УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/11457/19

Провадження № 4-с/712/24/24

22 квітня 2024 р. м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі

головуючого-судді Марцішевської О.М.,

за участю секретаря судових засідань Шевченко О.П.

заявниці (стягувача) ОСОБА_1

представника суб`єкта оскарження ОСОБА_2 , ОСОБА_3

державних виконавців Чорної С.А., Анісімова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скарг ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Першого відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), боржник ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2024 року заявниця звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Першого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у виконавчому провадженні № 68129406 від 12.01.2022 з примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19.

В обґрунтування скарги зазначала, що неправомірною бездіяльністю посадових осіб органів державної виконавчої служби порушені її права та свободи, гарантовані статтями 6 та 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19 боржника зобов`язано усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином у спосіб встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_5 з малолітнім сином ОСОБА_6 »

Порядок виконання вказаного судового рішення полягає у зобов`язанні боржника усунути перешкоди стягувачці у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином. Спосіб виконання полягає у виконанні обов`язку боржником у спосіб встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_5 з малолітнім сином ОСОБА_6 ».

Боржник не виконує вказане судове рішення, а державний виконавець не спрямовує своїх дій та не приймає рішень, необхідних для реального виконання судового рішення.

Подачею скарги, заявниця перед поданням скарги до Європейського Суду з прав людини надає можливість національній правовій системі виправити порушення її прав та свобод.

Заявниця стверджує, що на стадії виконання судового рішення позбавлена достатньо ефективних засобів правового захисту і за існування цієї проблеми має нести відповідальність Міністерство юстиції України, яке не досить активно формує належну державну правову політику у сфері примусового виконання рішень, не вживаються належні заходи щодо усунення проблем виконання судових рішень у справах про встановлення побачення з дитиною чи усунення перешкод у побаченні з дитиною, у тому числі забезпечення таких умов, які б виключали можливість боржником використання дитини як інструменту для невиконання рішення чи перешкоджання його виконанню.

Виконання рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець Чорна С.А. не вживає співмірних заходів примусового виконання та не здійснює виконавчі дії у повному обсязі. Позиція державного виконавця при кожному епізоді не виконання судового рішення полягала у сприйманні нею відмови дитини спілкуватись з матір`ю як власне волевиявлення дитини.

Державний виконавець не намагалась у межах своєї компетенції встановити факт перебування дитини під психологічним впливом боржника (батька дитини).

При існуванні обставин, які ускладнюють виконання рішення, державний виконавець повинна звернутись до суду щодо подальшого способу та порядку виконання судового рішення.

Також без наявності у виконавця комплексної стратегії виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19 належного правового результату бути не може.

Жодного разу під час здійснення виконавчих дій боржник не надавав дитині вказівок щодо необхідності спілкування з матір`ю та не налаштовував його на це спілкування, не пропонував виконавцю, що саме необхідно зробити для виконання судового рішення.

При цьому заявниця, спілкуючись з дитиною у школі, не вбачає небажання сина спілкуватись з нею. Небажання спілкуватись з матір`ю виникає завжди за наявності умов: 1) присутність батька, 2) відсутність належної організації здійснення державним виконавцем виконавчих дій.

Жодного разу державний виконавець не вимагала від боржника передати дитину матері та залишити місце виконання рішення.

З 09:00 години 17 лютого 2024 року до 19:00 години 18 лютого 2024 року був періодом у часі, коли державний виконавець мав забезпечити примусове виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19.

Державний виконавець завчасно до виконавчих дій мав залучити службу у справах дітей Черкаської міської ради та спеціаліста в галузі дитячої психології. Вказані заходи не були організовані державним виконавцем. Також не було забезпечено фіксування технічними засобами чергового епізоду виконання.

Також 14 лютого 2024 року державний виконавець ОСОБА_7 прийняла рішення шляхом складання вимоги 13452 на адресу сторін виконавчого провадження, яка не передбачена законом. Цією вимогою було зобов`язано боржника виконати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19. З 09:00 години 17 лютого 2024 року до 19:00 години 18 лютого 2024 року та зобов`язано сторони надати підтвердження факту виконання рішення органу державної виконавчої служби. Проте дана вимога складена не у порядку, визначеному законом і тому не є обов`язковою. Саме завдяки протиправній бездіяльності державного виконавця у вказаний період рішення суду не було виконане.

Внаслідок таких дій заявниця в черговий раз була позбавлена можливості спілкуватись із малолітнім сином, брати участь в його вихованні, що вказує на порушення статей 6 та 8 Конвенції.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у справі № 712/11457/19, провадження № 22-ц/821/326/24 Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ) було зобов`язано організувати через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) розробку комплексної стратегії, необхідної для забезпечення примусового виконання рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19 із застосуванням заходів примусового виконання, співмірним вимогам за рішенням суду та забезпечити реальний фізичний контакт матері та малолітньої дитини.

Вказану постанову, яка набрала законної сили, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ) не виконує та продовжує займатись бездіяльністю.

Заявниця неодноразово зверталась до Міністерства юстиції України як органу, що очолює систему примусового виконання рішень з метою забезпечення виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19.

Міністерство юстиції України надало заявниці на її звернення від 22.12.2023 р., 15.01.2024 р. некомпетентні відповіді від 09.02.2024 р. за № 21824/Ч-43479/20.3.2.

Соснівський районний суд м. Черкаси при розгляді попередніх скарг проявляє «прихильність» до органу ДВС, ігнорує інтереси дитини та не забезпечує реального захисту прав особи.

