Провадження № 22-ц/802/454/24 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, за апеляційними скаргами позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» та відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

ПрАТ «СГ «ТАС» через свого представника звернулося до суду з позовною заявою на обґрунтування якої зазначивши, що 28.12.2020 року о 16:00 в м. Луцьку по пр-т. Відродження, 26, сталася ДТП за участю транспортного засобу MITSUBISHI Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу BMW, д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок даної події автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.02.2021 року відповідача було визнано винним у вчиненні вказаного ДТП. На дату ДТП діяв договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00871719, яким були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортом автомобілем BMW, д.н.з. НОМЕР_2 . На підставі наведеного, представник пошкодженого транспортного засобу звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , проведеного його огляд, складено відповідний акт та ремонтну калькуляцію, згідно яких вартість ремонту склала 107475,37 грн. Як наслідок, на користь страхувальника було виплачено 81300,37 грн. страхового відшкодування, а 26175 грн. зараховано до суми не сплачених страхових платежів. У свою чергу, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність її винуватця була застрахована у ПрАТ «УПСК» на підставі Полісу АР8257247. 25.05.2021 року страхувальником відповідача було проведено страхове відшкодування на користь ПрАТ «СГ «ТАС» на загальну суму 55377,69 грн. Відтак, різниця між завданою позивачу шкодою та здійсненим страховим відшкодуванням страхувальником ОСОБА_1 склала 52097,88 грн. та така підлягає стягненню з відповідача.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СГ «ТАС» в порядку суброгації 52097,68 грн. матеріальної шкоди та судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2024 року позов в даній справі задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» в порядку суброгації матеріальну шкоду в розмірі 25922, 68 гривень.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач та відповідач, в інтересах якого діє його представник, кожен зокрема, подали апеляційній скарги.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції, в частині відмовлених позовних вимог, скасувати та ухвали нове судове рішення, яким його позов задовольнити повністю.

Мотиви апеляційної скарги позивача зводяться до того, що у страховому акті №00490/16/921 від 06.01.2021 року вказано, що сума страхового відшкодування становить 107 475,37 грн., але з цієї суми 26175,00 грн зараховано до суми несплачених страхових платежів (премії) страхувальника. Таким чином, зобов`язання двох сторін припинилося, оскільки страховик частину суми страхового відшкодування зарахував в суму несплаченої страхової премії, а частину виплатив. Тобто, страховик, замість виплатити повну суму страхового відшкодування, зачислив в рахунок частину суми несплаченої страхової премії, яка б в майбутньому згідно з графіком надійшла до страховика від страхувальника. Тому на думку скаржника твердження суду, що відсутня правова підстава для стягнення 26175,00 грн, є передчасним, оскільки дана сума також є фактичною витратою позивача.

В апеляційній скарзі відповідач, в інтересах якого діє його представник, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до Полісу АР8257247 страховий ліміт за шкоду, завдану майну становила 130000 грн., а тому різниця між здійсненим страховим відшкодуванням та фактично завданою майновою шкодою підлягає стягненню з його страховика ПрАТ «УПСК», оскільки така повністю покривається страховкою. У свою чергу, матеріали справи не містяться жодних доказів, які б підтверджували правильність проведення ПрАТ «УПСК» розрахунку та здійснення на його підставі страхового відшкодування на користь ПрАТ «СГ «ТАС» на загальну суму 55377,69 грн. Також, позивачем не було надано будь-яких доказів, які б свідчили про відмову страховика ОСОБА_1 у здійсненні відшкодування повної суми заподіяної шкоди в межах ліміту відповідальності.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у цій справі є 26 квітня 2024 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає до задоволення. Апеляційна скарга відповідача, в інтересах якого діє його представник, залишенню без задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що 28.12.2020 року о 16:00, в м. Луцьку по пр-т. Відродження, 26, відбулася ДТП за участю транспортного засобу MITSUBISHI Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.02.2021 року в справі № 161/287/21 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6).

Вказана постанова набрала законної сили, є чинною та такою встановлено причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача та заподіянням власнику транспортного засобу BMW, д.н.з. НОМЕР_2 матеріального збитку.

Згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту № FO-00871719 від 10.12.2020 року, на момент ДТП майнові інтереси ОСОБА_3 (а.с. 10-12), пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , були застраховані у страховика ПрАТ «СГ «ТАС» (а.с. 16-22).

У свою чергу, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу MITSUBISHI Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «УПСК» згідно Полісу АР8257247 (а.с. 23).

28.12.2020 року потерпіла в розглядуваній ДТП звернулася до страховика із заявою про настання події та виплати страхового відшкодування (а.с. 23).

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , було проведено його огляд, про що складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) та ремонтну калькуляцію № 30605_16 від 04.01.2021 року, згідно яких загальний розмір шкоди склав 107475,37 грн. (а.с. 7-9, 13, 15).

12.01.2021 року ПрАТ «СГ«ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування власнику автомобіля BMW, д.н.з. НОМЕР_2 в загальному розмірі 81300,37 грн. (а.с. 25).

Із загальної суми вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, яка склала 107475,37 грн., позивачем було утримано в якості несплачених страхових платежів 26175 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що 25.05.2021 року ПрАТ «УПСК» було перераховано ПрАТ «СГ «ТАС» 55377,69 грн. як страхове відшкодування згідно Полісу АР8257247 (а.с. 58).

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).

У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

Таким чином, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до ПрАТ «СГ «ТАС » після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ПрАТ «СГ «ТАС» здійснив на користь страхувальника виплату страхового відшкодування, то до позивача перейшло право вимоги до відповідача про виплату страхового відшкодування у розмірі, який є різницею між вказаною сумою та сумою здійсненого ПрАТ «УПСК» страхового відшкодування згідно Полісу АР8257247 в загальному розмірі 55377,69 грн.

Однак визначаючи розмір майнової шкоди, яку необхідно стягувати з відповідача на користь страхової компанії, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для стягнення 26175,00 грн. оскільки, страхувальник вчасно не оплатив вказаний платіж страховику, чим втратив право вимоги на вказану суму. АТ «СГ «ТАС» (приватне) здійснив на користь страхувальника виплату страхового відшкодування у розмірі 81 300,37 грн., то до АТ «СГ «ТАС» (приватне) перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах фактичних витрат.

Такі висновки суду є передчасними та такими, що зроблені з порушенням норм матеріального права.

Згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту № F000871719 від 10.12.2020 року (надалі - Договір страхування), страхувальник зобов`язаний сплачувати страхову премію частинами за графіком (п.4 Договору страхування).

Відповідно до графіку сплати страхової премії страхувальник ( ОСОБА_3 ) мала сплатити страхову премію до 10.12.2020 року (включно), 10.03.2021 року (включно), 10.06.2021 року (включно), 10.09.2021 року (включно).

Дорожньо-транспортна пригода відбулась 28.12.2020 року, тобто між оплатою першої частини та другої страхової премії.

Враховуючи умови договору страхування, сплата чергової премії мала відбутись 10.03.2021 року.

Таким чином, твердження суду щодо невчасної оплати страхової премії страхувальником ( ОСОБА_3 ) є помилковими.

Пунктом 6 статті 95 Законом України «Про страхування» передбачено, що розмір страхової премії, порядок та строки її сплати визначаються договором страхування або законодавством.

Пунктом 8 статті 95 Закону України «Про страхування» сплата страхової премії згідно з договором страхування може здійснюватися одноразовим платежем або періодичними платежами.

Враховуючи умови договору страхування та законодавство, умови сплати страхової премії можуть бути визначені умовами самого договору страхування та здійснюватися періодичними платежами.

На момент дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), у страхувальника виникло зобов`язання до страховика щодо виплати страхового відшкодування, а у страховика до страхувальника існувало зобов`язання сплатити страхову премію.

Пунктом 13.4 Договору добровільного страхування наземного транспорту передбачено, що у разі якщо на дату складання страхового акту є частини страхової премії за цим договором, що неоплачені (незалежно від того, чи дата оплати минула, чи ні), розмір страхового відшкодування в першу чергу направляється в рахунок оплати несплачених частин страхової премії. Частина страхової премії, що залишилась, перераховується в порядку, передбаченому цим договором.

