Провадження № 2-о/463/28/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань Афанасьєва Д.С.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просить встановити той факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно виховує свою неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заяву обґрунтовує тим, що 25.11.2006 між заявником ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (заінтересована особа) було укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №4518.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народилася донька ОСОБА_4 .

У 2010 році вищезазначений шлюб набув формального характеру, сторони припинили подружні відносини та ведення спільного господарства, а заінтересована особа, залишивши малолітню дочку із її батьком, переїхала на постійне місце проживання за іншою адресою.

07.09.2016 рішенням Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/3349/16-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 шлюб було розірвано.

При цьому, неповнолітня дочка колишнього подружжя - ОСОБА_4 постійно проживала разом зі своїм батьком у квартирі його матері ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 із 2010 року. З цього ж часу та до тепер утриманням дочки та її вихованням заявник займається самостійно, зокрема піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини; спілкується з дитиною, що необхідно для її нормального самоусвідомлення; надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; сприяє засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; створює умови для отримання нею освіти.

Разом з тим, ОСОБА_3 як матір участі в утриманні та вихованні неповнолітньої ОСОБА_4 не бере з часу переїзду від тодішнього чоловіка, оскільки була зайнята вирішенням проблем особистого характеру, а пізніше повторно вийшла заміж та займається вихованням малолітньої дитини, народженої у новому шлюбі.

Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, з огляду на безпекову ситуацію, що склалася в країні через війну та її непередбачувані наслідки, а також враховуючи те, що через наявність статусу військовозобов`язаного міг у будь-який час бути мобілізованим, заявник вважав оптимальним рішення про переїзд дочки на тимчасове проживання та навчання за межі України. У березні 2022 року в супроводі родички, яка зі своєю дитиною в той час також виїжджала, неповнолітня ОСОБА_4 виїхала закордон та досі там перебуває.

Сам же ОСОБА_2 у червні 2022 року з метою виконання свого військового обов`язку звернувся до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а з 11.08.2022 був мобілізований до лав Збройних Сил України, де по теперішній час перебуває на військовій службі, що підтверджується довідкою №4824 від 13.10.2023.

Однак, заявник не очікував, що війна в Україні та відповідно його військова служба, і фізична розлука з донькою затягнуться на такий тривалий час, адже дистанційне спілкування у месенджерах не заміняє собою особисте спілкування та спільне проживання доньки із батьком.

Тривале перебування поза рідним домом, розлука з батьком, який ще й перебуває у безпосередній близькості до бойових дій негативно впливають на психоемоційний стан дитини заявника, а спілкування із психологом такий стан дівчинки суттєво не може покращити без усунення першопричини, що до нього призвела.

Згідно із рекомендаціями педагога, наданими в процесі роботи із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з приводу та на потребу зміни емоційного стану та самопочуття дитини зазначено, що під час бесід та подальшого спостереження встановлено, що в ОСОБА_8 підвищена тривожність, розлад сну, емоційний спад, періодична збудженість, запаморочення, наявне відчуття небезпеки та виражена вразливість. З урахуванням триваючих стресових факторів загалом: війна, переїзд, розставання з батьком, який до цього безпосередньо займався її вихованням та забезпеченням, можна констатувати, що дитині необхідне перебування в безпечному середовищі. Для цього присутність батька поруч бажана та рекомендована.

У зв`язку з усім вищевказаним, виникла необхідність встановити факт, що ОСОБА_2 самостійно виховує свою неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки цей юридичний факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, а саме право заявника на звільнення з військової служби на підставі абзацу 12 підпункту «г», пункту 2 частини 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Той факт, що заявник самостійно виховує свою неповнолітню дочку підтверджується наступними доказами:

1. У Рішенні Личаківського районного суду м. Львова від 07.09.2016 у цивільній справі №463/3349/16-ц за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу вказано, що позивачка (тепер ОСОБА_3 ) свої вимоги з поміж іншого мотивує тим, що протягом шести років вони разом не проживають як сім`я, а відповідач в судовому засіданні вказав, що донька народжена в шлюбі проживає разом з ним.

2. Згідно із актом засвідчення факту проживання від 26.09.2023 у квартирі АДРЕСА_2 -ті фактично проживають: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно з 1977 року до тепер, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 постійно з 1979 до 11.08.2022. Із 11.08.2022 до цього часу мобілізований до лав Збройних Сил України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно із квітня 2007 року до березня 2022 року. З березня 2022 року до тепер тимчасово перебуває закордоном, що підтверджують сусіди: ОСОБА_10 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_11 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_13 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_14 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

3. Відповідно до акта засвідчення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини від 26.09.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає у кв. АДРЕСА_2 , із 2010 року самостійно здійснює виховання своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при чому, з того ж часу мати дитини - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 участі у її вихованні не приймає, що підтверджують сусіди: ОСОБА_10 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_11 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_13 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_14 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

4. Листом №421 від 27.09.2023 адміністрація середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 29 м. Львова поінформувала, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2013р. по 2022р. навчалася у середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 29 м. Львова та отримала свідоцтво про здобуття базової середньої освіти НОМЕР_1 . Батько ОСОБА_16 займався вихованням доньки, систематично цікавився її успішністю та станом справ у школі, відвідував батьківські збори.

5. Довідка №066 від 25.09.2023, видана ОСОБА_2 про те, що він дійсно брав участь у контролі за навчанням доньки ОСОБА_4 у львівській школі мистецтв №9 в період з 2013 р. по 2021 н.р. Систематично проводилась оплата за навчання. Батько учениці виховував та займався організацією навчально- виховного процесу. Регулярно відвідував шкільні і мистецькі заходи, в яких була задіяна донька, забезпечував усім необхідним у підготовці до уроків. Участь матері в навчально- виховному процесі доньки не спостерігалась.

6. Листом №536 від 06.11.2023р. адміністрація КНП «6-а міська поліклініка м.Львова» відповідно до своєї компетенції у відповідь на адвокатський запит від 26.10.2023 (вх. №2119 від 30 10 2023) повідомила, що від 24.09.2018 ОСОБА_4 має укладену декларацію з сімейним лікарем ОСОБА_17 . Під час укладення декларації довіреною особою визначено ОСОБА_2 . Згідно зі службовою запискою сімейного лікаря ОСОБА_18 пацієнтка ОСОБА_4 часто хворіла простудними захворюваннями в осінньо-зимовий період з 2013 по 2019 роки. Батько ОСОБА_2 перебував у супроводі із ОСОБА_4 при зверненні за медичною допомогою у заклад. Також здійснювались виклики додому за адресою: АДРЕСА_3 . З дитиною присутнім був батько, інколи бабуся. Лікування проходило в амбулаторних умовах, усі призначення та рекомендації виконували вчасно. Батько належним чином виконує свої обов`язки.

7. Відповідно до інформації, наданої 28.09.2023 Личаківським районним судом м.Львова на адвокатський запит ОСОБА_1 , згідно з програмою Д-3 в провадження Личаківського районного суду м. Львова будь-яких позовних заяв, заяв де б стороною проходили ОСОБА_2 та ОСОБА_19 протягом 2011-2023р.р. не надходило. Вказана інформація свідчить про те, що аліменти на утримання дитини із матері не стягуються.

Ухвалою від 16.02.2023 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, призначити справу до розгляду в судове засідання на 15.03.2023.

В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримала та просила заяву задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, разом з тим подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, не заперечила.

Заслухавши пояснення представника заявника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом ст.293, 315 ЦПК суд може установити будь-який факт, що має юридичне значення для фізичної особи, від якого залежить подальший розвиток цивільних правовідносин, у яких така особа є учасником. Натомість особливістю справ окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, є та обставина, що суд може визнати існування лише тих певних фактичних обставин дійсності, які породжують настання наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення суб`єктивних цивільних прав, юридичних обов`язків, а також цивільних правовідносин в цілому, тобто юридичні факти можуть бути встановлені судом лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Як вбачається зі змісту заяви, а також пояснень представника заявника, наданих в судовому засіданні, встановлення факту самостійного виховання заявником своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідне заявнику для реалізації права заявника на звільнення з військової служби на підставі абз.12 пп.г, п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Судом встановлено, що заявник та заінтересована особа, шлюб між якими розірвано рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 07.09.2016 (а.с.12-13), є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11).

Заявник є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі у військовій частині з 11.08.2022 по теперішній час, що підтверджується копією посвідчення та довідки (а.с.9, 10).

З представлених представником заявника копій акта засвідчення факту проживання від 26.09.2023 (а.с.15), Довідки Львівської школи мистецтв №9 від 25.09.2023 №066 (а.с.14), листа в.о. директора середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №29 м.Львова №421 від 27.09.2023 (а.с.17), листа в.о. генерального директора КНП «6-а міська поліклініка м.Львова» №536 від 06.11.2023 (а.с.19), а також показів допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_20 , яка є знайомою заявника, ОСОБА_21 , який є хрещеним батьком неповнолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які є сусідами заявника, судом встановлено, що до початку війни та у зв`язку з цим виїзду за кордон неповнолітня ОСОБА_4 проживала з батьком, він займався її навчанням і вихованням, водив дочку на гуртки, піклувався про її здоров`я.

Разом з тим наведене, лише підтверджує факт проживання дитини з батьком та належне виконання заявником своїх батьківських обов`язків, однак саме по собі не свідчить про те, що заявник самостійно виховує дитину віком до 18 років в аспекті правового зв`язку такого факту з правом, передбаченим ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на звільнення військовослужбовця з військової служби під час дії воєнного стану.

Так, ч.1 ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1, 2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частинами 3, 4 ст.155 СК України визначено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною 2 ст.157 СК України закріплено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

У судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили, що мати дитини заінтересована особа у справі ОСОБА_3 не здатна виконувати свої батьківські обов`язки щодо дитини чи позбавлена у визначений законом спосіб можливості здійснення своїх батьківських прав стосовно дитини.

Більше того, з долученої до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, копії відповіді голови Личаківського районного суду м.Львова від 28.09.2023 на адвокатський запит ОСОБА_1 , вбачається, що будь-яких позовних заяв, заяв де б стороною проходили ОСОБА_2 та ОСОБА_19 протягом 2011-2023р.р. не надходило, що свідчить про досягнення батьками згоди з питань виховання спільної дитини.

За вказаних обставин, врегулювання порядку виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини в позасудовому порядку у такий спосіб, внаслідок якого більший тягар з виховання дитини покладено на заявника, не свідчить про те, що заявник самостійно виховує дитину в розумінні Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки така домовленість не позбавляє матір дитини батьківських прав і не залишає дитину без материнського виховання.

Більше того, в ході розгляду справи з пояснень представника заявника та показів свідків встановлено, що з часу початку війни дитина проживає не із заявником, а за кордоном, з представлених представником заявника копій зведеного звіту та електронного листа з перекладом (а.с.31-35) вбачається, що неповнолітня ОСОБА_4 там є студенткою Католицької середньої школи ім.Архиєпископа Йордана, проживає з опікуном ОСОБА_22 , яка спілкується з Працівником Сімейного Благополуччя з приводу тривожного стану дитини.

Враховуючи вищенаведене, оскільки факт самостійного виховання заявником неповнолітньої дитини в аспекті правового зв`язку такого факту з правом, передбаченим абз.12 пп.г, п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не знайшли свого підтвердження під часу судового розгляду, так як матір дитини не позбавлена батьківських прав, зобов`язана належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, заявник із вимогами про стягнення аліментів до неї не звертався, що свідчить про досягнення батьками згоди з питань виховання спільної дитини, а тому суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, відсутні.

Керуючись ст.259, 263-265, 268, 293, 315-319, 352, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

в задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання ним неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявник: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , адреса для листування: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 18.03.2024.

Суддя: Р.Я. Головатий