КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/8395/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/14082/18

03 травня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Музичко С.Г.

- Болотова Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Трусової Т.О., у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У липні 2018 році публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - ПАТ КБ «Приватбанк», банк, позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 106192,67 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами.

На підставі договору від 13.09.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що його заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідач порушив зобов`язання за договором і станом на 30.04.2018 року має заборгованість в загальному розмірі 106192,67 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 1985,26 грн., заборгованості по процентах в сумі 93742,71 грн., пені в сумі 5169,81 грн. та штрафів, нарахованих відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг, - 250 грн. (фіксована частина) і 5044,89 грн. (процентна складова).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 106192 гривень 67 копійок та судові витрати в сумі 1762 гривень, а усього 107954 гривень 67 копійок.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 16 лютого 2024 року подав апеляційну скаргу. В якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, недотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказує, що судом першої інстанції не було його повідомлено належним чином про розгляд справи, що у відповідності до ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення.

Зазначає, що не було погоджено істотні умови кредитного договору, а заява позичальника не містить відомостей про тип картки, нібито наданої йому та розмір встановленого кредитного ліміту, отже у договорі фактично відсутня така його обов`язкова умова як ціна.

Наголошує на застосуванні строків позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Повідомлення учасників справи про місце, дату і час судового засідання проводиться судом, відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України.

За приписами статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Таким чином, про належне повідомлення учасника справи про час і місце розгляду справи у даному випадку може свідчити лише розписка.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовною заявою, позивач зазначив останню відому адресу відповідача ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

За відомостями з довідки про реєстрацію місця проживання особи від 14.08.2018 року ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року відкрито провадження у справі.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості, що суд першої інстанції повідомляв ОСОБА_1 про розгляд даної справи у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України

Отже, в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи. Відсутні відомості про отримання ним позовної заяви та ухвали про відкриття провадження по справі.

Натомість в матеріалах справи знаходиться лише конверт направлений апелянту, який повернувся до суду першої інстанції з відміткою за «закінченням терміну зберігання».

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 376 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення.

Як убачається з матеріалів справи, на підставі заяви від 04 червня 2013 року відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, зазначеному у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, що підтверджується копіями: анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в "Приватбанку", витягу з тарифів, витягу з умов і правил надання банківських послуг, довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, виписки за договором, новою редакцією статуту.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 30.04.2018 року відповідач має заборгованість в загальному розмірі 106 192,67 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 1985,26 грн., заборгованості по процентах в сумі 93742,71 грн., пені в сумі 5169,81 грн. та штрафів, нарахованих відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг, - 250 грн. (фіксована частина) і 5044,89 грн. (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

При перевірці наведених висновків суду першої інстанції у контексті доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.2.1.1. Умов та Правил надання банківських послуг, вказані Умови використання кредитних карт ПАТ КБ «ПриватБанк», пам`ятка клієнта/довідка про умови кредитування, тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а також заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карт банку. Дані Умови регулюють відносини між банком та клієнтом по випуску і обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на підставі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття банком позитивного рішення щодо можливості випуску клієнту картки. Клієнт зобов`язаний виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку і за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил утримувачами додаткових карт.

Згідно з п. 2.1.1.2. вказаних Умов та Правил надання банківських послуг для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата отримання картки, вказана у заяві.

Як убачається із долученої до матеріалів справи анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів) вона містить лише анкетні дані відповідачки та її контактну інформацію.

У вказаній анкеті-заяві не зазначено будь-яких даних про умови кредитування, які проценти встановлено за користування кредитом, строк договору, які штрафні санкції передбачені за несвоєчасне погашення кредиту, розмір комісії, тощо.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині стягнення заборгованості за нарахованими та простроченими відсотками, окрім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, позивач посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати пені та штрафів.

Не може бути належним доказом і роздруківка із сайту позивача, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Отже, в даному випадку, також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Ураховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ " ПриватБанк" заборгованості за відсотками, пенею, комісією та штрафами за період невиконання зобов`язань за договором.

Щодо позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення тіла кредиту колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 наведено правовий висновок про те, що кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 підписавши анкету-заяву б/н від 13 червня 2008 року відкрила кредитний рахунок та було встановлено початковий кредитний ліміт.

Як убачається із наданої банком виписки про рух коштів, відповідачка здійснювала операції по зняттю коштів та по погашенню заборгованості за даним договором. Відповідачка порушила умови договору в частині неповернення отриманих коштів та не виконала взяті на себе зобов`язання, тобто, в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобов`язань.

Враховуючи викладене, висновок суду щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту є правильним.

Кошти, що фактично отримані та використані позичальником, в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 1985,26 грн.

Відповідачем жодних доказів на спростування факту отримання нею грошових коштів, користування ними ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції надано не було. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про погашення ОСОБА_1 заборгованості в цілому.

Враховуючи, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, за таких підстав, наявні правові підстави для стягнення з боржника лише суми непогашеного тіла кредиту у розмірі розмірі 1985,26 грн.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

При ухваленні нового рішення про часткове задоволення позову відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( 2 %) з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню на відшкодування понесених банком судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви 35,24 грн

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив 2643 грн. Отже, з банку на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 590,14грн.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України).

Отже, відповідно до положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь з ОСОБА_1 підлягають стягненню різниця витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 554,9 грн. (2 590,14грн. - 35.24 грн.).

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по тілу кредиту у розмірі 1985,26 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 554,9 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: