29.04.2024 Провадження по справі № 2/940/218/24
Справа № 940/265/24
РІШЕННЯ

Іменем України

29 квітня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Косович Т.П.

при секретарі Козуб І.С.

з участю адвокатів: Порхун О.П., Столярчука В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

встановив:

11.03.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти, посилаючись на те, що з відповідачем мають спільну малолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до повноліття дитини (позовна заява а.с. 1-2).

27.03.2024 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Столярчуком В.М. було надано відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги визнає частково та просить суд стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісячно, посилаючись на те, що останній має мінливий, нерегулярний дохід. Крім того, ОСОБА_2 має власні обов`язкові витрати, зокрема, витрати на оренду житла, на житлово-комунальні послуги, придбання продуктів харчування, одягу, засобів гігієни, витрати на транспорт тощо. Також, ОСОБА_2 має на утриманні матір ОСОБА_5 , яка є інвалідом 3 групи, а також має заборгованість за кредитними договорами в сумі 198541,40 гривень, що є іншими важливими обставинами, які мають бути враховані при визначення розміру аліментів (а.с. 22-24).

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Порхун О.П. позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені впозовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Столярчук В.М. позовні вимоги визнав частково, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що в позивача і відповідача є спільна малолітня дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.02.2016 року (а.с. 6) та не заперечується сторонами, з огляду на що позивачка бажає отримувати від відповідача аліменти на утримання сина в передбаченому законом порядку на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, оскільки в суді знайшов підтвердження той факт, щоОСОБА_2 є батьком малолітньої дитини, а тому зобов`язаний приймати участь у її вихованні та утриманні, тож суд у відповідності зі ст.ст. 181-183 Сімейного кодексу України стягує з нього аліменти.

При цьому способом виконання батьком обов`язку утримувати дитину суд визначає сплату аліментів у частці від доходу, оскільки малолітнійОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачкою, яка у відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України виявлила бажання про стягнення аліментів з батька дитини у частці від його доходу.

Разом з цим, заявлений позивачкою розмір аліментів суд вважає обґрунтованим, оскільки менший їх розмір, враховуючи на даний час вартість життя в Україні, що включає в себе, зокрема, оплату послуг проживання (житлово-комунальних послуг), вартість продуктів харчування, лікування, навчання, вартість одягу, засобів гігієни та ін., не забезпечить достатній рівень життя та гармонійного розвитку дитини.

Доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_2 має мінливий дохід, власні витрати, несплачені кредити, утримує матір, суд відхиляє, оскільки останній є працездатним, має достатній рівень здоров`я для влаштування на постійну роботу та отримання регулярної заробітної плати та/або іншого доходу, а той факт, що він утримує матір ОСОБА_5 , яка є інвалідом 3 групи, не підтверджений належними доказами.

У власних витратах суд відповідача не обмежує, оскільки розмір аліментів на утримання дитини становить лише 1/4 частина від його доходу, інші ж 3/4 частини залишаються у власності відповідача, так як перебування на його утриманні інших осіб, зокрема інших дітей, суду доведено не було.

Наявність у відповідача кредитної заборгованості суд не вважає обставиною, яка має бути врахована при визначення розміру аліментів, так як борги батьків мають суто індивідуальний характер та не повинні впливати на матеріальне забезпечення дитини.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачка на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору.

На час ухвалення судового рішення суду не було надано доказів про звільнення відповідача від сплати судового збору, тож суд з урахування задоволення позову, стягує з нього передбачений законом розмір судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, який згідно ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» складає 1211,20 гривень.

Щодо судових витрат, понесених позивачкою на професійну правничу допомогу, то представник позивачки до закінчення судових дебатів у справі зробила заяву про подання доказів їх понесення протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з усіх видів доходу відповідача в розмірі 1/4 частини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.03.2024 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок на рахунок UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення : 01 травня 2024 року.

Суддя: Т.П.Косович