Справа № 385/1414/22
Провадження № 2/385/14/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2024 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Венгрина М. В.,

секретар судового засідання Шевченко Л. О.

за участі:

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки адвоката Животовської Г. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право на користування житлом, -

встановив:

позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила визнати його таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

стислий виклад позиції учасників справи

В обґрунтування позову позивачка покликалась на те, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 .

В будинку, зареєстрований також і її син ОСОБА_2 відповідач по справі, який вже більше двадцяти років в ньому не проживає, живе з своєю сім`єю, зокрема дружиною, за іншою адресою. Вона неодноразово просила його знятись з реєстрації в її будинку, однак він цього не зробив та, крім того, при заміні паспорта громадянина України продовжив реєстрацію в її будинку, хоча і не проживає в ньому. Через це вона не може в повній мірі реалізувати всі складові права власності на свій будинок.

Відповідач в поданому відзиві позов заперечив. Вказав, що його матері ОСОБА_1 належить даний будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.2005 після смерті свого чоловіка (його батька) ОСОБА_3 . Однак він будучи зареєстрованим у даному будинку вважався таким, що прийняв спадщину, тобто має право на частину будинку.

процесуальні дії та рішення у справі

Ухвалою суду від 13.12.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 07.02.2023 відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви.

Ухвалою від 01.03.2023 зупинено провадження в справі до набрання законної сили рішенням суду в справі № 385/189/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання частково недійним свідоцтва про право на спадкове майно та визнання права власності на спадкове майно за законом.

Ухвалою від 23.08.2023 поновлено провадження в справі.

Ухвалою від 06.09.2023 відкладено підготовче засідання.

Ухвалою від 13.10.2023 відкладено підготовче засідання.

Ухвалою від 13.11.2023 зупинено провадження в справі до набрання законної сили рішенням суду в справі № 385/189/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання частково недійним свідоцтва про право на спадкове майно та визнання права власності на спадкове майно за законом.

Ухвалою від 01.03.2024 поновлено провадження в справі.

Ухвалою від 19.03.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.

Протокольною ухвалою від 04.04.2024 відкладено судове засідання.

Розгляд справи по суті проведено 29.04.2024.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з викладених в позовній заяві мотивів.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. В заяві від 25.04.2024 клопотав про відкладення судового розгляду у зв`язку з його перебуванням в відрядженні. Враховуючи те, що неявка в судове засідання відповідача є повторною, 04.04.2024 судове засідання відкладалось за його клопотанням через перебування у відрядженні, беручи до уваги положення п. 2 ч. 3 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважав за можливим проводити судове засідання за його відсутності.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Як встановлено судом, позивачці ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що вбачається з свідоцтва про право на спадщину від 18.05.2005, виданого державним нотаріусом Гайворонської державної нотаріальної контори Ковбасюк Н. Ю., зареєстроване в реєстрі за № 660, що записане в реєстрову книгу за № 865 15.06.2005.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Відповідач є сином позивачки, ця обставина визнається обома сторонами.

З свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 36).

В листі від 01.02.2023 № 1339/01245 Гайворонською міською радою повідомлено, що станом на день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем відкриття спадщини в будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 37).

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 07.07.2023 в справі № 385/189/23 ОСОБА_2 відмовлено в позові до ОСОБА_1 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно за законом щодо житлового будинку з побутовими та господарськими будівлями по АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_3 (а.с. 54-60).

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 17.01.2024 в справі № 385/189/23 рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 07.07.2023 змінено з викладенням мотивувальної частини в редакції постанови апеляційного суду, в решті рішення суду залишено без змін.

Вказані вище судові рішення, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, мають в даній справі преюдиційне значення, таким чином спростовуючи аргументи відповідача ОСОБА_2 у відзиві про те, що він є співвласником будинку АДРЕСА_1 .

Згідно пункту 39 Постанови, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідно до якої член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Свідок ОСОБА_4 , будучи допитаною в судовому засіданні, суду показала, що проживає по сусідству з позивачкою в будинку АДРЕСА_2 з 2012 року. З позивачкою знайома, має хороші сусідські відносини, часто, майже кожного дня, буває в неї в будинку, так як є подругою її невістки ОСОБА_5 , з відповідачем особисто не знайома. З часу свого проживання відповідача ОСОБА_2 в будинку чи на подвір`ї ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 не бачила, хоча візуально його знає, він ніколи в цьому будинку, за час її проживання по сусідству, не проживав. Факти того, що відповідач мав домовленість з позивачкою щодо права користування житловому в будинку АДРЕСА_1 , того, що там зберігаються його речі чи про те, що йому чинились перешкоди в користування цим будинком їй не відомі.

Свідок ОСОБА_6 , будучи допитаною в судовому засіданні, суду показала, що проживає по сусідству з позивачкою в будинку АДРЕСА_3 . З позивачкою знайома, має хороші сусідські відносини, з відповідачем нормальні взаємини. Чітко пам`ятає, що десь з 2000 року відповідач ОСОБА_2 в будинку матері по АДРЕСА_1 не живе, проживає з своєю сім`єю. На даний час він вже вкотре одружений та проживає з дружиною в м. Гайворон, за іншою адресою. Матір не провідує, сама свідок коли бачить його в місті нагадує про це, але він покликається на те, що не має часу. Факти того, що відповідач мав домовленість з позивачкою щодо права користування житловому в будинку АДРЕСА_1 , того, що там зберігаються його речі чи про те, що йому чинились перешкоди в користування цим будинком їй не відомі.

Враховуючи, що відповідач, як член сім`ї власника житла, не проживає у спірній квартирі, без поважних причин понад один рік, тобто понад строк визначений ст. 405 ЦК України, а саме з 2012 року, що вбачається з пояснень свідків, обрав собі інше місце проживання, де постійно проживає, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням.

Про цьому суд також звертає увагу на те, що в договорі про надання правничої допомоги від 01.02.2023 (а.с. 28-29), заяві про поновлення процесуального строку, поданій особисто ОСОБА_2 (а.с. 31), відзиві (а.с. 32-34), заявах про відкладення судового засідання від 03.04.2024, від 25.04.2024 відповідач вказав адресу свого проживання АДРЕСА_4 , що підтверджує те, що він обрав собі інше місце постійного проживання.

Також слід відзначити, що в поданому відзиві відповідач не заперечував факт не проживання його в будинку АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 10, 12, 13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України,

вирішив:

позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання таким, що втратив право на користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 30.04.2024.

Суддя: М. В. ВЕНГРИН

Дата документу 29.04.2024