Справа № 569/3970/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (надалі - позивач), діючи через свого представника адвоката Петрика В.В., звернувся із позовною заявою до ОСОБА_4 (надалі - відповідач), в якій просить стягнути з відповідача на його користь відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2 649 грн. 30 коп. та 100 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 червня 2023 року о 23 год 11 хв відповідач, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Полуботка, 4, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, під час виникнення небезпеки, не вжив всіх заходів, не зменшив швидкість, внаслідок чого допустив наїзд на позивача, який рухався проїзною частиною. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження.

25 червня 2023 року внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди було відкрито кримінальне провадження за №0001873 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Однак згодом кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

28 липня 2023 року Рівненським міським судом Рівненської області винесено постанову у справі №569/13453/23, згідно з якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Таким чином, вина відповідача у вчиненні правопорушення була встановлена судом.

Консультативним висновком спеціаліста №5979 від 26 червня 2023 року встановлено отримання позивачем ушкоджень, а саме садна на медіально-задній поверхні правої гомілки розміром 13x4 см з дефектом епідермісу та гематоми розміром 3x2 см в області гомілково-ступеневого суглобу по медіальній поверхні. Хірургом встановлено діагноз поверхневої травми правої гомілки з садном. Згідно з ультразвуковим дослідженням м`яких тканин задньої поверхні н/З правої гомілки від 28 червня 2023 року у позивача виявлено ознаки пошкодження піхви та н/З ахілового сухожилля по медіальному краю.

Відповідно до Консультативного висновку спеціаліста ортопеда-травматолога № 496 від 28 червня 2023 року позивачу встановлено діагноз: пошкодження піхви сухожилля та н/З правого ахіла. Розмита гематома н/З правої гомілки та правої стопи по медіальному краю.

Внаслідок спричинення вище зазначених тілесних ушкоджень ОСОБА_3 завдано матеріальних збитків, оскільки позивач був вимушений витратити власні кошти на лікування, а також був позбавлений можливості самостійно пересуватись. Зокрема, на лікування витрачено 450 грн. (оплата за медичні послуги) та 199 грн. 30 коп. (оплата за ліки). На оплату таксі витрачено 2 000 грн.

Позивач намагався зв`язатися з відповідачем з метою компенсації витрат, котрі він був вимушений понести внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, однак прохання ОСОБА_3 проігноровано, тому останній вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Також, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 було завдано моральної шкоди, яка виразилася у: емоційному стресі, який полягає у тривозі, яка охопила його після цієї події, зважаючи на те, що йому було спричинено тілесні ушкодження; дискомфорту, який характеризується тими обставинами, що звичайний усталений для нього спосіб життя був кардинально змінений. Зокрема, через поставлений діагноз позивач вимушений постійно відвідувати лікарню та, відповідно, витрачати кошти на ліки. Також, у зв`язку із тілесними ушкодженнями ОСОБА_3 постійно відчував фізичний біль в місці ушкодження та не міг самостійно пересуватись містом, що призвело до додаткових витрат на таксі, яких він міг уникнути. Вважає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди має складати 100 000 грн. 00 коп.

29 березня 2024 року представник позивача адвокат Петрик В.В. подав заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. 00 коп.

02 квітня 2024 року представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Грицай І.О. подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову.

У відзиві, зокрема, вказала, що заявлені позовні вимоги не визнає, оскільки розмір матеріальної та моральної шкоди не підтверджений жодними доказами. Позивач вказує, що ним витрачено 450 грн. на медичні послуги, однак зі змісту долученої квитанції не вбачається, що оплата проводилась позивачем на підставі виставленого медичним закладом рахунку. Квитанція про купівлю ліків на суму 199 грн. 30 коп. від 27 червня 2023 року також не містить жодних ідентифікаційний ознак, на підставі яких можна було б встановити, що саме позивачем придбано ліки, а також які саме ліки. Квитанція про оплату таксі від 09 серпня 2023 року на суму 2 000 грн. 00 коп. також не є доказом, який підтверджує розмір заподіяної матеріальної шкоди, оскільки не містить жодних відомостей про платника та отримувача, спосіб визначення цієї суми та за який період. Отже, позивач не підтвердив документально ні сам факт лікування, ні розмір понесених витрат.

А визначений позивачем розмір моральної шкоди не підтверджений жодними доказами, з яких можна було б встановити заподіяння позивачу емоційного стресу та дискомфорту. При цьому, відсутні відомості про те, як змінився звичний ритм життя для позивача та які додаткові зусилля здійснив чи має здійснити позивач для організації своєї життєдіяльності. В позовній заяві жодним чином не обґрунтовано, що позивачу завдано моральну шкоду саме в розмірі 100 000 грн. 00 коп. та не підтверджено доказами чи справді позивач зазнав описаних ним страждань.

Окрім того, на момент дорожньо-транспортної пригоди 25 червня 2023 року цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «УТСК» (Поліс № 211448754). Позивач не звертався до страхової компанії з приводу відшкодування шкоди, заподіяної його здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На підставі наведеного в задоволенні позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, просить відмовити.

23 квітня 2024 року представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Грицай І.О. подала додаткові пояснення, в який просила суд врахувати, що заявлений позов є передчасним та не підлягає до задоволення, оскільки позивач не звертався до страховика відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач не довів, що заявлені ним вимоги до відповідача не покриваються страховим відшкодуванням, тому жодних законних підстав для задоволення позову за рахунок відповідача, який є винуватий у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, немає. Станом на 23 квітня 2024 року ні позивач, ні його представник із заявами про заміну неналежного відповідача або залучення до участі у справі співвідповідачем страховика не звертались. Оскільки позовні вимоги до ОСОБА_4 в частині відшкодування матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою було пред`явлено до неналежного відповідача у задоволенні таких вимог слід відмовити.

23 квітня 2024 року представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Грицай І.О. подала заперечення на заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, в який просила залишити заяву ОСОБА_3 про розподіл судових витрат без задоволення, оскільки позивачем не надано доказів їх понесення, а саме не надано квитанції про сплату зазначених послуг, не надано акта виконаних робіт (детальний з описом проведених робіт з урахуванням часу), не надано договір про надання правової допомоги.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав з мотивів у ньому наведених, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні.

Заслухавши представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як слідує з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 червня 2023 року слідчим РРУП ГУНП в Рівненській області Невідомським В.В. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001873 відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В короткому викладі обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення зазначено, що 25 червня 2023 року до Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення з органів охорони здоров`я про те, що 25 червня 2023 року близько 11 год 36 хв у м. Рівне по вул. Гетьмана Полуботка навпроти буд. 4, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Гетьмана Полуботка зі сторони вул. Гетьмана Сагайдачного в напрямку вул. Пересопницька, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався проїзною частиною. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід отримав тілесні ушкодження.

В подальшому постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2023 року у справі № 569/13453/23, яка набрала законної сили 08 серпня 2023 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення.

В постанові суду зазначено, що 25 червня 2023 року близько 23 год 11 хв ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Рівне по вул. Полуботка, 4, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, під час виникнення небезпеки, не вжив всіх заходів, не зменшив швидкість, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який рухався проїзною частиною. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_4 порушив п.п. 2.3Б, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, встановлений постановою суду від 28 липня 2023 року факт дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, вина у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди водія транспортного засобу «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню.

Як слідує з Консультаційного висновку спеціаліста №5979 від 26 червня 2023 року КП «Рівненська обласна клінічна лікарня ім. Ю. Семенюка» РОР позивачу ОСОБА_3 встановлено діагноз поверхневої травми правої гомілки з садном. Рекомендовано перев`язки з бетадином, огляд хірурга в динаміці, консультація травматолога.

Відповідно до ультразвукового дослідження м`яких тканин задньої поверхні н/З правої гомілки, проведеного позивачу 28 червня 2023 року в Кабінеті ультразвукової діагностики м. Рівне, вул. Карнаухова, 25-Б, лікарем ОСОБА_5 зроблено заключення, що в ОСОБА_3 є ознаки пошкодження піхви та н/З ахілового сухожилля по медіальному краю.

В подальшому Консультативним висновком спеціаліста ортопеда-травматолога №496 від 28 червня 2023 року ТОВ «Інноваційний медичний центр РівнеМед» позивачу встановлено діагноз пошкодження піхви сухожилля та н/3 правового ахіла. Розмита гематома н/3 правої гомілки та правої стопи по медіальному краю.

Надану позивачем копію запису прийому лікаря від 25 червня 2023 року суд не приймає як належний доказ, оскільки з нього неможливо встановити, що лікар проводив огляд саме позивача ОСОБА_3

Квитанцією RRN: 8 від 28 червня 2023 року підтверджується оплата медичних послуг в розмірі 450 грн. 00 коп.

