18 квітня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого Буша Н.Д.,
секретаря с/з Шклярської К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.
Ухвалою суду від 20.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Вивчивши матеріали цивільної справи, та з урахуванням того, що від відповідача повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання», ухвалою суду від 08.01.2024 року було здійснено перехід розгляду справи з порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Обгрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що 08 червня 2022 року о 21.45 сталася дорожньо-транспортна пригода за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно протоколу, складеного працівниками Національної поліції, винуватцем пригоди є ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП, позивачу завдано збитків на суму 13 810 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також просить стягнути моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. Моральні страждання полягають у відчутті від пошкодження його майна. Позивач має незадовільний стан здоров`я, пов`язане з онкозахворюванням, систематично лікується. Транспортний засіб потрібен позивачу для їзди в лікарню. Для його ремонту у позивача відсутні кошти. Зазначене підвищує емоційний стан позивача та призводить до погіршення його стану здоров`я. Позивач просив позов задовольнити.
Позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду не заперечував, просив позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час був повідомлений належним чином та своєчасно, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації, однак повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання», причини своєї неявки суду не повідомив, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.
При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.
Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Судом встановлено, що 08.06.2022 о 21:45 год. в м. Київ по вул. Лисківська, 9/22 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 01 серпня 2023 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст. 36 КУпАП, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, наклавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина відповідача встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.
Згідно з ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно копії рахунку на оплату №000000081 від 13 липня 2022 року, ОСОБА_1 сплатив ФОП ОСОБА_3 за ремонт свого транспортного засобу 13 810,00 грн.
Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, заподіяна зіткненням двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, заподіяна одному з вини другого, відшкодовується винною особою.
Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання по відшкодуванню позивачу завданої йому внаслідок пошкодження його майна шкоди. Позивач має право на отримання відшкодування від особи, що заподіяла таку шкоду, у повному обсязі, і отримавши частину відшкодування від страховика на підставі договору страхування між заподіювачем шкоди і страховиком, має право вимагати від заподіювача шкоди, тобто від відповідача, відшкодування йому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином, є законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування завданої йому шкоди - у розмірі 13 810 грн.
Позовні вимоги в цій частині обґрунтовані і підлягають повному задоволенню.
Розглядаючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного:
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її заподіяла, при наявності її вини.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Закон не виключає визнання моральної шкоди заподіяною у випадку заподіяння шкоди майну особи.
Позивачу даним ДТП і пошкодженням у ДТП належного йому автомобілю дійсно заподіяна моральна шкода, яка полягає у нервовому напруженні і хвилюванні, пережитому при ДТП, у суттєвому погіршенні стану майна, яке на тривалий час виключало можливість його використання за призначенням, у тих негативних наслідках, що настали для позивача, у побутових незручностях, у тому, що позивач був обмежений у пересуванні через відсутність власного автомобіля і можливості ним користуватись за призначенням як засобом проїзду і перевезення, що потребувало від нього додаткових і суттєвих зусиль для організації звичайного способу життя.
Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно положень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.
Оскільки діями відповідача, позивачу спричинені моральні страждання, які пов`язані з пошкодженням належного йому майна, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди 3 000 грн.
Таким чином позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Ухвалою суду від 20.09.2023 року позивача було звільнено від сплати судового збору, а тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 2147, 20 грн. (1073,60 грн.+1073,60 грн.).
Керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 13 810 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в загальному розмірі 2 147,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається позивачем до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 26.04.2024 року.
Суддя Н.Д.Буша