Провадження №6/932/290/23
У Х В АЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Кирилішиної В.Д.,

приватного виконавця Біловола В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловола віталія Олексійовича, боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , орган опіки та піклування в особі Центальної адміністрації Дніпровської міської ради, про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстровані діти, які є малолітніми особами та неповнолітньою особою в порядку ст. 18 Закону України « Про виконавче провадження» та ст. 435 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2024 року ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська прийнято до провадження подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області , боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , орган опіки та піклування в особі Центальної адміністрації Дніпровської міської ради, про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстровані діти, які є малолітніми особами та неповнолітньою особою в порядку ст. 18 Закону України « Про виконавче провадження» та ст. 435 ЦПК України.

Приватний виконавець Біловол В.О. звернувся до суду з вищевказаним поданням, в якому просить надати дозвіл на звернення стягнення на нерухоме майно, в якому зареєстровані неповнолітні діти а саме: на виділену частку в спільному сумісному майні подружжя квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 75,6 кв. м., відповідно до ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.03.2022 року по справі № 204/3065/21.

Подання мотивує тим, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 59577046 з примусового виконання виконавчого листа № 200/14579/13-ц від 04.09.2014 року, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості частини домоволодіння в розмірі 48255,50 грн та частини вартості земельної ділянки в розмірі 775200,00 грн. , розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , всього 823455,50 грн. 17.07.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. В ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржником рішення суду не виконано. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно тощо , встановлено, що боржнику ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , належить на праві власності нерухоме майно: квартира АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі - продажу, серія та номер: р.№ 3356, виданий 05.06.2007, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського потаріального округу Кучмій Н.В.

На підставі отриманої інформації про нерухоме майно боржника, 05.08.2019 року виконавцем на його адресу була направлена вимога про вчинення виконавчих дій за зазначеною адресою на відповідну дату та час, щодо опису нерухомого майна, яке належить на праві власності боржнику, а саме квартири АДРЕСА_3 . З метою ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, 07.08.2019 року виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна боржника, якою було здійснено опис нерухомого майна боржника, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , загальна площа (кв.м): 66,9, житлова площа (кв.м): 40,9, що належить ОСОБА_1 для подальшої реалізації з метою виконання рішення суду. Натомість 15.08.2019 на адресу офісу приватного виконавця надійшла заява від ОСОБА_1 разом з ухвалою № 200/11038/19, виданою 06.08.2019 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про заборону ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та будь яким третім особам вчиняти дії направлені на відчуження об?єкту нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_3 . З огляду на викладене, боржник ОСОБА_1 навмисно ухиляється від виконання рішення суду. Дізнавшись про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_3 , боржник за виконавчим документом ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_4 ініціювали судову справу про поділ спільного майна подружжя (хоча постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 17.07.2019 року по справі № 204/7796/16-ц за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 та рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2017 року було визнано, що зазначене майно є таким, що придбано за гроші, які отримані боржником ОСОБА_1 від продажу 31.05.2007 року спадкового майна, частина якого належала йому, а інша частина як вбачається з рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 200/14579/19ц від 13.01.2014 року стягувачу ОСОБА_2 ). Ухвалою № 204/3065/21 від 28.03.2022 Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська подання приватного виконавця Біловола Віталія Олексійовича, про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, задоволено. Визначено частку майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у майні, а саме: квартири АДРЕСА_1 по об?єкту нерухомого майна 01, яким він володіє спільно з ОСОБА_4 (РНОК І НОМЕР_2 ) у розмірі 1/2 ідеальної частки. Ухвалою № 200/14579/13-ц від 19.09.2022 Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська подання приватного виконавця Біловола Віталія Олексійовича, про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, не зареєстроване в установленому законом порядку, задоволено. Надано дозвіл на звернення стягнення на нерухоме майно боржника за виконавчим провадженням № 59577046, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 у розмірі ідеальної частки, але не більш ніж необхідно для виконання за виконавчим документом. 3 огляду на викладене, та з урахуванням неможливості на даний час звернути стягнення на нерухоме майно боржника, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , оскільки ухвалою № 200/11038/19 виданою 06.08.2019 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про забезпечення позову про поділ спільного майна подружжя, ухвалено заборону вчиняти дії, направлені на відчуження даного об?єкту нерухомого майна, виконавцем з метою ефективного, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дії, 20.10.2022 року було винесено постанову про опис та арешт майна боржника, якою було здійснено опис нерухомого майна боржника, а саме: частка квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальна площа (кв.м): 75,6, житлова площа (кв.м): 38,7, що належить ОСОБА_1 для подальшої реалізації з метою виконання рішення суду. Відповідно до інформації, наданої відділом формування та ведення рестру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровані особи, а саме: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до інформації з Державного реєстру актів цивільного стану - неповнолітня ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітній ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 не с дітьми боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 за виконавчим провадженням № 59577046. Відтак, 25.10.2022 року приватний виконавець звертався до служби у справах дітей Центральної районної адміністрації Дніпровської міської ради , як органу опіки та піклування, з проханням розглянути питання про примусову реалізацію згаданого житла, право користування яким мають малолітні діти. Однак розпорядженням голови Центральної адміністрації ДМР № 260-р від 08.11.2022 року йому фактично було відмовлено у наданні такого дозволу.

Зважаючи на викладене, приватний виконавець змушений звернутись до суду про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно, право користування яким мають малолітні та неповнолітні діти.

В судовому засіданні приватний виконавець Біловол В.О. подання підтримав, на його задоволенні наполягав.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні подання підтримав, на його задоволенні наполягав.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення подання заперечував з огляду на те, що дана квартира є єдиним місцем постійного проживання трьох дітей, які мають право користування зазначеним житлом, у м.Дніпрі відсутня вул.Суворова, подання подано з порушенням правил виключної підсудності, оскільки квартира знаходиться в Чечелівському районі м.Дніпра, відсутня поточна та актуальна вартість нерухомого майна, не вжито виконавцем заходів щодо встановлення іншого майна, за рахунок якого можливо погашення заборгованості.

Суд, заслухавши пояснення приватного виконавця, стягувача та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно вимог ст. 10 вказаного Закону, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення. (п. 10 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Таким чином, законодавцем не передбачено можливість суду вирішити питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно, право суду надати дозвіл на звернення стягнення на нерухоме майно, право користування яким мають неповнолітні діти, всупереч положенням «Порядку провадження органами опіки та піклування, пов`язаною із захистом прав дитини», затвердженою постановою КМУ № 866 від 24.09.2008 року.

У поданні приватний виконавець посилається на те, що він у межах наданих йому Законом України «Про виконавче провадження» та статтею 435 ЦПК України повноважень, у разі неможливості виконання судового рішення, не позбавлений права звертатися до суду із заявою (поданням) про зміну способу та порядку його виконання.

В даному випадку з метою усунення обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду, а саме відсутності дозволу (відмові) органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, право власності або право користування яким мають діти, виконавець вважає, що має право звернутися до суду із заявою (поданням) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстровані діти, яка повинна бути розглянута судом в порядку, встановленому в статті 435 ППК України.

Що стосується правомірності такого звернення приватного виконавця до суду із вказаною заявою, суд зазначає, що згідно вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Зважаючи на викладене, суд роз`яснює приватному виконавцю, що аналогія закону та права не застосовується до правовідносин, які носять безспірний характер, тобто до Розділу 6 ЦПК України, яким врегульовані процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Суд звертає увагу заявника, що положення ст. 435 ЦПК України регулюють вирішення судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочення або розстрочення виконання рішення суду та встановлення чи зміни способу або порядку його виконання.

Частиною 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приватний виконавець здійснює примусове виконання, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором (п. 1 ч. 1 , ч. 3, ч. 5 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Так, згідно п. 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішення, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Зазначені норми чинного законодавства, не надають право суду в стадії виконання рішення суду про стягнення боргу на підставі своєї ухвали замінювати (підміняти) дозвіл органу опіки та піклування на продаж житла, в якому зареєстровані діти, оскільки питання щодо порушення прав особи на користування житлом носять ознаки спору.

Згідно п.3. розділу ІІ вказаного порядку, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Чинним ЦПК України не передбачено право суду замінювати відмову у наданні дозволу органу опіки та піклування щодо доцільності надання дозволу на реалізацію майна де зареєстрована неповнолітня дитина.

Що стосується реєстрації неповнолітньої дитини за адресою, за якою знаходиться майно, що підлягає реалізації, то статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» встановлено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна.

Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки і піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Таким чином, вказана норма Закону встановлює необхідність отримання попереднього дозволу органів опіки та піклування для здійснення будь-яких угод з нерухомим майном, право власності на яке або право користування яким мають діти. А законодавством закріплено виключно лише за органами опіки та піклування право на надання дозволів на вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, яким володіє чи користується дитина.

На підставі викладеного та керуючись ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 263, 435, 446 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області , боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , орган опіки та піклування в особі Центальної адміністрації Дніпровської міської ради, про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстровані діти, які є малолітніми особами та неповнолітньою особою в порядку ст. 18 Закону України « Про виконавче провадження» та ст. 435 ЦПК України, відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

В повному обсязі ухвалу складено 16 квітня 2024 року.

Суддя О.С. Овчиннікова