Провадження № 2/625/59/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2024 р. с. Різуненкове

Суддя Коломацького районного суду Харківської області Скляренко М.О., розглянувши позовну заяву із долученими до неї додатками на предмет можливості відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить поновити пропущений строк для звернення із позовною заявою до суду та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши зміст позовної заяви з доданими до неї копіями документів, доходжу висновку про передчасність відкриття провадження у справі і необхідність залишення позовної заяви без руху як такої, що подана без додержання вимог, викладених у статті 175 та 177 ЦПК України, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

Згідно імперативних приписів, закріплених у пункті 3 частині 3 статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Пленум Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). При цьому, ціна позову повинна відповідати дійсній вартості майна саме на момент пред`явлення позову.

В порушення вказаних вище вимог закону позивач у позовній заяві про визнання права власності на нерухоме майно зазначив ціну позову, яка визначена позивачем не із дійсної вартості нерухомого майна, право власності на яке просить суд визнати за ним, а з його інвентаризаційної вартості станом на 07 грудня 2014 року.

Крім того, позивачем до позовної заяви не долучено документів на підтвердження вартості майна та виконані процедури з його оцінки відповідно вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», що в подальшому позбавляє суд можливості визначити вартість майна, на яке позивач просить визнати за ним право власності, а також визначити суму судового збору, яка підлягає сплаті.

З огляду на це, позивач, усуваючи недоліки позовної заяви, повинен врахувати вимоги п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», згідно яких за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються вказаним Законом.

У відповідності до статті 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

За подання до суду процесуальних документів в електронній формі судовий збір може бути сплачено за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Сплата судового збору за допомогою електронного платіжного засобу оформляється квитанцією платіжного термінала, чеком банкомата, сліпом або іншими документами за операціями з використанням електронних платіжних засобів у паперовій або електронній формі.

Сплата судового збору за допомогою платіжного пристрою оформляється за допомогою касового документа (квитанції, чека тощо), який містить усі обов`язкові реквізити касового документа.

Згідно частин 1 та 2 статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

На підтвердження сплати судового збору позивачем до позовної заяви додано платіжну інструкцію за №0.0..1 від 18 квітня 2024 року, відповідно до якої позивачем сплачено 1211 гривень 20 копійок за реквізитами: отримувач ГУК у м.Києв/м.Київ/22030106; код отримувача 37993783; рахунок отримувача UA0026001; призначення платежу судовий збір Коломацький районний суд Харківської області; ОСОБА_1 , тобто позивачем сплачено вищезазначену суму за платіжними реквізитами для добровільної сплати боржниками судового збору за рішеннями про стягнення судового збору на користь держави, а не за платіжними реквізитами, передбаченими для перерахування судового збору.

Таким чином позивачем до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Також, вважаю за доцільне зазначити, що порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182.

За правилами, визначеними ч. 1 ч. 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовну заяву слід залишити без руху, як таку, що подана без додержання вимог ст.ст. 175 та 177 ЦПК України, із наданням позивачу семиденного строку для усунення недоліків позовної заяви шляхом подачі до суду позовної заяви (та її копії), яка повинна містити зазначення ціни позову, що відповідає дійсній вартості нерухомого майна на момент пред`явлення позову, а також надати докази на підтвердження дійсної вартості нерухомого майна, щодо якого існує спір про право, та сплатити судовий збір відповідно до вимог п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з додаванням до позовної заяви документу, що підтверджують його сплату.

Керуючись ст.ст. 175, 176,177,185, 260, 261, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом залишити без руху.

Запропонувати ОСОБА_1 в семиденний строк з моменту отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом подачі до суду позовної заяви (та її копії), яка повинна містити зазначення ціни позову, що відповідає дійсній вартості нерухомого майна на момент пред`явлення позову, а також надати докази на підтвердження дійсної вартості нерухомого майна, щодо якого існує спір про право, та сплатити на рахунок: отримувача коштів ГУК Харків обл/ СТГ Коломак/22030101, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: UA0020553, Код класіфікації доходів бюджету: 22030101 судовий збір відповідно до вимог п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з додаванням до позовної заяви документу, що підтверджують його сплату.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання недоліків у зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та йому повернута.

Ухвала окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку лише щодо розміру судових витрат. В іншій частині заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала виготовлена 29 квітня 2024 року.

Суддя: М.О. Скляренко