Просить суд:

1) забезпечити належний судовий контроль за виконанням рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 № 712/11457/19;

2) застосувати при розгляді скарги Конвенцію про захист людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України;

3) застосувати при розгляді скарги практику Європейського суду з прав людини як джерело права, зокрема рішення у справі «К. і Т. проти Франції» від 27 квітня 2000 року за заявою 25704/94, «Вишняков проти України» від 24 жовтня 2018 року за заявою 25612/12, «Швець проти України» від 23 липня 2019 року за заявою 22208/17, «Вихованок проти України» від 07 жовтня 2019 року за заявою 12962/19, «Бондар проти України» від 17 грудня 2018 року за заявою № 7097/18, «Ген та інші проти України» від 10 червня 2021 року за заявами 41596/19, 42767/19;

4) визнати незаконною, тобто такою, що не відповідає положенням Закону України «Про виконавче провадження» вимогу (рішення) державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чорної Світлани Андріївни від 14 лютого 2024 року № 13452, адресовану сторонам виконавчого провадження №68129406 боржнику ОСОБА_4 , та стягувачу ОСОБА_1 ;

5) визнати факт бездіяльності державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чорної Світлани Андріївни, що полягала у недотриманні процесуального порядку примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року 17.02.2024 з 09-00 год. до 19-00 год. 18.02.2024;

6) визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чорної Світлани Андріївни, яка полягає у не вжитті державним виконавцем 17.02.2024 о 09-00 год. до 19-00 год. 18.02.2024, співмірних заходів примусового виконання рішення та заходів забезпечення виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року;

7) визнати неправомірною бездіяльність начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренко Альони Миколаївни, яка полягає у відсутності належної організації сукупності (комплексу) та здійсненні виконавчих дій 17.02.2024 о 09-00 год. до 19-00 год. 18.02.2024, спрямованих на забезпечення фактичного виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року;

8) визнати неправомірною бездіяльність начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренко Альони Миколаївни, яка полягає у не вжитті нею, як керівником органу ДВС, контролю за законністю примусового виконанням рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року, з 17.02.2024 о 09-00 год. до 19-00 год. 18.02.2024 відповідно до статей 2, 10, 18, 20, 63, ч.7 ст.64-1, ст.75 Закону України «Про виконавче провадження»;

9) визнати неправомірною бездіяльність начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області, як структурного підрозділу, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Марії Володимирівни, що полягає в неналежній організації через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), та фактичному не забезпеченні примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року, у спосіб, встановленим резолютивною частиною виконавчого документа, з 17.02.2024 о 09-00 год. до 19-00 год. 18.02.2024, та за порядком, визначеним статтями 2, 10, 18, 20, 63, частиною 7 статтею 64-1, статтею 75 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження»;

10) визнати незаконною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає в ухиленні від виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у справі № 712/11457/19, що набрало законної сили, в частині зобов`язання організувати через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), розробку комплексної стратегії, необхідної для забезпечення примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19, із застосуванням заходів примусового виконання рішення, співмірним вимогам за рішенням суду та забезпечити реальний фізичний контакт матері та малолітньої дитини;

11) визнати незаконним посилання Міністерства юстиції України в документі №21824/Ч-43479/20.3.2 «Щодо розгляду звернення» від 09.02.2024 про застосування до правовідносин з примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі №712/11457/19 положень частин 1-6 статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження»;

12) визнати неправомірною бездіяльність Міністерства юстиції України в частині не надання державним виконавцям необхідних роз`яснень та рекомендацій з питань (порядку) примусового виконання рішень про усунення перешкод у побаченні з дитиною, зокрема рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року;

13) визнати неправомірною бездіяльність Міністерства юстиції України в частині незабезпечення ефективного контролю за роботою структурного підрозділу, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.03.2024 р. відкрито провадження за скаргою та призначено розгляд скарги в судовому засіданні.

07.03.2024 р. представник Міністерства юстиції України Ковдій І.І. скерувала до суду заперечення по суті скарги та просила відмовити в її задоволенні.

В обґрунтування заперечень по суті скарги вказує, що вимога щодо оскарження дій Міністерства юстиції України, пов`язаних із розглядом звернень від 22.12.2023 р. та 15.01.2024 р. щодо застосування до правовідносин положень Закону України «Про виконавче провадження» не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки є публічно-правовим спором у розумінні ст.4 КАС України.

Нормами чинного законодавства не передбачено надання Міністерством юстиції України роз`яснень та рекомендацій щодо порядку примусового виконання конкретних рішень, а тому вимога щодо надання таких роз`яснень та рекомендації щодо виконання рішення суду у справі № 712/11457/19 не ґрунтується на законі.

Контроль за діяльністю територіального підрозділу Міністерства юстиції України здійснюється з дотриманням певної процедури та в порядку, визначеному чинним законодавством. Заявницею не обґрунтовано, в чому саме полягає бездіяльність Міністерства щодо забезпечення контролю за роботою структурного підрозділу, не надає доказів на підтвердження такої бездіяльності.

11.03.2024 р. представник Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Анісімов О.О. скерував до суду заперечення по суті скарги та просив відмовити в її задоволенні.

В обґрунтування заперечень по суті скарги вказує, що право державного виконавця на складення вимоги для реалізації своїх повноважень передбачено законом. Всі законні вимоги щодо оформлення вимоги від 14.02.2024р. було дотримано державним виконавцем та її оформлення не порушило прав стягувача у виконавчому провадженні.

Щодо подій, які відбулись 17.02.2024р., малолітній ОСОБА_6 самостійно без будь-якого зовнішнього втручання відмовився від тривалого контакту з заявницею, про що боржник ОСОБА_4 зазначив у своєму поясненні. Відмова спілкуватись з заявницею є обставиною, яка ускладнює виконання рішення і є поважною у розумінні ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник не міг насильно заставити сина спілкуватись з матір`ю та вплинути на його рішення.

Передбачені ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником без поважних причин судового рішення державним виконавцем вже виконані, враховуючи направлення на адресу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, на підставі якого внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002578 за ч. 1 ст. 382 КК України.

