Ухвала

Іменем України

18 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 760/19472/23

провадження № 61-5607ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2023 року в складі: ОСОБА_1 , та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2024 року (повний текст складено 14 березня 2024 року) у складі колегії суддів: Приходька К. П.,Писаної Т. О., Журби С.О., у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про заміну стягувача у виконавчому листі в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі.

Заява мотивована тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2011 року у справі №2-840/11 було задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» та солідарно стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 1 768 228,71 грн, держмито у розмірі 1 700 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

На виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2011 року у справі №2-840/11 були видані виконавчі листи.

Відповідно до Договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року, укладеного між ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «УкрСиббанк», останній відступив своє право вимоги кредитної заборгованості ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , за кредитним договором №0 від 25 квітня 2008 року та договором поруки №198218 від 25 квітня 2008 року на користь ТОВ «Кей-Колект».

ТОВ «Кей-Колект» просило:

замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Кей-Колект» у виконавчих листах у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2023 року в задоволенні заяви ТОВ «Кей-Колект» відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:

звертаючись до суду із заявою, заявник просить суд замінити стягувача у виконавчому листі;

заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу. Разом із тим суд звертає увагу, що реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі;

якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва. Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10 (провадження №14-197цс21);

судом встановлено, що рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2011 року у справі № 2-840/11 набрало законної сили 25 жовтня 2011 року та строк пред`явлення виконавчих листів до виконання сплинув 24 жовтня 2012 року. Разом із тим, поряд із питанням про заміну стягувача у виконавчому листі заявник не порушує перед судом питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання. За вказаних обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому документі.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Кей-Колект» залишено без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:

ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні заяви ТОВ «Кей-Колект» про заміну стягувача у виконавчому листі суд першої інстанції виходив з того, що рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2011 року у справі №2-840/11 набрало законної сили 25 жовтня 2011 року та строк пред`явлення виконавчих листів до виконання сплинув 24 жовтня 2012 року;

не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі. Якщо ж виконавче провадження на закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва;

не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Зазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду викладеної в постанові №2-7763/10 від 08 лютого 2022 року.

ТОВ «Кей-Колект» 15 квітня 2024 року засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2024 року (повний текст складено 14 березня 2024 року), в якій просило скасувати оскаржені судові рішення та задовольнити заяву.

У касаційній скарзі посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права. Касаційна скарга мотивована тим, що:

правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду;

відповідно до положень статті 442 ЦПК України необхідною умовою для заміни сторони виконавчого провадження є перебування виконавчого документа на виконанні, а заміна стягувана у виконавчому листі, допускається на будь-якій стадії судового процесу у тому числі до відкриття виконавчого провадження. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21)

у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №911/3411/14 (провадження № 12-39гс20) зроблено висновок про те, що навіть після закінчення виконавчою провадження у учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів. Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду. Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права мас універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження;

у постанові від 18 вересня 2023 року по справі № 0907/2-2747/2011 (61-4511св23) Верховний Суд дійшов висновку, що закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочності учасника справи у межах судового провадження. Сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи, оскільки тільки після зміни сторони у справі на правонаступника пошириться сила судового рішення усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю;

суди попередніх інстанцій не врахували наведене та не надали оцінки доводам заявника щодо наявності правових підстав для заміни сторони позивача у справі (стягувача у виконавчих листах) на підставі частини першої статті 55, частини п`ятої статті 442 ЦПК України, що не передбачають обов`язкової наявності відкритого виконавчого провадження, оскільки у правонаступника існує зацікавленість у процесуальних правомочносте, як учасника справи у межах судового провадження та як стягувача з моменту видачі виконавчого документа.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суди встановив, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2011 року у справі №2-840/11 було задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» та солідарно стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 1 768 228,71 грн., держмито у розмірі 1700 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2011 року було повернуто особі, яка її подала.

На виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2011 року у справі №2-840/11 були видані виконавчі листи.

Відповідно до Договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року, укладеного між ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «УкрСиббанк», останній відступив своє право вимоги кредитної заборгованості ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , за кредитним договором №0 від 25 квітня 2008 року та договором поруки №198218 від 25 квітня 2008 року на користь ТОВ «Кей-Колект».

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2011 року у справі №2-840/11 набрало законної сили 25 жовтня 2011 року та строк пред`явлення виконавчих листів до виконання сплинув 24 жовтня 2012 року.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (частина перша статті 55 ЦПК України).

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України).

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зазначено, що:

«90. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

91. Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

92. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

93. Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

94. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.

95. Якщо ж виконавче провадження на закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

96. Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) вказано, що:

«112. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (пункт 35), якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

113. У свою чергу, ЦПК України не передбачає можливості касаційного оскарження ухвал про відмову у поновленні строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

114. Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного статусу стягувача у виконавчому документі.

115. Не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Разом з тим і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набуло законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України.

116. Враховуючи зазначене, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення зазначеної заяви ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» є виправданим та таким, що відповідає вимогам статті 263 ЦПК України».

Суди встановили, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання сплинув; поряд із питанням про заміну стягувача у виконавчому листі заявник не порушує перед судом питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

За таких обставин суди обґрунтовано відмовили у задоволенні заяви.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2024 року в справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про заміну стягувача у виконавчому листі в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков