УХВАЛА

18 березня 2024 року

місто Київ

справа № 554/5290/22

провадження № 61-3083ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної податкової служби у Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями і бездіяльністю органу держави, та

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідачів 77 964,17 грн на відшкодування майнової шкоди та

1 400 000,00 грн - моральної шкоди.

Позовні вимоги обрунтував тим, що упродовж 2020-2021 років Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області (далі - ГУ ДПС у Полтавській області) незаконно здійснювало нарахування та позасудове стягнення з нього коштів за надуманими ними зобов`язаннями зі сплати недоїмки з Єдиного соціального внеску за період із 2017 року по ІІІ квартал 2020 року за податковими документами.

Він оскаржив незаконність дій ГУ ДПС у Полтавській області до Полтавського окружного адміністративного суду, якийвизнав протиправними та скасував вимоги про сплату боргу.

Вважав стягнення податкових вимог державною виконавчою службою у зв`язку з їхнім скасуванням незаконним, проте стягнення продовжувалося до його повного виконання, оскільки відповідач заяву про припинення стягнення до виконавчої служби не надав.

Такими діями та рішеннями відповідач заподіяв йому майнових збитків та моральної шкоди.

25 серпня 2023 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 77 964,17 грн на відшкодування майнової шкоди та 70 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього 147 964,17 грн, завданої незаконними рішеннями службової особи органу державної влади Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

30 січня 2024 року постановою Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області задоволено. Апеляційну скаргу ГУ ДПС у Полтавській області задоволено частково.

Рішення Октябрького районного суду м. Полтави від 25 серпня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто із ГУ ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1

35 861,08 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

26 лютого 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 січня 2024 року, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на його користь 77 964,17 грн на відшкодування майнової шкоди та 250 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суд апеляційної інстанції не врахував правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду

від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц, від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц,

від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц, у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Вбачаються підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребування матеріалів справи.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 січня 2024 року.

Витребувати із Октябрського районного суду м. Полтави цивільну справу № 554/5290/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної податкової служби у Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями і бездіяльністю органу держави.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

Є. В. Петров

В. В. Пророк