Зазначав, що відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 08.07.2021р. у справі № 640/11833/19 суд не погодився, що виконання рішення (усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною) не може бути унеможливлено небажанням дитини спілкуватись зі стягувачем, оскільки це фактично є примушуванням дитини, що може призвести до психологічного тиску на дитину та явно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду у постанові від 10 вересня 2020 року у справі № 824/308/20-а .

Стаття 6 Конвенції про контакт з дітьми (ратифікована 20.09.2006р.) визначає, що дитина, яка відповідно до внутрішнього законодавства вважається достатньо свідомою, за винятком, коли це явно суперечить її найвищим інтересам, має право одержувати всю суттєву інформацію, отримувати консультації, висловлювати свою думку. Такій думці та переконливим бажанням і почуттям дитини повинно надаватись належне значення.

Європейський Суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Huntv.Ukraine, № 31111/04, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Також зазначав, що за змістом виконавчого документа чітко вказано, які дії має виконати державний виконавець, а саме зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 . Тобто за текстом виконавчого документа не йдеться про те, що державний виконавець повинен самостійно усувати перешкоди «шляхом прямої передачі дитини стягувачу від батька», як цього неодноразово вимагала заявниця у численних скаргах.

Скаржником не надано доказів та не наведено достатніх обґрунтувань стосовно того, в чому полягала неправомірність дій (бездіяльність) державного виконавця у вказаний у скарзі час - з 09:00 години 17 лютого 2024 року до 19:00 години 18 лютого 2024 року.

Позиція заявниці про те, що з вказаних нею підстав дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» є недоведеною та безпідставною.

Відповідно, не можуть бути визнані дії неправомірними лише з формальних міркувань скаржника.

Всі дії старшим державним виконавцем Чорною С.А. та начальником ВДВС ОСОБА_8 вчиняються в межах їх повноважень та без порушень чинного законодавства (не суперечать його нормам).

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.03.2024 р. задоволено заяву заявниці про відвід головуючого.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.03.2024 р. прийнято до провадження іншого складу суду за результатами повторного автоматизованого розподілу справи.

03.04.2024 р. представник Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нечипоренко Я.В. скерувала до суду заперечення по суті скарги та просила відмовити в її задоволенні.

В обґрунтування заперечень по суті скарги вказує, що управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)вживаються заходи щодо розробки комплексної стратегії для забезпечення примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19. 26.03.2024 р. до Управління у справах сім`ї, молоді та спорту, Департаменту охорони здоров`я та медичних послуг Черкаської міської ради, Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради служби у справах дітей Черкаської міської ради, Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, Черкаської обласної прокуратури, ГУНП в Черкаської області направлені листи про надання в найкоротші терміни та в межах повноважень письмових пропозицій щодо стратегії. Інформація про результати розгляду вказаних листів очікується.

10 квітня 2024 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 від 08 квітня 2024 року на бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 68129406 від 12.01.2022 з примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19.

Предметом скарги заявницею визначено бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в частині незабезпечення примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19 у період часу з 09:00 години 16 березня 2024 року до 19:00 години 17 березня 2024 року.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що 14 березня 2024 року боржник ОСОБА_4 повідомив державного виконавця про обставини, що перешкоджали проведенню виконавчих дій на треті вихідні березня 2024 року через хворобу дитини та надав консультативний висновок педіатра.

Державний виконавець без перевірки вказаних обставин відклав проведення виконавчих дій до 29 березня 2024 року, про що прийняв постанову від 15 березня 2024 року.

Після закінчення строку відкладення у період з 09:00 години 30 березня 2024 року до 19:00 години 31 березня 2024 року не були проведені виконавчі дії, чим в черговий раз порушені права заявниці, гарантовані статтями 6 та 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Просить суд:

1)у випадку розподілу скарги суддям ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 заявляє відвід вказаним суддям через особисту прихильність до одного з учасників справи та порушення процесуального порядку розгляду скарги;

2) забезпечити належний судовий контроль за виконанням рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 № 712/11457/19;

3) застосувати при розгляді скарги Конвенцію про захист людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України;

4) застосувати при розгляді скарги Конвенцію контакт з дітьми 2003 року, згоду на обов`язковість якої надано Верховною Радою України;

5-6) застосувати при розгляді скарги практику Європейського суду з прав людини як джерело права, зокрема рішення у справі «К. і Т. проти Франції» від 27 квітня 2000 року за заявою 25704/94, «Вишняков проти України» від 24 жовтня 2018 року за заявою 25612/12, «Швець проти України» від 23 липня 2019 року за заявою 22208/17, «Вихованок проти України» від 07 жовтня 2019 року за заявою 12962/19, «Бондар проти України» від 17 грудня 2018 року за заявою № 7097/18, «Ген та інші проти України» від 10 червня 2021 року за заявами 41596/19, 42767/19;

7) встановити факт обґрунтованості скарги;

8) визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чорної Світлани Андріївни, що полягала у не проведенні виконавчих дій за період часу з 09:00 години 16 березня 2024 до 19-00 год. 17.03.2024, після 29 березня 2024 року;

9) зобов`язати державного виконавця Чорну Світлану Андріївну порушене право ОСОБА_1 та забезпечити проведення виконавчих дій за період часу з 09:00 години 16 березня 2024 до 19-00 год. 17.03.2024, після 29 березня 2024 року, строку визначеного державним виконавцем для відкладення виконавчих дій.

Ухвалою Соснівського районного суду від 11.04.2024 р. скаргу заявниці від 08 квітня 2024 року об`єднано в одне провадження зі скаргою від 27 лютого 2024 року.

В судовому засіданні заявниця підтримала скаргу від 27.02.2024 р. у повному обсязі вимог, скаргу від 08.04.2024 р. частково, крім вимог про зобов`язання виконавця поновити виконавчі дії. Просила зазначені вимоги задоволити з підстав, викладених у скаргах.

