Справа № 396/1905/23
Провадження № 2-др/396/1/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2024 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Цесельської О.С., за участю секретаря судового засідання Новікової Я.О., розглянувши під час судового розгляду заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис),

встановив:

12 березня 2024 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) задоволено повністю.

18 березня 2024 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Жабського Д.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. Представник вказав, що ухвалюючи 12 березня 2024 року рішення у справі, суд не вирішив питання про розподіл судових витрат між сторонами як це передбачено ст. 141 ЦПК України. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на правничу допомогу у розмірі 37000 гривень, про які позивачем заявлено у позові.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи №396/1905/23, подану представником позивача заяву про ухвалення додаткового рішення, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 12 березня 2024 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області ухвалено рішення у цивільній справі, ЄУН № 396/1905/23, яким позов ОСОБА_1 про розірвання договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 19 грудня 2019 року.

Питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01)).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, позивачем до суду, для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подано наступні документи: договір про надання правової допомоги від 22 вересня 2023 року, п.5.1 якого передбачено сплату гонорара адвокату клієнтом у сумі 37000 гривень; квитанціями до прибуткового касового ордера № 1 від 20.01.2024 року та № 2 від 15.03.2024 року про отримання за кожною квитанцією по 18000 гривень.(а.с.75,76); акт про надання правової допомоги від 15 березня 2024 року, відповідно якого зазначено про надання ОСОБА_3 наступних послуг - попереднє ознайомлення з матеріалами та надання консультації клієнту, підготування та подання до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області позовної заяви про розірвання договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), представництво інтересів клієнта у справі, дата виконання 22.09.2023 року - 12.03.2024 року року, сума 37000 гривень. (а.с.77) .

Представник відповідача надала заяву про зменшення витрат на правову допомогу, в якій заперечила проти заявленого позивачем розміру судових витрат. Вказала, що вони є неспівмірними зі складністю справи, фінансовим станом сторін, вказаний розмір не є пропорційним та обгрунтованим.

Суд враховує складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціну позову та (або) значення справи для сторони, і робить висновок про те, що слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 30000 грн. так як саме такий розмір правової допомоги буде співмірним та пропорційним до задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 30000 грн.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат.

Згідно ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Судом встановлено, що при ухваленні рішення від 12 березня 2024 року, не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме, про стягнення суми витрат понесених позивачкою на професійну правничу допомогу.

Таким чином, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 81, 133, 137, 141, 270, 354 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву представника позивача - адвоката Жабського Дмитра Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис)- задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по справі № 396/1905/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 гривень.

В іншій частині заяви - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. С. Цесельська