Справа №: 398/1409/23
провадження №: 2/398/296/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"03" травня 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого-судді Дубровської Н.М.

при секретарі - Тараненко А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах позивач ОСОБА_1 на підставі довіреності від 07 серпня 2020 року з позовною заявою до Управління дозвільно погоджувальних послуг Олександрійської міської ради Кіровоградської області про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 травня 2001 року в місті Олександрія на Універсальній товарній біржі «Партнер» було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до вказаного договору, позивач ОСОБА_1 набув право власності на вказану квартиру. У 2014 році оригінал договору купівлі-продажу втрачено, отримання дублікату не представлялося можливим, оскільки Універсальна торгова біржа «Партнер» припинила свою діяльність, місцезнаходження невідомо. В листопаді 2014 року позивач звернувся до юриста та надав йому доручення щодо звернення від його імені до суду, з метою поновити право власності на вказану квартиру та зареєструвати таке право у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У січні 2015 році юрист позивача повідомив, що право на квартиру АДРЕСА_1 поновлено та зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі рішення суду від 20 січня 2015р. справа № 2-3458/2015, то і було підтверджено інформаційною довідкою номер 220814560 від 19.08.2020р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Довіреністю від 07 серпня 2020 року, посвідченою Клекоцюк Л.Д. приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу Волинської області, реєстровий № 421 уповноважив ОСОБА_2 , продати належну на праві власності вищевказану квартиру. 20 березня 2021 року на підставі довіреності, від імені позивача ОСОБА_2 . звернувся до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Чернишова С.С. для посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності. Постановою приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Чернишовим С.С. за № 41 02-31 від 20.03.2021 р. відмовлено у вчинення нотаріальної дії з підстав відсутності документів , що посвідчують права власності на майно, що відчужується. Підставою відмови нотаріуса у вчинені нотаріальної дії стало те що при зверненні про посвідчення та реєстрації договору купівлі-продажу вказаної квартири було встановлено, що право власності на вказану квартиру було зареєстровано 26.01.2015р. за гр. ОСОБА_1 на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду від 20.01.2015р № 2-3458''2015. яке відсутнє у Єдиному Державному реєстрі судових рішень. Крім того, факт відсутності судового рішення підтверджено листом за № 05/23/2021 від 23 квітні 2021р. за підписом голови Олександрійського міськрайонного суду. Позивач вважає, що порушено його право на володіння, користування та розпорядження майном. З урахуванням наведеного позивач не в змозі реалізувати своє право на продаж вищевказаної квартири яка належить йому на праві власності, у зв`язку з реєстрації такого права на підставі неіснуючого рішення суду.

Відповідно до сі. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який діяв на момент проведення державної реєстрації зазначеної нерухомості, а саме 25 січня 2015 року, на державного реєстратора не покладався обов`язок перевіряти наявність судового рішення в Єдиному реєстрі судових рішень. З огляду на наведене, дії реєстратора є правомірними, і зазначений спір не повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів.

Право власності - це є право володіння, користування та розпорядження майном. Таким чином, виникли обставини, які порушують законне та конституційне право на розпорядження майном, в результаті чого у позивача виникла необхідність звернення до суду для відновлення свого порушеного права.

Ухвалою від 22 березня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Позивач у судове засідання не з`явився, матеріали справ містять заяву від 20 серпня 2023 року про розгляд справи без його участі, задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2024 року на підставі клопотання Управління дозвільно погоджувальних послуг Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 22 лютого 2024 року, зі згоди представника позивача ОСОБА_3 , який діє на підставі довіреності від 14 листопада 2023 року, відбулася заміна відповідача на Олександрійську міську раду Кіровоградської області.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, матеріали справи містять прохання розглянути позов без його участі та просить задовольнити вимоги у повному обсязі.

Представник Олександрійської міської ради Кіровоградської області у судове засідання не з`явився, відповідно до клопотання від 01 травня 2024 року, просили вирішити спір без участі представника.

Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлені. справа розглядається відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відсутність учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

За приписами ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» даного закону державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. На кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 15 травня 2001 року в місті Олександрія на Універсальній товарній біржі «Партнер» було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до вказаного договору, позивач ОСОБА_1 набув право власності на вказану квартиру. У 2014 році оригінал договору купівлі-продажу втрачено, отримання дублікату не представлялося можливим, оскільки Універсальна торгова біржа «Партнер» припинила свою діяльність, місцезнаходження невідомо. В листопаді 2014 року позивач звернувся до юриста та надав йому доручення щодо звернення від його імені до суду, з метою поновити право власності на вказану квартиру та зареєструвати таке право у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У січні 2015 році позивача повідомлено, що право на квартиру АДРЕСА_1 поновлено та зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі рішення суду від 20 січня 2015р.

З листа Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за № 05/23/2021 від 23 квітні 2021р. за підписом голови суду вбачається, що цивільна справ № 2-3458/2015 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за нубувальною давністю не заводилася позов до суду не надходив (а.с. 10), судове рішення надане позивачем в обґрунтування позовних вимог не ухвалювалося (а.с.8).

Судом встановлено, що довіреністю від 07 серпня 2020 року, посвідченою приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу Волинської області Клекоцюк Л.Д., реєстровий № 421 уповноважив ОСОБА_2 , продати належну на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . 20 березня 2021 року на підставі довіреності, від імені позивача ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Чернишова С.С. для посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

Постановою приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Чернишова С.С. за № 41 02-31 від 20.03.2021 р. відмовлено у вчинення нотаріальної дії з підстав відсутності документів, що посвідчують права власності на майно, що відчужується. Так, при зверненні про посвідчення та реєстрації договору купівлі-продажу вказаної квартири було встановлено, що право власності на вказану квартиру було зареєстровано 26.01.2015р. за гр. ОСОБА_1 на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду від 20.01.2015р № 2-3458''2015. яке відсутнє у Єдиному Державному реєстрі судових рішень.(а.с.11)

Крім того, факт відсутності судового рішення підтверджено листом за № 05/23/2021 від 23 квітні 2021р. за підписом голови Олександрійського міськрайонного суду (а.с.10 )

Правовстановлюючими документами на будинок (квартиру) є: договори, на підставі, яких набувається право власності (купівлі-продажу, дарування, міни); свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом чи консульською установою України; свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України; судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття права власності на нерухоме майно; інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують набуття права власності на нерухоме майно.

При зверненні до суду позивач вказав, що догорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений на Універсальній товарній біржі «Партнер» 15 травня 2001 року втрачений. Судове рішення на підставі якого здійсненна реєстрація відсуне.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів. У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Разом з цим, про належний спосіб захисту права або інтересу позивача не може йти мова у даному випадку, з огляду на те, що відсутні сукупні ознаки права власності на квартиру позивача (володіти, користуватися, розпоряджатися), оскільки суду не надані докази того, що майно належить позивачу, а відтак відсутні підстави для захисту порушеного права.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 12, 81, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відмовити.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дубровська Н.М.