У страховому акті №00490/16/921 від 06.01.2021 року вказано, що сума страхового відшкодування становить 107 475,37 грн, але з цієї суми 26175,00 грн зараховано до суми несплачених страхових платежів (премії) страхувальника.

Таким чином, зобов`язання двох сторін припинилося, оскільки страховик частину суми страхового відшкодування зарахував в суму несплаченої страхової премії, а частину виплатив.

Тобто, страховик, замість виплатити повну суму страхового відшкодування, зачислив в рахунок частину суми несплаченої страхової премії, яка б в майбутньому згідно з графіком надійшла до страховика від страхувальника.

Тому твердження суду, що відсутня правова підстава для стягнення 26175,00 грн, є передчасним, оскільки дана сума також є фактичною витратою позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.».

Частина 1 статті 108 Закону України «Про страхування» вказує, що страховик має право на вимоги до особи відповідальної за збитки, у розмірі страхової виплати, яка в даному випадку становить 81 300,37 грн., а також інших пов`язаних із нею фактичних витрат у розмірі 26175,00 грн, що складають загальну суму страхового відшкодування в розмірі 107 475,37 грн. Тобто, страховик за власний рахунок покрив частину чужого боргу, чим спричинив собі витрати.

Таким чином, оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 107475, 37 гривень, при цьому Полісом № АР8257247 відповідача покрито частину шкоди в розмірі 55377, 69 гривень, залишок шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 52097, 68 гривень =107475, 37 гривень-55377, 69 гривень.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги відповідача, що оскільки відповідно до Полісу АР8257247 страховий ліміт за шкоду, завдану майну становила 130000 грн., а тому різниця між здійсненим страховим відшкодуванням та фактично завданою майновою шкодою підлягає стягненню з його страховика ПрАТ «УПСК». Матеріали справи не містяться жодних доказів, які б підтверджували правильність проведення ПрАТ «УПСК» розрахунку та здійснення на його підставі страхового відшкодування на користь ПрАТ «СГ «ТАС» на загальну суму 55377,69 грн. Також, позивачем не було надано будь-яких доказів, які б свідчили про відмову страховика ОСОБА_1 у здійсненні відшкодування повної суми заподіяної шкоди в межах ліміту відповідальності, не заслуговують на увагу.

Пункт 9.4. статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату уклад договору та зазначені в договорі страхування.

Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пункт 36.1. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.».

З викладених норм страховик за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик виплачує страхове відшкодування: у межах страхової суми, що діяли на дату укладення договору та не може виходити за такі межі; за витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Відповідно до п. 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових КТЗ;

3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД;

4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів;

5 років для фототехніки.

Враховуючи те, що на дату ДТП (28.12.2020 року) строк експлуатації пошкодженого транспортного засобу BMW, д.н. НОМЕР_2 , становив понад 7 років (9 років), то ПрАТ «УПСК» була обмежена законом у виплаті страхового відшкодування AT «СГ «ТАС» у повному обсязі завданої майнової шкоди та мала виплатити страхове відшкодування лише з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, визначеного Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092.

Таким чином виплата страховою компанією відповідача відшкодування в розмірі 55377,69 гривень проведена з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, визначеного Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване в даній справі рішення підлягає зміні.

Відповідно до вимог частини 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає до задоволення, то судовий збір в розмірі 4706,66 гривень (2684, 00 грн судовий збір за подання позовної заяви + 2022, 66 гривень за подання апеляційної скарги (рішення оскаржувалось лише в частині відмовлених позовних вимог, що складає 50, 24 %), необхідно стягнути з відповідача в користь позивача.

Керуючись ст. 268 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України ,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2024 року в частині вирішення позовних вимог та розподілу судових витрат, змінити, виклавши його в редакції цієї постанови.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () в порядку суброгації майнову шкоду в розмірі 52097, 68 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () судовий збір в розмірі 4706,66 гривень за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий-суддя:

Судді: