Дата документу 30.04.2024
Справа № 335/1258/24
Провадження № 2/334/1251/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

30 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя Коломаренко К.А., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя, яка є складовим підрозділом Запорізької окружної прокуратури, про відшкодування шкоди, спричиненої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності,-

ВСТАНОВИЛА:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя, на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2024 року про направлення справи за підсудністю, надійшла позовна заява до Держави Україна в особі Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя, яка є складовим підрозділом Запорізької окружної прокуратури, про відшкодування шкоди, спричиненої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. За змістом позовної заяви просить: стягнути з бюджету України на користь персони кредитора ОСОБА_1 , шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду: моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень, витрати на правничу допомогу у кримінальному провадженні №337/3485/21 в сумі 40 000 гривень, загалом 140 000 гривень.

В обґрунтування позову зазначає, що відносно ОСОБА_1 здійснювалось кримінальне провадження №0000291 від 23.04.2021 року за ч.2 ст.345 КК України. 23.04.2021 року слідчим ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2021 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000291, за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.2 ст. 345 КК України, закрито на підставі п. 10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 13.12.2021 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. Таким чином, кримінальне провадження тривало з 23.04.2021 по 13.12.2021 року, тобто 7 місяців 20 днів. Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності впродовж більш ніж півроку позивачу було завдано моральної шкоди, яка пов`язана з пред`явленням не обґрунтованого обвинувачення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 22 лютого 2024 року для розгляду зазначеної заяви визначено головуючого суддю Коломаренко К.А.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя, яка є складовим підрозділом Запорізької окружної прокуратури, про відшкодування шкоди, спричиненої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, залишено без руху, запропоновано позивачу виправити недоліки протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та роз`яснено, що в іншому випадку позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Всі недоліки позовної заяви повно викладено в указаній ухвалі суду. Про наслідки невиконання вимог ухвали позивача попереджено.

Ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя 26.02.2024 року була направлена засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання позивача, проте на адресу суду 18.03.2024 року повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». 18.03.2024 року вказана ухвала була повторно направлена засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання позивача, проте на адресу суду 05.04.2024 року повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». 08.04.2024 року вказану ухвалу від 26.02.2024 року втретє направлено засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання позивача, про що свідчить конверт, який повернуся на адресу суду 17.04.2024 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Станом на 30 квітня 2024 року ухвала про залишення позовної заяви без руху від 26.02.2024 року не виконана, з заявами про продовження процесуального строку, визначеного судом, неможливість виконати ухвалу суду з поважних причин позивач до суду не звертався.

Крім того, суд звертає увагу, що за приписами статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (далі Реєстр). Реєстр автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі (стаття 3 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України цивільне судочинство ґрунтується на принципі диспозитивності відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до загальних норм процесуального Кодексу права та обов`язки сторін є рівними і сторони спору мають право на справедливий суд та обов`язок сприяти суду у справедливому розгляді справи шляхом добросовісної поведінки та надання доказів.

Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає у тому, щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки, виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Такі висновки також виклав Верховний Суд в постанові від 31 січня 2019 року в справі №753/21967/15-ц.

Також, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

З огляду на викладене суддя може вирішити питання про відкриття, повернення чи відмову у відкритті провадження по справі, яка не була належним чином оформлена та містила недоліки, лише після їх усунення. При цьому у ЦПК України відсутні винятки з указаного порядку.

Здійснивши аналіз норм законодавства, можна зробити висновок, що особа, яка подала позовну заяву, наділена низкою процесуальних прав та обов`язків. Зокрема, в разі подання особою позовної заяви оформленої з порушенням вимог статей 175 і 177 ЦПК України, або без сплати судового збору за подання такої позовної заяви суддя зобов`язаний постановити ухвалу про залишення позову без руху із зазначенням його недоліків.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Станом на 30 квітня 2024 року недоліки заяви позивачем протягом тривалого часу, тобто протягом двох місяців, не усунуті.

Суд також враховує, що ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя була направлена на зареєстровану адресу позивача, проте на адресу суду 18.03.2024 року повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання», після повторного відправлення судом на зареєстроване місце проживання позивача 05.04.2024 року повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання», після чого ухвалу суду від 26.02.2024 року було втретє направлено на зареєстровану адресу позивача, про що свідчить конверт, який 17.04.2024 року повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Проте, у встановлений ухвалою строк недоліки не усунуті, що є підтвердженням втрати позивачем процесуальної заінтересованості у подальшому русі даної справи. Відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія заяви залишається в суді.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Крім того, суд звертає увагу, що за змістом ч.2 ст.175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, а відповідно до положень ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Виходячи з вимог чинного цивільного процесуального законодавства, в т.ч. ст.175 ЦПК України, у передбачених законом випадках та відповідною особою до суду може бути подана саме позовна заява, а не її копія.