Представники суб`єктів оскарження ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державні виконавці ОСОБА_7 , ОСОБА_13 заперечили вчинення бездіяльності посадових осіб органів примусового виконання у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19.

Божник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, з заявами до суду не звертався.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку учасників процесу, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України "Про виконавче провадження".

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

В силу вимог ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону "Про виконавче провадження"виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Відповідно до ст.64-1 Закону України «Про виконавчі провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом. У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею. Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейськеого Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. 2. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ЄСПЛ у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40).

Європейський суд з прав людини вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (ZHOVNER v. UKRAINE, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюють вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «К. і Т. проти Франції» від 27 квітня 2000 року за заявою 25704/94 між інтересами та інтересами батька (матері) у возз`єднанні з дитиною має бути забезпечено справедливу рівновагу. Вирішуючи це питання, особлива увага має приділятись урахуванню основних інтересів дитини, які можуть мати переважне значення над інтересами батька (матері). Зокрема, батько (мати) не має права за статтею 8 Конвенції домагатися вжиття таких заходів, які можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини.

Згідно з рішенням ЄСПЛ «Вишняков проти України» від 24 жовтня 2018 року за заявою 25612/12 право взаємного спілкування одного з батьків та дитини становить основоположний елемент «сімейного життя» у розумінні статті 8 Конвенції. Основною ціллю статті 8 Конвенції є захист особи від свавільного втручання органів державної влади. Додатково можуть існувати позитивні зобов`язання, притаманні ефективній «повазі» до сімейного життя. В обох контекстах слід дотримуватись справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства, у тому числі між іншими зацікавленими третіми особами та з урахуванням свободи розсуду держави. Суд уже неодноразово встановлював, що у пов`язаних з питаннями опіки справах інтереси дітей мають надзвичайне значення. Найкращим інтересам дитини має приділятись першочергова увага і вони, у залежності від свого характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків. У справах щодо здійснення одним із батьків прав на спілкування стаття 8 Конвенції передбачає батьківське право на вжиття заходів з метою возз`єднання зі своєю дитиною та обов`язок національних органів влади сприяти такому возз`єднанню настільки, наскільки інтереси дитини передбачають, що має бути зроблено все для збереження особистих стосунків, і, за необхідності, «відновлення» сім`ї; обов`язок держави полягає не у досягненні результату, а у вжитті заходів.

Відповідно до рішення ЄСПЛ «Швець проти України» від 23 липня 2019 року за заявою 22208/17визнаючи необхідність встановлення графіка побачень, суди не наклали на особу жодного офіційного зобов`язання у цьому контексті, зокрема, суди не зобов`язали особу дотримуватися графіка побачень. Проте у подальшому ця формальність перешкоджала будь-якому втручанню державних виконавців. Тому заявник був змушений ініціювати додаткове провадження, в якому суди безпосередньо зобов`язали особу передавати дитину заявнику у відповідні дні.

Згідно з рішенням «Вихованок проти України» від 07 жовтня 2019 року за заявою 12962/1929 право взаємного спілкування одного з батьків та дитини становить основоположний елемент «сімейного життя» у розумінні статті 8 Конвенції. Загальні принципи стосовно позитивних зобов`язань держави щодо захисту стосунків між батьками та їхніми дітьми наведені в рішенні у справі «Вишняков проти України» (Vyshnyakovv. Ukraine), заява № 25612/12, пункти 35-37, від 24 липня 2018 року, з подальшими посиланнями. Беручи до уваги, що позитивне зобов`язання у цій сфері полягає не в досягненні результату, а у вжитті заходів (див. згадане рішення у справі «Вишняков проти України» (Vyshnyakovv. Ukraine), пункт 36), Суд має визначити, чи вжили національні органи влади достатні заходи для виконання рішення суду від 20 лютого 2013 року про встановлення домовленостей про побачення з дитиною. Суд зазначає, що під час здійснення виконавчого провадження втручання державних виконавців по суті зводилося лише до повідомлення про неуспішні спроби провести побачення та відмову дитини бачитися із заявником. Ніщо не свідчить про те, що під час виконавчого провадження органи державної влади коли-небудь розглядали механізми добровільного виконання рішення, наприклад, шляхом розробки комплексної стратегії виконання, у тому числі цільової підтримки дитини, яка, вочевидь, проявляла ознаки відчуження одного з батьків. Залишається незрозумілим, наскільки до процесу могли бути залучені органи опіки та піклування, та чи могли бути використані які-небудь засоби врегулювання сімейних конфліктів. Суд повторює, що право дитини висловлювати власні погляди не слід тлумачити як таке, що фактично надає дітям беззастережне право вето без розгляду будь-яких інших факторів і здійснення оцінки для визначення їхніх найкращих інтересів; крім того, такі інтереси, як правило, передбачають підтримку зв`язків дитини із сім`єю за винятком випадків, коли подібне може зашкодити її здоров`ю та розвитку .

Відповідно до рішення ЄСПЛ «Бондар проти України» від 17 грудня 2018 року за заявою № 7097/1832. Суд зазначає, що право взаємного спілкування одного з батьків та дитини становить основоположний елемент «сімейного життя» у розумінні статті 8 Конвенції. Ніщо не свідчить про те, що у ході виконавчого провадження органи державної влади коли-небудь розглядали застосування механізмів контролю за добровільним виконанням рішення. До того ж, залишається незрозумілим, наскільки до процесу могли бути залучені органи опіки та піклування, та чи могли бути використані які-небудь засоби врегулювання сімейних конфліктів. Хоча слід визнати, що перевага завжди надається добровільному виконанню. Суд зазначає, що незмінна позиція, якої часто дотримуються батьки у таких справах, може ускладнити таке добровільне виконання та зумовити у певних випадках необхідність застосування пропорційних примусових заходів.

Згідно з рішенням ЄСПЛ Ген та інші проти України» від 10 червня 2021 року за заявами 41596/19, 42767/19 Суд посилається на загальні принципи щодо позитивного зобов`язання держави стосовно права батьків на спілкування. Державні виконавці мали забезпечити виконання цих судових рішень. Однак Суд сумнівається, що національні органи влади вжили всіх належних заходів для забезпечення поваги до сімейного життя заявників. По-перше, навіть незважаючи на встановлення судами графіка побачень батька з дитиною, виконання цього рішення зупинялося на значні періоди часу у зв`язку з подальшими судовими рішеннями . По-друге, ніщо не свідчить про те, що протягом періодів, коли тривало виконавче провадження, органи державної влади коли-небудь розглядали питання застосування механізмів контролю за добровільним виконанням рішення. Крім того, залишається незрозумілим, наскільки до цього процесу могли бути залучені органи опіки та піклування, та чи могли бути використані які-небудь засоби врегулювання сімейних конфліктів. По-третє, стосовно поведінки державних виконавців вбачається, що вони неодноразово приїжджали на побачення лише з метою документування небажання дитини спілкуватися зі своїм батьком, бабою та дідом по батьківській лінії. Національний суд розкритикував обмежений обсяг втручання державних виконавців як неналежний (див. пункти 33 та 34). Суд повторює, що право дитини висловлювати власні погляди не слід тлумачити як таке, що фактично надає дітям беззастережне право вето без розгляду будь-яких інших факторів і здійснення оцінки для визначення їхніх найкращих інтересів; крім того, такі інтереси, як правило, передбачають підтримку зв`язків дитини із сім`єю за винятком випадків, коли подібне може зашкодити її здоров`ю та розвитку. Однак у цій справі, коли органи державної влади постійно стикалися з відмовою дуже маленької дитини спілкуватися з членами своєї сім`ї, вони не забезпечили надання дитині належної професійної цільової підтримки; така підтримка була надзвичайно важливою для неї, аби звикнути до думки про регулярні побачення з батьком, бабою та дідом, а також забезпечити розуміння В., що згідно з обґрунтуванням судових рішень, які підлягали виконанню, це відповідало найкращим інтересам дитини (див. пункт 8). За конкретних обставин цієї справи така допомога становила частину необхідних заходів, вжиття яких органами державної влади розумно вимагалося для дотримання ними позитивних зобов`язань, передбачених статтею 8 Конвенції.

В судовому засіданні встановлено, що 07 вересня 2018 року рішенням служби у справах дітей ЧМР № 573 встановлено матері, ОСОБА_1 спосіб участі у виконанні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 : перші та треті вихідні місяця з 09-00 суботи до 19-00 неділі; святкові дні та день народження дитини з 13-00 до 18-00; без присутності батька дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/11457/19 зобов`язано ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні дитини та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_6 у спосіб встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_5 з малолітнім сином ОСОБА_6 »

12 січня 2022 року постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 712/11457/19 від 09.12.2021 року.

Хід вказаного виконавчого провадження неодноразово був предметом судового контролю за скаргами стягувачки про оскарження дій, рішень та бездіяльності державного виконавця та посадових осіб інших органів примусового виконання.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.07.2022 р., залишеною без зміни постановою Черкаського апеляційного суду від 13.09.2022р., скаргу заявниці було задоволено в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця у розгляді заяви стягувачки від 21 лютого 2022 року про залучення до виконавчих дій представника органу опіки і піклування та спеціаліста у галузі дитячої психології. Визнано неправомірною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 68129406 від 02.05.2022 р. та зобов`язано державного виконавця здійснити розгляд заяви стягувачки про залучення до виконавчих дій представника органу опіки і піклування та спеціаліста у галузі дитячої психології.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.06.2023 р., залишеною без зміни постановою Черкаського апеляційного суду від 30.08.2023 р., задоволена скарга стягувача про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 31.03.2023 року № 68129406. Судом встановлено, що після відновлення виконавчого провадження державним виконавцем не було залучено до виконавчих дій у виконавчому провадженні № 68129406 спеціаліста у галузі дитячої психології. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.

21.11.2023р. стягувач звернулась до суду зі скаргою, предметом якої було оспорювання бездіяльності державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у не здійсненні заходів примусового виконання судового рішення у справі № 712/11457/19 у виконавчому провадженні № 68129406 за період у часі з 09.00 години 18 листопада 2023 року до 19 години 19 листопада 2023 року, також предметом скарги була вимога зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) організувати через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) розробку комплексної стратегії, необхідної для забезпечення примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19, із застосуванням заходів примусового виконання рішення, співмірним вимогам за рішенням суду та забезпечити реальний фізичний контакт матері та малолітньої дитини.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 06.02.2024р. визнано бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у не здійсненні заходів примусового виконання судового рішення у справі № 712/11457/19 у виконавчому провадженні № 68129406. Зобов`язано Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) організувати через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), розробку комплексної стратегії, необхідної для забезпечення примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19, із застосуванням заходів примусового виконання рішення, співмірним вимогам за рішенням суду та забезпечити реальний фізичний контакт матері та малолітньої. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.03.2024р. відкрито касаційне провадження у справі за вказаною скаргою.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.12.2023р., залишеною без зміни постановою Черкаського апеляційного суду від 13.02.2024р., відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення та встановлення способу і порядку примусового виконання судового рішення (справа № 712/11457/19).