Квитанцією RRN: 2 від 27 червня 2023 року підтверджується придбання в ПП ФК «Здорова Родина» ліків на суму 199 грн. 30 коп.

Квитанцією RRN: 59 від 09 серпня 2023 року підтверджується оплата послуг таксі в розмірі 2 000 грн. 00 коп.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, була застрахована відповідно до полісу №211448754 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «УТСК», що є діючим членом МТСБУ.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу.

Відповідно до статі 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Зі змісту цієї норми вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я.

Специфіка шкоди, яка завдана здоров`ю, полягає також і в тому, що вона не може бути відшкодована в натурі та оцінена в грошовому еквіваленті. Саме тому об`єктом відшкодування буде не зазначена шкода, а лише майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання цієї шкоди. До таких втрат законодавець відносить: а) заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; б) додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Однак цей перелік є орієнтовним і у випадку, коли потерпілий має ще й інші втрати, які пов`язані з відповідним ушкодженням здоров`я, то він має право вимагати і їх відшкодування.

Відповідне тлумачення викладено у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 311/2467/16-ц, провадження № 61-30575св18.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Відповідно до статей 12, 77, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 25 червня 2023 року о 23 год 11 хв, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Полуботка, 4, м. Рівне, допустив наїзд на ОСОБА_3 та спричинив останньому тілесні ушкодження. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2023 року у справі №569/13453/23 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення.

Обґрунтовуючи наявність майнової шкоди у розмірі 2 649 грн. 30 коп. позивач посилається на завдання йому тілесних ушкоджень в результаті яких він вимушений був витратити власні кошти на лікування, а також був позбавлений можливості самостійно пересуватись і відповідно змушений був оплачувати послуги таксі.

На підтвердження вимоги про відшкодування майнової шкоди позивач надав копії квитанцій, однак суд зауважує, що зі змісту долученої квитанції RRN: 8 від 28 червня 2023 року, якою підтверджується оплата медичних послуг ТОВ «РівнеМед» в розмірі 450 грн. 00 коп., не можливо встановити, що оплата проводилась позивачем на підставі виставленого медичним закладом рахунку чи за призначенням лікаря. Квитанція RRN: 2 від 27 червня 2023 року підтверджує придбання в ПП ФК «Здорова Родина» ліків на суму 199 грн. 30 коп., проте інформація про те, які саме ліки були придбані вона не містить. А відтак встановити, що ліки були придбані за призначенням лікаря неможливо. Квитанцією RRN: 59 від 09 серпня 2023 року підтверджується оплата послуг таксі в розмірі 2 000 грн., однак не містить жодних відомостей про платника та отримувача, спосіб визначення цієї суми та період оплати таких послуг. Отже, позивач не підтвердив належними доказами понесені витрати і відповідно наявність матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив судам, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Як встановлено судом, внаслідок завдання тілесного ушкодження позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, обумовлених отриманням тілесного ушкодження у вигляді пошкодження піхви сухожилля та н/З правого ахіла, розмитої гематоми н/З правої гомілки та правої стопи по медіальному краю. Оскільки саме внаслідок наїзду на позивача транспортного засобу, яким керував відповідач, позивачу завдано вказане тілесне ушкодження, тому він повинен відповідати за завдану позивачу моральну шкоду.

На підставі викладеного, з урахування принципу справедливості та співмірності, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди підлягають задоволенню частково у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 про те, що позивач не звертався до страховика відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування і обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається саме на страховика, а тому позов є передчасним, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 26-1 вказаного Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи, що судом не встановлено наявність матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачу, відповідно підстав для звернення позивача до страховика по питанню виплати йому моральної шкоди, яка визначається у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, немає.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат по справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 59 грн. 00 коп. (5000х1211,2/102649,3).

Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 15 000 грн. 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати за надання правничої допомоги підтверджені належними доказами, а саме надано: договір про надання правничої допомоги від 15 лютого 2024 року; акт виконаних робіт від 28 березня 2024 року, у якому здійснено детальний опис робіт, виконаних для надання правничої допомоги.

Оскільки понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами вони підлягають до стягнення з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 730 грн. 64 коп. (5000х15000/102649,3).

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 789 (сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 64 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 26 квітня 2024 року.

Суддя О.О. Першко