КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 760/4274/20 Апеляційне провадження № 22-ц/824/9663/2024Головуючий у суді першої інстанції - Будзан Л.Д. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Прокопенко С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боярчука Олександра Владиславовича, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛЕЙНОД ТРЕЙД", ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

07.03.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця, направивши її засобами поштового зв`язку, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боярчука О.В. від 14.02.2024 (ВП № НОМЕР_1) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою було звернуто стягнення на доходи фізичної особи ОСОБА_1 , що отримує дохід у ТОВ "КЛЕЙНОД ТРЕЙД" ().

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.03.2024 скаргу залишено без розгляду та повернуто скаржникові (а.с.6,7).

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на помилковість висновків суду першої інстанції щодо пропуску ним встановленого процесуальним законом десятиденного строку для звернення до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця, оскільки, дізнавшись про наявність постанови державного виконавця від 14.02.2024 лише 06.03.2024 від ТОВ "КЛЕЙНОД ТРЕЙД", він у строки, визначені ст. 449 ЦПК України, звернувся до суду з відповідною скаргою на цю постанову. Також зазначає про безпідставність тверджень суду першої інстанції про те, що скаржник дізнався про порушення свого права у кінці листопада - грудня 2023 року, а скаргу направив до суду 07.03.2024, оскільки предметом оскарження є саме постанова державного виконавця від 14.02.2024 (а.с.10-13).

Ухвалами Київського апеляційного суду від 01.04.2024 відкрито апеляційне провадження, надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до апеляційного розгляду (а.с.32-34).

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту скарги та матеріалів справи, 14.02.2024 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боярчуком О.В. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - ОСОБА_1 .

Вказана постанова є предметом скарги заявника, надісланою останнім до суду першої інстанції 07.03.2024.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції, в обґрунтування свого висновку щодо пропуску заявником десятиденного строку на звернення до суду зі скаргою, вказав, що зі змісту поданої скарги встановлено, що скаржник дізнався про порушення свого права у кінці листопада-грудні 2023 року, про що особисто зазначив у скарзі. Натомість, скаргу на дії державного виконавця скаржником скеровано до суду поштовим відправленням 07.03.2024, тобто не у строк, передбачений ст. 449 ЦПК України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Клопотань про поновлення пропущеного строку звернення до суду із вказаною скаргою заявником не подано, а також не обґрунтовано поважності причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою.

Так, у відповідності до вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями ч. 1 ст. 74 вказаного закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У свою чергу, відповідно до вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

При цьому, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 13.03.2019 по справі № 920/149/18, строк для оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця обчислюється у календарних днях.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів вбачається, що предметом оскарження у даній справі є постанова державного виконавця від 14.02.2024 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, про наявність якої, як вказує заявник у скарзі, він дізнався 06.03.2024.

При цьому, згідно з відміткою поштового відправлення на конверті заявник звернувся до суду зі скаргою на вказану постанову 07.03.2024 року (а.с.4).

Отже, враховуючи, що заявником оскаржується постанова від 14.02.2024, то висновок суду про те, що скаржнику стало відомо про порушення його права у кінці листопада 20203 року, є помилковим, адже останньому апріорі не могло бути відомо у листопаді 2023 року про постанову виконавця, яка винесена у лютому 2024 року.

Таким чином, висновок суду про пропуск заявником строку, встановленого ст. 449 ЦПК України, на подання скарги є передчасним і таким, що не узгоджується з відомостями наявними у матеріалах справи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи, не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про залишення скарги без розгляду, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та доступу до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що висновок суду про пропуск заявником строку звернення до суду зі скаргою є помилковим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боярчука Олександра Владиславовича, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛЕЙНОД ТРЕЙД", ОСОБА_2 - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 03 травня 2024 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова