а.с. 20).

Розпискою даною 15.04.2011 року ОСОБА_4 , вбачається, що вона отримала десять тисяч гривень від ОСОБА_1 за будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Відповідно довідки Бродівської міської ради Львівської області № 172 від 31.10.2023 року, ОСОБА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 08.02.2011 року, яке видане Комірівською сільською радою Бродівського районного суду Львівської області) проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті з померлою ніхто не проживав і не був зареєстрований (а.с. 24).

Відповідно довідки Бродівської міської ради Львівської області № 173 від 31.10.2023 року, ОСОБА_4 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 04.07.2019 року, яке видане Комірівською сільською радою Бродівського районного суду Львівської області) проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті з померлою ніхто не проживав і не був зареєстрований (а.с. 25).

ОСОБА_1 з 2011 року згідно погосподарської книги № 5 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Доглядає за житловим будинком, проводить поточні ремонтні роботи та обробляє земельну ділянку, що підтверджується довідкою Бродівської міської ради Львівської області № 174 від 31.10.2023 року (а.с. 23).

Відповідно довідки Бродівської міської ради Львівської області № 175 від 31.10.2023 року, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 була свекрухою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 26).

Відповідно відповіді начальника Бродівського відділу ДРАЦС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції № 729-33.2-01-07 від 02.11.2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 померла 2011 року, про що складено актовий запис про смерть № 4 від 08.02.2011 року виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Бродівського району Львівської області (а.с. 28).

Відповідно відповіді начальника Бродівського відділу ДРАЦС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції № 729-33.2-01-07 від 02.11.2023 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 померла 2019 року, про що складено актовий запис про смерть № 13 від 04.07.2019 року виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Бродівського району Львівської області (а.с. 30).

З представлених суду квитанцій про оплату комунальних послуг вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала оплату комунальних послуг по вищевказаній адресі (а.с. 43-74).

Відповідно відповіді виконуючого обов`язків Бродівської державної нотаріальної контори від 07.12.2023 року вбачається, що спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 заведена приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Матіяш Г.П. за № 54-2011 та спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 заведена приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Квашею М.П. за № 171/2019.

У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що позивач із 2011 року відкрито, безперервно володіє спірним будинком, поводячись із ним як власник.

Судом встановлено, що позивач правомірно, добросовісно заволодів спірним чужим майном, вважаючи себе його власником.

У постанові від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому без титульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, без титульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Дана правова позиція підтримана в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 №910/17274/17, і, зокрема, вказано, що оскільки за змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець незобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю.

Згідно до п.8 Прикінцевих таперехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7.02.2014 року при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

П. 11 вказаної Постанови передбачає, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Відповідно до правової позиції, викладеній у Постанові Верховного суду від 28.04.2020 року, справа № 552/1354/18 володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року у справі № 755/16913/16-ц.

За наведених обставин суд вважає, що позивач добросовісно, безтитульно заволодів нерухомим майном, власник якого невідомий і продовжує відкрито, безперервно володіти будинком за адресою: АДРЕСА_1 ., поводячись як власник, починаючи з 2011 року, тобто більше десяти років та набув право власності на це майно за набувальною давністю, на підставі ч. 1 ст. 344 ЦК України.

Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 16, 328, 344, 392 ЦК України, ст.10 - 13, 19, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280, 282, 283 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Микитюка Степана Михайловича до Бродівської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору : ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок у зв`язку із набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , реєстраційне місце проживання: АДРЕСА_3 ) право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Рахімова