провадження № 22-ц/824/7030/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 05 січня 2024 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс» про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до КП «Київпастранс» про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить постановити ухвалу, якою заборонити КП «Київпастранс» звільняти її з роботи (з посади начальника виробничо-технічного відділу виробничо-технічного управління КП «Київпастранс»).

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що предметом позову є визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому позивач вважає, що КП «Київпастранс» може протизаконно звільнити її з роботи відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням посади чи з інших підстав. Заявник вказує, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання ймовірного рішення суду.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05 січня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач вказує про те, що суд помилково дійшов висновку, що заява по забезпечення позову збігається з вимогами заявленими у позові. Оскільки у позові оскаржується наказ відповідача від 24 березня 2022 року № 33к в частині призупинення трудового договору з позивачем, однак зазначений наказ не стосується звільнення позивача. Натомість, забезпечення позову стосувалося запобігання звільненню позивача з роботи, адже в разі задоволення позову - результат розгляду справи фактично не матиме уже значення, адже позивач вже буде позбавлена роботи. На думку позивача, запропонований захід забезпечення позову жодним чином не поставив би під загрозу господарську діяльність відповідача, оскільки запропонований захід не пов`язаний із арештом чи блокуванням рахунків відповідача, арештом продукції чи складських запасів товарно-матеріальних цінностей, відстороненням від керівництва осіб з правом підпису або заходами, які дійсно за своїм характером можуть призводити до втручання у діяльність підприємства (тобто за ступенем свого виливу можуть впливати на результати господарської діяльності).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки предметом розгляду даної справи є скасування наказу про призупинення дії трудового договору від 24 березня 2022 року № 33-к, при цьому скорочення посад відбулося у зв`язку з прийняттям наказу від 16 жовтня 2023 року № 204 «Про затвердження штатного розпису Дирекції комунального підприємства «Київпастранс», який не є предметом розгляду в даній справі.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що суд не може втручатись в діяльність підприємства.

Апеляційний суд по суті погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчинення певних дій.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ КП «Київпастранс» від 24 березня 2022 року №33к «Про призупинення дії трудових договорів» в частині, що стосується її.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором…Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу звільняти її з роботи, позивач вказує, що предметом позову є визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому позивач вважає, що КП «Київпастранс» може протизаконно звільнити її з роботи відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням посади чи з інших підстав.

З зазначеного вбачається, що позовні вимоги не є співмірними із заходами забезпечення позову, які просить вжити позивач.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 16 червня 2019 року у справі № 761/39266/17 (провадження № 61-36887св18) зробив висновок про те, що у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки так фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов`язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств (наприклад, забороняти скликати загальні збори товариства, складати список акціонерів, що мають право на участь у них, надавати реєстр акціонерів та приміщення для проведення зборів, підбивати підсумки голосування з питань порядку денного тощо).

У справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що заходи забезпечення, які просить застосувати позивач, не є співмірними з заявленими вимогами і жодним чином не забезпечують виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Зазначаючи у своїй заяві про те, що невжиття зазначених ним заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивач не звернув уваги, що його позовні вимоги сформульовано таким чином, що рішення суду, у разі задоволенні позову, не потребуватиме примусового виконання, а оскаржуване рішення буде вважатись скасованими з моменту набуття рішенням законної сили, незалежно від того, чи наявна у відповідача можливість звільнити позивача.

Отже, відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав до забезпечення позову у спосіб зазначений позивачем, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах та доводами апеляційної скарги не спростовуються, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 05 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 квітня 2024 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.