Справа №751/1343/24
Провадження №2/751/778/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

секретар судового засідання Курач В.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новозаводського відділу Державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Друга чернігівська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :

09.02.2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Яковлєв А.Л. звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до Новозаводського відділу Державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Новозаводскього ВДВС Східного Міжрегіонального управління МЮ ) про скасування арешту на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються з: кімнати під літ.1-3 площею 17,1 кв.м., кімнати під літ.1-4 площею 18 кв.м., коридору під літ. 1-1 площею 7,9 кв.м., кухні під літ. 1-2 площею 12,3 кв.м., ванни під літ. 1-7 площею 3,0 кв.м., вбиральні під літ.1-8 площею 2,5 кв.м., вбудованої шафи під літ. 1-9 площею 0,4 кв.м., тамбуру під літ. 1 площею 2,5 кв.м., прибудови під літ. А1-1, погребу під літ. «б1», сараю під літ. «б-1», сараю (перший поверх) під літ. «Б-1», сараю (другий поверх) під літ. «Б1-1» ганку під літ. «а», накладений ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17.03.2016 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на те, що в травні 2022 року померла мати позивача ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 11.05.2022 р.). Після чого, позивач звернувся у встановлений законом строк до нотаріальної контори з метою вступити у спадок на 3/4 квартири житлового будинку АДРЕСА_1 , що є власністю ОСОБА_2 на підставі рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05.07.2016 року у справі №751/1496/16-ц. Проте, нотаріус відмовила йому в оформленні спадщини та повідомила, що на спадок накладено арешт. Зазначає, що в подальшому позивач звернувся до Новозаводського ВДВС Східного Міжрегіонального управління МЮ, де отримав витяг з виконавчого провадження №50619049 з якого вбачається, що дійсно на ? частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на виконання ухвали Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17.03.2016 року у справі №2-з/751/10/16.

Вказує, що згідно п.4.17 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Посилається, що відповідно до ч.ч.1,2 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі ст.ст. 16, 321, 391, ч.1 ст.1216, ч.1 ст.1218, ч.3 ст.1296 ЦК України, ст.41 Конституції України, п.6 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 13.02.2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони в судове засідання не викликались, в установлений судом строк, відповідач відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не подав, від представника третьої особи - Другої чернігівської державної нотаріальної контори завідувача Кравченко А. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Другої чернігівської державної нотаріальної контори, у вирішення спору покладаються на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України).

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Згідно ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 11.05.2022 року (а.с.4), після смерті якої відкрилася спадщина на все її майно, в тому числі і на ? частини житлового будинку АДРЕСА_1 , які належали їй за життя, на підставі рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05.07.2016 року у справі №751/1496/16-ц (а.с. 6, 9-11).

Позивач по справі є спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_2 (а.с.5).

З витягу виконавчого провадження №50619049 вбачається, що на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються з: кімнати під літ.1-3 площею 17,1 кв.м., кімнати під літ.1-4 площею 18 кв.м., коридору під літ. 1-1 площею 7,9 кв.м., кухні під літ. 1-2 площею 12,3 кв.м., ванни під літ. 1-7 площею 3,0 кв.м., вбиральні під літ.1-8 площею 2,5 кв.м., вбудованої шафи під літ. 1-9 площею 0,4 кв.м., тамбуру під літ. 1 площею 2,5 кв.м., прибудови під літ. А1-1, погребу під літ. «б1», сараю під літ. «б-1», сараю (перший поверх) під літ. «Б-1», сараю (другий поверх) під літ. «Б1-1» ганку під літ. «а», накладено арешт на виконання ухвали Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17.03.2016 року по справі №2-з/751/10/16. (а.с.7, 8)

Арешт на зазначену частину домоволодіння був накладений з метою забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової О.С. про визнання права власності на спадкове майно, витребування майна у добросовісного набувача, скасування рішення, який в подальшому рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18.05.2016 року по справі №751/1496/16-ц, був задоволений і за ОСОБА_2 визнано право власності на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються з: кімнати під літ.1-3 площею 17,1 кв.м., кімнати під літ.1-4 площею 18 кв.м., коридору під літ. 1-1 площею 7,9 кв.м., кухні під літ. 1-2 площею 12,3 кв.м., ванни під літ. 1-7 площею 3,0 кв.м., вбиральні під літ.1-8 площею 2,5 кв.м., вбудованої шафи під літ. 1-9 площею 0,4 кв.м., тамбуру під літ. 1 площею 2,5 кв.м., прибудови під літ. А1-1, погребу під літ. «б1», сараю під літ. «б-1», сараю (перший поверх) під літ. «Б-1», сараю (другий поверх) під літ. «Б1-1» ганку під літ. «а» - в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.9-11)

Як зазначено в позові, позивач звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 , проте в оформленні спадщини йому було відмовлено, оскільки на спадкове майно накладено арешт.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката; закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном; інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 2 постанови № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

У свою чергу, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися належним на праві власності майном та власний розсуд.

За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А відповідно до ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Нормами ч.ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року встановлено, що під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції України, Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.

Згідно ч.1 ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частина 1 статті 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Стаття 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до п.4.18 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчим органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача відповідачем суду не надано.

З вище наведеного слідує, що позивач в силу ч.1 ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом після померлої ОСОБА_2 , на майно якої зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, наявність відповідного запису у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, позбавляє його права отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно, а також позбавляє можливості виконати обов`язок передбачений ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ч.1 ст.1297 ЦК України здійснити державну реєстрацію ? частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Також, з огляду на те, що обставини, на підставі яких було накладено арешт на нерухоме майно позивача, станом на сьогоднішній день відпали, позов, з метою забезпечення якого було накладено арешт на майно, розглянуто, рішення суду по справі №751/1496/16-ц набуло законної сили, а фактичне продовження дії арешту на спадкове майно порушує права позивача щодо володіння, користування та розпорядження майном, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом зняття арешту із спадкового майна.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 274-279, 354 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 328, 391, 386, 391, 1296 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новозаводського відділу Державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Друга Чернігівська Державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна задовольнити.

Скасувати арешт із спадкового майна померлої ОСОБА_2 , а саме: 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються з: кімнати під літ.1-3 площею 17,1 кв.м., кімнати під літ.1-4 площею 18 кв.м., коридору під літ. 1-1 площею 7,9 кв.м., кухні під літ. 1-2 площею 12,3 кв.м., ванни під літ. 1-7 площею 3,0 кв.м., вбиральні під літ.1-8 площею 2,5 кв.м., вбудованої шафи під літ. 1-9 площею 0,4 кв.м., тамбуру під літ. 1 площею 2,5 кв.м., прибудови під літ. А1-1, погребу під літ. «б1», сараю під літ. «б-1», сараю (перший поверх) під літ. «Б-1», сараю (другий поверх) під літ. «Б1-1» ганку під літ. «а», накладений ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17.03.2016 року справа №2-з/751/10/16.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Новозаводський відділ Державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: 14000, місто Чернігів, вул. Княжа, буд. 28, ).

Третя особа: Друга чернігівська нотаріальна контора (місцезнаходження: 14017, місто Чернігів, вул. Івана Мазепи буд. 19, ).

Повний текст рішення складено 16.04.2024 року.

Головуючий - суддя О. Г. Деркач