ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м.Суми

Справа №592/8184/23

Номер провадження 22-ц/816/440/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Борохом Валерієм Миколайовичем,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 листопада 2023 року у складі судді Корольової Г.Ю., ухвалене в м. Суми,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги мотивував тим, що 20 травня 2022 року близько 10 год. відповідач, керуючи автомобілем DAEWOO р.н. НОМЕР_1 в м. Суми по вул. Білопільський шлях в районі буд. 26 порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 ПДР, що призвело до зіткнення з автомобілем MITSUBISHI L200 р.н. НОМЕР_2 під керуванням позивача. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) автомобіль MITSUBISHI L200 р.н. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 серпня 2022 року у справі № 592/5281/22 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», позивач звернувся до вказаної страхової компанії та 26 серпня 2022 року отримав страхове відшкодування в сумі 44 135 грн 30 коп. На даний час залишається невідшкодованою матеріальна шкода в сумі 121 148 грн.

Крім того, ставив питання про відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та, посилаючись на вказані вище обставини, просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 89 725,50 грн (вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються) 120 168,17 грн + вартість ремонтних робіт 6195 грн + вартість матеріалів, що використовуються для відновлюваного ремонту 7497,62 грн страхове відшкодування 44 135, 29 грн), та судові витрати.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 листопада 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальних збитків суму 76 032 грн 88 коп., а також судові витрати у сумі 1211 грн 48 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бороха В.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також незастосування судом висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В доводах апеляційної скарги вказує на те, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі.

Наголошує на тому, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

На думку скаржника, вимога ОСОБА_2 про відшкодування з відповідача заподіяних збитків у розмірі, що покривається лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, не підлягає задоволенню, а з відповідною вимогою він має право звернутися до страховика відповідача - ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», а страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, зобов`язаний сплатити потерпілому розмір завданої шкоди. Тобто вважає правильним вирішенням спору стягнення з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» як зі страховика суми, якої недостатньо для відшкодування шкоди, а не з ОСОБА_1 , оскільки розмір збитків не перевищує ліміту відповідальності страховика.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим. Зазначає, що виходячи з приписів ст. 1194 ЦК України з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Звертає увагу на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, враховуючи особу відповідача, він не наполягав на задоволенні заявленого ним позову у повному обсязі та фактично зменшив ціну позову до суми, яка вирахувана страховою компанією.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що власником транспортного засобу MITSUBISHI L200 р.н. НОМЕР_2 є ОСОБА_2 (а.с. 8).

20 травня 2022 близько 10 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем DAEWOO р.н. НОМЕР_1 в м. Суми по вул. Білопільський шлях в районі буд. 26, перед початком руху та під час зміни напрямку руху, а саме виконання маневру розвороту завчасно не зайняв відповідне крайнє ліве положення та допустив зіткнення з з автомобілем MITSUBISHI L200 р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п.п.10.1, 10.4 ПДР. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль MITSUBISHI L200 р.н. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 серпня 2022 року у справі № 592/5281/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн (а.с. 9).

За страховим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (а.с. 38).

За розрахунком страхового відшкодування від 04 серпня 2022 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля MITSUBISHI L200 р.н. НОМЕР_2 (без врахування зносу деталей, що замінюються) становить 120 168,17 грн, розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) становить 45 635,29 грн (а.с. 11).

Страховиком ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 26 серпня 2022 року було здійснено виплату страхового відшкодування за даним випадком у розмірі 44135,29 грн (45 635,29 грн -1500 грн франшиза), шляхом перерахування коштів на рахунок позивача (а.с. 13).

ОСОБА_2 у ФОП ОСОБА_4 придбані необхідні запасні частини та деталі автомобіля, які підлягали заміні і їх вартість склала 125 368 грн (а.с. 14-15).

Згідно з актами виконаних робіт від 21 листопада 2022 року та квитанцією до платіжної інструкції 0.0..1 від 08 лютого 2023 загальна вартість робіт та матеріалів, витрачених для відновлення автомобіля, склала 32 915 грн (а.с. 18-19; 23).

Крім того, проведено встановлення вітрового скла автомобіля і згідно акту виконаних робіт та рахунком-фактурою №505 від 30 листопада 2022 року загальна вартість робіт та запчастин, витрачених для встановлення вітрового скла автомобіля склала 7000 грн (а.с. 24).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки вартість матеріальних збитків, завданих ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_1 як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, що становить 76 032,88 грн.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_5 є неналежним відповідачем у справі.

В даній справі сторонами не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» суми страхового відшкодування у розмірі 44 135,30 грн.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого відповідачем пошкодженням належного позивачу автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то саме із ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Тобто саме ОСОБА_1 є належним відповідачем в даній справі.

Доводи скаржника, що оскільки розмір збитків не перевищує ліміту відповідальності страховика, то саме з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» як зі страховика підлягає стягненню сума, якої недостатньо для відшкодування шкоди, суперечать положенням ст. 1194 ЦК України.

За встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача, як особи винної в ДТП, на користь позивача підлягає стягненню майнова шкода в розмірі 76 032,88 грн, яка становить собою різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля і виплатою страхового відшкодування.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування або зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Борохом Валерієм Миколайовичем, залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов