Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2024 Справа №607/2380/24 Провадження №2/607/1289/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участю: секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Скиби В.М.

представника відповідача адвоката Череватого П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила: стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання у ТНПУ у розмірі 5500 грн, починаючи з дати подання позову та до закінчення ним навчання.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.04.2010. У даному шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на її утриманні. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з відповідача ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн, починаючи з 27.03.2018 і до досягнення ним повноліття. На даний час син досяг повноліття, однак продовжує навчання в ТНПУ на І-му курсі, фізичко математичного факультету денної формі навчання, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, оскільки позбавлений можливості влаштуватись на роботу та самостійно отримувати заробіток. Позивач вказує, у зв`язку із навчанням сина вона несе витрати, які самостійно забезпечити не в змозі, зокрема витрати на щоденний проїзд до навчального закладу, одяг, взуття, засоби гігієни та належне харчування, враховуючи, що сину діагностували дисфункцію сполучних тканин, що вимагає повноцінного та збалансованого харчування. Окрім цього, у зв`язку із навчанням сина вона також несе витрата на канцтовари, оплату мобільного та домашнього Інтернету та інші необхідні для навчання засоби, в тому числі прилади для креслення, папір, заправку картриджів, ліцензійні комп`ютерні програми та ін. Також, у січні 2023 року сину діагностували синдром Рейно, що потребує додаткових витрат для проходження лікування та фізіопроцедур. Водночас відповідач жодної допомоги у матеріальному утриманні сина не надає. Разом з тим, позивач вказує, що відповідач працює за кордоном у Королівстві Бельгія та отримує дохід у розмірі 1000-1200 Євро, крім того має у власності земельну ділянку та житловий будинок, а відтак враховуючи вказані обставини та те, що він є здоровим та працездатним, позивач вважає, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання їхнього сина у розмірі 5500 грн. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.02.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28.02.2024 судом зареєстровано відзив на позов поданий представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Череватим П.М., в якому останній вказує, що відповідач вважає позовну заяву ОСОБА_1 необґрунтованою та такою, що підлягає лише частковому задоволенню, оскільки позивач не надає будь-яких доказів в обґрунтування своїх вимог, а також того, що відповідач на час подання позовної заяви має достатній заробіток (дохід), який б давав йому можливість сплачувати аліменти в означеному розмірі. Також, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження розміру середньомісячних витрат на утримання спільного з відповідачем сина, який навчається на державній формі навчання, та залишено поза своє увагою те, що батьки рівні у своїх обов`язках щодо матеріального утримання дітей. Крім того зауважує, що у власності відповідача відсутнє будь-яке нерухоме майно та за ним не зареєстровані транспортні засоби. Поряд з цим, просить врахувати, що він на даний час він перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі та має на утриманні малолітнього сина, при цьому тимчасово не працює. Окрім цього, відповідач заперечує проти того, що він нібито не бере участі у матеріальному забезпечені свого сина, оскільки він сплачував раніше встановлений судом розмір аліментів та на прохання сина, враховуючий напрям його навчання самостійно купляв йому ноутбук, що підтверджується фіскальним чеком від 13.09.2023. На підставі викладеного просить позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення ним навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23-х років.

11.03.2024 судом зареєстровано відповідь на відзив поданий представником позивачаОСОБА_1 адвокатом Скибою В.М., згідно якої, за станом здоров`я відповідач здоровий, будь-які скарги, щодо проблем з здоров`ям позивачу невідомі та відповідачем на вказані. Водночас, відповідач на даний час проживає та працює за кордоном, тобто останній має дохід та можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. При цьому, посилання відповідача на те, що у нього на утриманні перебуває малолітній син, як на підставу для зменшення розміру аліментів не є достатньою для такого, адже відповідач утримує малолітнього сина, тобто купує їжу, одяг, інші речі, в повній мірі, а у малолітнього сина відповідача також є мати, яка зобов`язана також утримувати свою дитину. Вказані обставини на думку позивача вказують на те, що відповідач умисно ухиляється від утримання спільного з нею сина ОСОБА_4 не допомагаючи матеріально та не сплачуючи аліментів повнолітній дитині, яка продовжує навчання. З приводу купівлі сину ноутбука, то вказує, що даний ноутбук відповідачем ніколи не передавався сину та в його користуванні не перебував, а відтак позивач вважає, що відповідач вводить суд в оману вказуючи такі обставини. На підставі викладеного позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Скиба В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Череватий П.М.в судовому засіданні заперечив з приводу позову та просив задовольнити його частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн, з підстав викладених у відзиві на позов. Крім того, не заперечив той факт, що відповідач ОСОБА_2 проживає закордоном, водночас вказав, що йому не відомо про отримання відповідачем доходу.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку:

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.04.2010 у справі № 2-2712/10 розірвано.

З матеріалів справи вбачається і не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.04.2018 у справі № 607/5178/18, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2010 та стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1300 грн, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.03.2018 і до досягнення повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до довідки № 48 від 01.01.2024 виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та разом з нею н даний час зареєстрований і проживає її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з Договору про навчання у закладі вищої освіти № ДН-0607 від 09.08.2023, укладеного між Тернопільським національним педагогічним університетом імені В.Гнатюка, вступником ОСОБА_3 та законним представником ОСОБА_1 , заклад бере на себе зобов`язання: зарахувати вступника на навчання на 1 курс після виконання вимог умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти, правил прийому та укладення договору; здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти, за освітньою програмою Середня освіта (Інформатика, математика, основи STEM-навчання), за спеціальністю Середня освіта (Інформатика, математика, основи STEM-навчання) для здобуття ступеня вищої освіти Бакалавр. Освітня програма є акредитованою строком до 01.07.2026 (п.п. 2, 3 Договору).

Згідно довідок № 147 від 05.09.2023, № 324 від 11.03.2024 виданих Тернопільським національним педагогічним університетом імені В.Гнатюка, ОСОБА_3 , є студентом 1 курсу фізико-математичного факультету (денна форма навчання) Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка IV рівня акредитації (державна форма навчання) і навчається за спеціальністю «Середня освіта (Інформатика, математика)». ОСОБА_3 впродовж навчальних тижнів з понеділка по п`ятницю відвідує заняття регулярно без пропусків. Термін навчання до 30.06.2027.

Позивачем на підтвердження стану здоров`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та підтвердження витрат на його утримання та лікування долучено до матеріалів справи копії медичних документів, копії квитанцій та скрін-шот з он-лайн банкінгу.

ОСОБА_2 04.08.2018 зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим Тернопільським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 04.08.2018.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 16.06.2021 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 367277477 від 26.02.2024, відомості про реєстрацію права власності чи іншого речового права за ОСОБА_2 відсутні.

Згідно листа РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області № 31/19-Ч-33а.з. від 27.02.2024, згідно даних ЄДР транспортних засобів на даний час за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 транспортні засоби зареєстрованими не значаться.

На підтвердження придбання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ноутбука, відповідачем долучено до матеріалів справи Фіскальний чек X2nwg8AU5uU від 13.09.2023.

Як слідує з довідки № 46 від 31.01.2024 виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_1 згідно запису трудової книжки НОМЕР_3 Наказ № 9 від 31.10.2019 і по даний час ніде не працює.

Також позивачем долучено до матеріалів справи медичні висновки про наявність у неї патології легень та квитанції на підтвердження витрат понесених на своє лікування.

Судом встановлено, що син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув повноліття, однак продовжує навчатись на денній формі навчання, відтак самостійно заробляти на життя не має можливості.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. п. 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідач не заперечує свого обов`язку утримувати спільного з позивачем сина, однак сторони не можуть досягти згоди, щодо розміру такого матеріального утримання.

Матеріалами підтверджено справи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є повнолітнім, однак продовжує навчатись у Тернопільському національному педагогічному університеті імені В.Гнатюка на денній формі навчання, при цьому самостійно заробляти на життя не має можливості, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Суд зауважує, що стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала б при сумісному проживанні з обома батьками.

Суд враховує посилання відповідача на наявність у нього на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак вказані обставини не є безумовною підставою для звільнення його від обов`язку брати участь в утриманні дитини від попереднього шлюбу. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 03.06.2020 у справі № 760/9783/18-ц, від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, від 09.09.2021 у справі № 554/3355/20.

Водночас, відповідач не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища, при цьому посилання відповідача на те, що він тимчасово не працює не є достатньою підставою для звільнення його від обов`язку утримання своїх дітей, батьком яких він є.

Суд зауважує, що будучи здоровою, працездатною особою та як встановлено в судовому засіданні перебуваючи за кордоном в Королівстві Бельгія відповідач ОСОБА_2 не позбавлений можливості працювати та отримувати належний дохід, який наддасть можливість виконувати обов`язок щодо утримання своїх дітей, в тому числі і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання. Жодних даних про визнання його непрацездатним або обмежено працездатним, матеріали справи не містять.

В розумінні вимог ст. 81 ЦПК України, саме на відповідача, а не на позивача покладається обов`язок спростувати доводи позивача та довести, в даному випадку, фінансову неспроможність сплачувати аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання. Натомість доказів скрутного матеріального становища відповідача, що унеможливлює утримання ним свого повнолітньої сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, суду не надано.

Таким чином, відповідач є особою працездатного віку та не надав суду доказів на підтвердження того, що за своїм станом здоров`я чи фінансовим становищем він не може сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання.

Разом з тим, доводи позивача про необхідність визначення аліментів у розмірі 5500 грн, суд вважає необґрунтованими та звертає увагу, що як відповідач, так і позивач повинні у однаковій мірі та у відповідності до вимог чинного сімейного законодавства, утримувати свою дитину, відчувати відповідальність за них, забезпечувати їм добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

За положеннями ЗУ «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить: з 1 січня 3028 грн.

Положеннями ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків щодо утримання їх сина та права дітей на належне матеріальне забезпечення, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі розмірі 3500 грн, починаючи з 02.02.2024 і до завершення ОСОБА_3 навчання, але не довше як до досягнення ним 23 річного віку

Крім того, як зазначено у ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 81, 259, 263-268, 272, 273, 352, 354, 355, Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 180,182,183,184,199 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень, починаючи з 02.02.2024 року і до завершення ОСОБА_3 навчання, але не довше як до досягнення ним 23 річного віку.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 29.04.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддяН. Р. Кунець