Справа №748/213/24
Провадження №2/751/757/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 квітня 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд м. Чернігова

суддяЛібстер А.С.
секретар судового засіданняКурган В. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу№ 751/213/24
за позовомТовариства з обмеженою відповідністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС»
доОСОБА_1
про стягнення заборгованості за кредитним договором
учасники справи та представники:
представник позивачане з`явився
відповідачкане з`явилась

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 08.04.2020 у розмірі 42328 грн 92 коп. станом на 20.12.2021 та понесених судових витрат.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.04.2020 між Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 491022895, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 30055,24 грн на строк 60 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,9% річних. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі, та підписаний сторонами. АТ «АЛЬФА- БАНК» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 30055,24 грн, однак позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з детальним розрахунком заборгованості станом на 20.12.2021, загальний розмір заборгованості становив 42328,92 грн, яка складається з тіла кредиту в розмірі 28 989,88 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 13 339,04 грн.

20.12.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором з відповідачем. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 491022895 від 08.04.2020.

Згідно з розрахунком заборгованості, за ОСОБА_1 станом на 20.12.2021 обліковується заборгованість в розмірі 42328,92 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», позовну заяву підтримав у повному обсязі та просить її задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка у судові засідання 22.03.2024 та 22.04.2024 не з`явилась, судові виклики і повідомлення за місцем реєстрації не отримує, за даним Укрпошти адресат відсутній за вказаною адресою. Оголошення про виклику відповідача до суду розміщено на офіційному веб-порталі судової влади за посиланням: https://admin.court.gov.ua/userfiles/media/new_folder_for_uploads/sud2515/Matvienko.pdf.

На підставі ст. 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 08.04.2020 між АТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта укладено угоду про надання кредиту №491022895. Згідно із умовами споживчого кредиту «Кредит готівкою» відповідач отримала 30055,24 грн, фіксована процентна ставка 39,90% річних, строк кредиту 60 місяців. Наявний графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (а.с. 5-6).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 20.12.2021 заборгованість відповідача становить 42328,92 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 28 989,88 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 13 339,04 грн. З 08.04.2020 ОСОБА_1 внесла на погашення кредиту 7531 грн , з них на погашення тіла кредиту зараховано 1065 грн, залишок суми- на погашення відсотків за кредитом (а.с. 30).

20.12.2021 р. між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» укладений Договір факторингу № 4, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 491022895 від 08.04.2020 року (а.с. 9-13,14).

Згідно з положеннями ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3).

Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові та ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.

Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, виконаний в автоматизованому режимі, є належним та допустимим доказом у розумінні статей 76-78 ЦПК України.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, сплачуючи заборгованість за кредитом, відповідач фактично визнав і факт укладення договору і його умови.

Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит».

Згідно із ч. 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

Отже, «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за укладеними кредитними договорами.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглядаючи справу у відсутність відповідача, за відсутності відзиву, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» є доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача (а.с. 1).

Згідно вимог ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 6500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позивачем ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» в особі директора Наваренка В. Г. 02.10.2023 року укладено договір про надання юридичних послуг №02/10-23 з ТОВ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КЛУБ» в особі директора Малого О.О. (а.с. 32-33).

Додатковим договором № 1 до договору №02-10/23 сторони погодили, що сума витрат за надання Замовником послуг по справі за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором становить 6500 грн (а.с. 34).

Відповідно до акту № 1 приймання-передачі виконаних робіт від 04.12.2023 року, згідно Додаткового договору № 1 до Договору №02-10/-23 про надання юридичних послуг від 02 жовтня 2023 року, ТОВ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КЛУБ» надав клієнтові ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» послуги: надання первинної консультації замовнику у справі, правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного суду та ЄСПЛ, підготовка та подання позовної заяви, на що витрачено 6,5 годин. Вартість послуг - 6500 гривень (а.с. 34, на звороті).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частині четвертій ст.62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, відповідно до статті 1 якого договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (частина третя ст.4 зазначеного Закону).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням.

В даному випадку позивач просить про компенсацію здійснених ним витрат, понесених на юридичні послуги наданих йому ТОВ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КЛУБ», та посилається на документи на підтвердження витрат на юридичні послуги цього товариства (договір про надання юридичних послуг №02/10-23, додатковий договір № 1 до договору, акт №1 приймання-передачі виконаних робіт).

Суд зауважує, що витрати на юридичні послуги, надані позивачу ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» у справі іншою, ніж адвокат особою, а саме ТОВ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КЛУБ», не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини 4 статті 137, частини 7 статті 139 та частини 3 статті 141 ЦПК України.

Вказана позиція, узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21), а тому має бути врахована судом.

Відтак, враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525-527, 530, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 280-289, 354, 355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС»» (, місце знаходження: площа Солом`янська, буд. 2, м. Київ, 03035), заборгованість за кредитним договором укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк» у розмірі 42328 (сорок дві тисячі триста двадцять вісім) грн 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (, місце знаходження: площа Солом`янська, буд. 2, м. Київ, 03035), 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. судового збору.

В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 грн відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 25.04.2024.

Суддя А. С. Лібстер