Проте, ОСОБА_1 до суду не подано оригіналу позовної заяви з підписом автора.

Окрім того, відповідно до вимог п.п.1,2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява має містити найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету

В копії позовної заяви зазначено, що вона подається «іноземному агенту Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя»», тоді як офіційною назвою суду є Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя без жодних додаткових слів.

Так само викривлена і назва відповідача. Зокрема у копії позовної заяви ОСОБА_1 називає Державу Україна міжнародною фінансовою корпорацією «УКРАЇНА».

Такі формулювання окрім іншого демонструють неповагу автора поданого документа до суду в цілому як до державної інституції.

Себе позивач називає в скарзі кредитором, що не узгоджується з вимогами чинного цивільного процесуального законодавства, якими врегульовано порядок звернення до суду з позовною заявою.

Разом з цим, відповідно до вимог ст.1, 3 ЦПК України, Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В своїй Постанові від 16 січня 2024 року по справі №991/7073/23, Верховний Суд зазначив про таке.

Конвенція 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, є одним із видів міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також, ст.17 Закону Українивід 23лютого 2006року №3477-IV"Провиконання рішеньта застосуванняпрактики Європейськогосуду зправ людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У підпункті "а" п.3 ст.35 Конвенції зазначено, що Суд визнає неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є несумісною з положеннями Конвенції або протоколів до неї, явно необґрунтованою або є зловживанням правом на подання заяви.

Відповідно до положення п. 4 цієї статті Конвенції Суд відхиляє будь-яку заяву, яку він вважає неприйнятною згідно із цією статтею. Він може зробити це на будь-якій стадії провадження у справі.

У розумінні ЄСПЛ звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, Суд, застосовуючи пп. "а" п. 3 ст. 35 Конвенції, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст. 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Зокрема, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах "Ржегак проти Чеської Республіки" від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), "Дюрінже та Грандж проти Франції" від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02), "Guntis Apinis проти Латвії" від 20 вересня 2011 року (Guntis APINIS against Latvia, заява № 46549/06).

Аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, (справи № 199/6713/14-ц, № 9901/34/19, № 9901/324/19), а саме, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Відповідно до ст.6 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом (ст. 129Конституції України та ст. 50 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів").

Повага до суду і його рішень зміцнюють державність, правопорядок і законність, та ведуть до справді правової держави.

Вимоги, яким повинна відповідати позовна заява, визначені ст.175 ЦПК України. Крім того, загальними вимогами до мови документа є ясність викладу, точність опису, свобода від суперечностей, переконливість, лаконічність, етикет ділових паперів та мовний етикет.

Таким чином, нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Водночас використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до їх честі та гідності з боку осіб, які такі дії вчиняють, оскільки вказані дії суперечать основним засадам (принципам) кримінального провадження, а також його завданню…

…Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Заяви та скарги, що подаються до суду, мають відповідати вимогам чинного законодавства. У тексті цих документів не можна використовувати образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду. У протилежному випадку це свідчить про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку автора документа. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та можуть бути визнані судом як зловживання процесуальними правами.

Заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства.

За таких обставин, беручи до уваги вищезазначені положення нормативно-правових актів, практику ЄСПЛ та правову позицію Верховного Суду, суддя доходить висновку, що використання ОСОБА_1 у тексті копії позовної заяви вищевказаних формулювань, які демонструють неповагу до суду, як до державної інституції, вказує на зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Враховуючи, що позовну заяву ОСОБА_1 подано без додержання вимог ст.175 ЦПК України, у встановлений судом строк недоліки, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позивачем не усунуто, крім того позовна заява подана з допущенням формулювань, які демонструють неповагу до суду, що вказує на зловживання процесуальними правами, суд вважає за необхідне визнати позовну заяву неподаною і повернути позивачу.

Позивачу необхідно роз`яснити, що він не позбавлений права повторно звернутись до суду із указаною заявою за умови подання заяви, яка б відповідала вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя, яка є складовим підрозділом Запорізької окружної прокуратури, про відшкодування шкоди, спричиненої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Після набрання судовим рішенням законної сили, направити заяву з усіма доданими до неї матеріалами заявнику.

Суддя: Коломаренко К. А.