26 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси зі скаргою, в якій просила суд визнати незаконною вимогу (рішення) державного виконавця від 13 грудня 2023 року, адресовану сторонам виконавчого провадження № 68129406, визнати факт порушення державним виконавцем порядку примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року,визначеного статтями 2,10,18,63,75 Закону України "Про виконавче провадження", визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця, яка полягає у невжитті державним виконавцем співмірних заходів примусового виконання рішення та заходів забезпечення виконання рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 липня 2021 року, відповідно до статей 2,10,18,63,75 Закону України " Про виконавче провадження"; визнати неправомірною бездіяльність начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бондаренко А.В., яка полягає у нездійсненні нею, як керівником органу ДВС контролю за примусовим виконанням рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 липня 2021 року, відповідно до статей 2,10,18,63,75 Закону України "Про виконавче провадження".; визнати неправомірною бездіяльність начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ) Іщенко М.В., що полягає у неналежній організації через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів( посадових осіб, та фактичному не забезпеченні примусового виконання рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 липня 2021 року відповідно до статей 2,10,18,63,75 Закону України " Про виконавче провадження", зобов`язати державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вживати заходи примусового виконання спів мірно вимогам рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19, вчиняти виконавчі дії повно та своєчасно; зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) організувати через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) розробку комплексної стратегії, необхідної для забезпечення примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19, із застосуванням заходів примусового виконання рішення, співмірним вимогам за рішенням суду та забезпечити реальний фізичний контакт матері та малолітньої дитини; зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) організувати через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) здійснювати дієвий та ефективний контроль виконавчого провадження № 68129406 відкритого з метою примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19 із застосуванням заходів примусового виконання рішення, співмірних вимогам за рішенням суду. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.03.2024р. у задоволенні вказаної скарги відмовлено. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження.

23 січня 2024 року заявниця звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просила визнати дії старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Чорної Світлани Андріївни, що відбулися 12 січня 2024 року та були спрямовані на її спілкування із лікарем психологом ОСОБА_14 та у цьому зв`язку із боржником ОСОБА_4 щодо відвідування малолітнім ОСОБА_4 , лікаря психолога неправомірними та такими, що були вчинені поза межами повноважень державного виконавця та не у відповідності до Конституції та законів України. Визнати дії старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Чорної Світлани Андріївни, що відбулися 12 січня 2024 року такими, що порушують положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (з протоколами) (Європейська конвенція з прав людини; положення статті 5 Конвенція про права дитини), положення статті 32 Конституції України та є втручанням у приватні та сімейні права ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_6 . Ухвалою суду від 20.02.2024р. визнано дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), зафіксовані у акті від 12 січня 2024 року при примусовому виконанні виконавчого листа Соснівського районного суду м.Черкаси № 712/11457/19 такими, що вчинені не у спосіб, що передбачений Законом України "Про виконавче провадження" для цілей залучення спеціаліста у галузі дитячої психології з метою забезпечення виконання судового рішення без попереднього винесення постанови про залучення у встановленому законом порядку конкретного спеціаліста у рамках виконавчого провадження.

Також заявниця скерувала звернення 22.12.2023 р., 15.01.2024 р. щодо виконавчого провадження до Міністерства юстиції України, за результатами розгляду яких заявниці надано відповідь Міністерства юстиції України від 09.02.2024р. № 21824/Ч-43479/20.3.2.

Зі змісту вказаних судових рішень, результату розгляду звернення, долучених в ході судового розгляду доказів встановлено наступні відомості щодо ходу виконавчого провадження.

18 липня 2023 року Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постановою державного виконавця фактично прийняв виконавче провадження № 68129406 до примусового виконання.

20.07.2023 Першим ВДВС ЦМУЮ (м.Київ) отримано заяву ОСОБА_1 від 14.07.2023 про те, що з 01.08.2023 по 30.09.2023 за сімейними обставинами стягувач ОСОБА_1 буде перебувати у м. Києві, що унеможливлює її участь у проведенні виконавчих дій у виконавчому провадженні та відповідно просить не вживати заходів виконання рішення у ВП № 68129406, 05 та 06 серпня 2023, 19 та 20 серпня 2023, 02 та 03 вересня 2023, 16 та 17 вересня 2023.

28 липня 2022 року державним виконавцем прийнято вимогу № 36058, відповідно до якої представника Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Черкаській області зобов`язано повідомити про можливість залучення Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України як спеціаліста з кваліфікацією судового експерта, який має спеціальні знання у галузі дитячої психології.

30 серпня 2022 року державним виконавцем прийнято постанову про залучення представників Служби у справах дітей Черкаської міської ради під час проведення виконавчих дій.

15 вересня 2022 року державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу за невиконання боржником виконавчого листа № 712/11457/19 від 09 грудня 2021, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси, у розмірі 3 400,00 грн.

04.10.2023 державним виконавцем прийнято постанову про залучення представників Служби у справах дітей Черкаської міської ради під час проведення виконавчих дій 07.10.2023.

07.10.2023 державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та складено відповідний акт. В даному Акті зазначено, що при виході за вказаною адресою, державного виконавця запросили до квартири, стягувач з представником залишилися в холі. ОСОБА_4 покликав сина ОСОБА_15 . На прохання виконавця і його батька вийти і для початку поспілкуватися з мамою, дитина відповіла, що не хоче ні говорити, ні бачити її ніколи, що йому добре дома з батьком і бабусею.

16.10.2023 державним виконавцем прийнято постанову про залучення представників Служби у справах дітей Черкаської міської ради під час проведення виконавчих дій 21.10.2023.

21.10.2023 державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 та складено відповідний акт. В Акті, зокрема, зазначено, що о 09.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , з`явилися всі учасники (сторони) ВП, а також представник Служби у справах дітей. Зустріч стягувача ОСОБА_1 з сином відбулася в кабінеті в присутності батька ОСОБА_4 . На прохання матері залишитися на одинці з дитиною, всі покинули кабінет. Сам хлопчик, ОСОБА_16 спочатку насторожливо поводився та спілкування з матір`ю на протязі півтори години дали позитивний результат, проте дитина відмовилася поїхати до мами, а також відмовився поїхати з нею погуляти за межами кабінету ДВС. Заперечень зі сторони боржника на продовження спілкування ОСОБА_1 з сином не було.

26 жовтня 2022 року державним виконавцем до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення передбаченого статтею 382 КК України боржником. Листом від 22 грудня 2022 року № 16962/46-22 Черкаським районним управлінням поліції ГУНП в Черкаській області повідомлено про те, що 01 листопада 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0002578 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 382 КК України.

04.11.2023 державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 та складено відповідний акт. В даному Акті зазначено, що на призначену виконавцем дату та час за вказаною адресою з`явилися боржник ОСОБА_4 з сином ОСОБА_6 та стягувач ОСОБА_1 зі своєю донькою та представником. Спілкування матері проходило в кабінеті в присутності усіх осіб. Спочатку дитина ОСОБА_16 неохоче спілкувався з матір`ю, проте на вмовляння усіх присутніх погодився приміряти і прийняти подарунок від мами (куртку), а потім разом з мамою і батьком погодився поїхати до магазину купити взуття. Сторони з дітьми покинули кабінет виконавця о 09.20 год. Акт складено вже без їх присутності.

14.11.2023 державним виконавцем прийнято вимогу №109517, відповідно до якої від боржника ОСОБА_4 вимагалося виконати рішення Служби у справах дітей Черкаської міської ради №573 від 07.09.2018 18.11.2023 з 09-00 год. по 19-00 год. 19.11.2023 у місці, визначеному за попередньою домовленістю зі стягувачем. Від сторін виконавчого провадження №68129406 вимагалося про результат виконання рішення суду від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19 надати письмові пояснення на адресу Першого ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

На виконання вимоги №109517 від 14.11.2023 стягувачем ОСОБА_1 на адресу боржника та Першого ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслано повідомлення про умови передачі їй малолітнього сина боржником та умови повернення дитини.

Крім того, на виконання вимоги №109517 від 14.11.2023 стягувачем ОСОБА_1 19.11.2023 та боржником ОСОБА_4 20.11.2023 надано письмові пояснення.

Зокрема, в письмових поясненнях боржник ОСОБА_4 вказав, що 18.11.2023 року у розмові з сином, останній сказав, що не хоче їхати до мами тому, що до нього мають приїхати двоюрідні брати, яких він давно не бачив. Після спроб домовитися з ним, у нього почалася істерика. Після того, як він заспокоївся, син сказав, що в нього немає бажання бачити сьогодні матір. Якщо вона приїде, то в нього буде найгірший день. Цей день співпав з днем народження його бабусі. Тому ним ( ОСОБА_4 ) було прийняте рішення не травмувати психіку дитини та не їхати на зустріч з мамою. Зобов`язався в подальшому виконувати рішення суду та не чинити перешкоди в спілкування ОСОБА_1 в спілкуванні з дитиною.

03.01.2024 р. державним виконавцем прийнято вимогу № 501, відповідно до якої від боржника ОСОБА_4 вимагалося виконати рішення Служби у справах дітей Черкаської міської ради №573 від 07.09.2018 06.01.2024 з 09-00 год. по 19-00 год. 07.01.2024. Від сторін виконавчого провадження №68129406 вимагалося про результат виконання рішення суду від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19 надати письмові пояснення на адресу Першого ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідно до акту від 03.01.2024 р. державний виконавець здійснила телефонний дзвінок до Комунального закладу «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» з метою отримання інформації про наявність спеціаліста в галузі дитячої психології для залучення при проведенні виконавчих дій, на що отримала відповідь про відсутність такого спеціаліста.

Відповідно до акту від 03.01.2024р. державний виконавець здійснила телефонний дзвінок до Черкаського міського центру соціальних служб з метою отримання інформації про наявність спеціалістів в галузі дитячої психології для залучення при проведенні виконавчих дій, на що отримала відповідь про відсутність такого спеціаліста.

Відповідно до акту від 06.01.2024 р. після того, як боржник з дитиною зайшли до квартири, державний виконавець на прохання стягувача звернулась до боржника з проханням вивести дитину. Дитина на прохання батька вийшла з квартири, а батько залишився в квартирі. Стягувач почала спілкуватись з дитиною, проте дитина постійно говорила, що не хоче. Потім вийшов боржник і забрав дитину.

16.01.2024 р. державним виконавцем прийнято вимогу № 2648, відповідно до якої від боржника ОСОБА_4 вимагалося виконати рішення Служби у справах дітей Черкаської міської ради №573 від 07.09.2018 20.01.2024 з 09-00 год. по 19-00 год. 21.01.2024. Від сторін виконавчого провадження №68129406 вимагалося про результат виконання рішення суду від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19 надати письмові пояснення на адресу Першого ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

16.01.2024 р. державним виконавцем прийнято вимогу № 2826 про надання інформації для залучення спеціаліста в галузі дитячої психології.

Відповідно до пояснення боржника ОСОБА_4 за 20.01.2024 р. подані 24.01.2024 р., він відчинив двері ОСОБА_1 та покликав сина. ОСОБА_17 підійшов і сказав, що нікуди не поїде.

31.01.2024 р. державним виконавцем прийнято вимогу № 8933, відповідно до якої від боржника ОСОБА_4 вимагалося виконати рішення Служби у справах дітей Черкаської міської ради №573 від 07.09.2018 03.02.2024 з 09-00 год. по 19-00 год. 04.02.2024. Від сторін виконавчого провадження №68129406 вимагалося про результат виконання рішення суду від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19 надати письмові пояснення на адресу Першого ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Також державним виконавцем прийняті вимоги від 07.02.2024р. № 12153, № 12168 на адресу Черкаського міського центру соціальних служб, Комунального закладу « Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», обласної та міської дитячих лікарень щодо можливості залучення спеціалістів в галузі дитячої психології.

Відповідно до пояснення боржника ОСОБА_4 за 03.02.2024 р. подані 08.02.2024 р. він відчинив двері ОСОБА_1 та покликав сина. ОСОБА_17 підійшов і спілкувався з матір`ю, після чого вона пішла.

14 лютого 2024 року старший державний виконавець ОСОБА_7 скерувала вимогу на адресу сторін виконавчого провадження вимоги 13452 на адресу сторін виконавчого провадження, яка не передбачена законом. Цією вимогою було зобов`язано боржника виконати рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19. З 09:00 години 17 лютого 2024 року до 19:00 години 18 лютого 2024 року та зобов`язано сторони надати підтвердження факту виконання рішення органу державної виконавчої служби.

Відповідно до пояснення ОСОБА_4 на адресу державного виконавця зазначено, що 17.02.2024 р. він відчинив двері ОСОБА_1 та ОСОБА_1 одразу спитала, чи ОСОБА_17 готовий до передачі, на що ОСОБА_4 запитав: Він тобі що, телевізор? Також сказав: двері відкриті та позвав Влада. Владу ОСОБА_1 задавала питання, на які вона отримувала відповіді: твоє яке діло та ні. ОСОБА_17 швидко набридло та він сказав: короче все, пока та пішов до кімнати. Після цього ОСОБА_4 зачинив двері та зобов`язався в подальшому виконувати рішення суду та не чинити перешкоди в спілкуванні ОСОБА_1 з дитиною.

Постановою від 11.03.2024 р. державним виконавцем залучено до виконавчих дій спеціаліста в галузі дитячої психології Громадської організації «Центр психології «Сяючий шлях» та представників служби у справах дітей для забезпечення пріоритету прав дитини, створення умов для налагодження стосунків з матір`ю без застосування психологічного тиску задля збереження психологічного здоров`я дитини та довірливого спілкування.

Постановою державного виконавця від 15 березня 2024 року відкладено виконавчі дії до 29.03.2024 р. на підставі заяви боржника про хворобу дитини та консультативного висновку педіатра від 12.03.2024 р.

Відповідно до акту від 06.04.2024 р. виконавчі дії проводились за участю стягувача, представника стягувача, представника служби у справах дітей, спеціаліста в галузі дитячої психології, боржник. Встановлено, що о 09-00 год. виконавець, стягувач, представники стягувача, представник Служби у справах дітей та спеціаліст у галузі дитячої психології були запрошені на прохання виконавця до квартири, оскільки дитина на той час погано себе почувала, боліла голова. Всі пройшли до кімнати, ОСОБА_16 лежав у ліжку. Стягувач (мама дитини) підсіла до дитини і почала розмову, вона на її прохання обіймалися проте на прохання і пропозиції мами піти з нею до сестри, до іншої бабусі, парк, зоопарк, на вулицю, до магазину, хлопчик постійно казав їй не хочу. На пропозицію батька (боржника) піти з мамою і на його прохання вдягнутися і вийти з мамою, дитина все одно відмовлялася і казала їй не хочу. Проте спілкування матері і дитини проходило дружньо. Бабуся дитини, матір боржника, яка проживає також разом з дитиною, також запропонувала дитині вдягнутися і піти з мамою, на що дитина також казала ні. Потім представник стягувача, стягувач, бабуся дитини почали особисті образи, дитина відповідно заховалася спочатку за диван, потім закрилася в туалеті, мати намагалася зайти в туалет без згоди дитини, боржник батько дитини заперечив і не впустив її. Потім і боржник і стягувач викликали поліцію. Виконавець в цей час в акті фіксував події виконання. Представник служби у справах дітей та спеціаліст у галузі дитячої психології на питання виконавця чи в даний момент є тиск на дитину, підтвердили це. Відповідно виконавець складала акт про всі події, які відбувалися під час виконання, все фіксувалося на відео мобільним телефоном. Приїхала поліція на виклик, провела дії відповідно до своїх повноважень. Представник стягувача виявив бажання подати заяву на державного виконавця, що виконавець перешкоджає виконанню рішення суду, це сказали поліцейські. Стягувача продовжила просити дитину вийти з туалету. ОСОБА_17 вийшов з ним вона намагалась продовжити спілкування, просити піти з нею, проте ОСОБА_17 продовжував говорити ні, не хочу. Стягувач продовжувала просити дитину піти з нею. ОСОБА_4 знову попросив піти з мамою сина проте ОСОБА_17 знову сказав, що не хоче. Поліція також звернули увагу представнику стягувача щоб він не натискав на дитину юридичними термінами і не вимагав від дитини причину чому він не хоче іти з мамою. Стягувач почала обіймати сина проте дитина підійшов до батька, пригорнувся до нього і далі почав говорити, що нікуди не піде. Дитина на питання мами сказав, що боїться її. До акту державного виконавця є зауваження, які внесені під диктовку: «під час спілкування дитини з матір`ю після прибуття поліції ОСОБА_18 повідомив матері, що він боїться. Дитина на думку матері була за крок щоб погодитися, про те обставини, які відбулися навколо, дитина злякалася.» Психолог сказав, що дана ситуація для дитини є психотравмуючою і не сприяла психічному здоров`ю дитини.

Відповідно до акту від 08.04.2024 р. виконавчі дії проводились за участю стягувача, психолога, представника у справах дітей. О 13-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 на стукіт в двері державному виконавцю ніхто не відчинив. Стягувач намагалася по телефону додзвонитися до боржника та матері боржника, ніхто не відповідав. Зі слів консьєржа ОСОБА_19 вся сім`я ОСОБА_20 десь поїхали разом з ОСОБА_18 близько 9-ї години.

Відповідно до акту від 13.04.2024 р. виконавчі дії проводились за участю стягувача, психолога, державного виконавця. Встановлено, що під час проведення виконавчих дій раніше відкладених на підставі постанови ДВС від 15.03.2024 року в присутності спеціаліста у галузі дитячої психології, якому до початку проведення виконавчих дій державним виконавцем роз`яснено його права та обов`язки. О 09-00 год. до під`їзду будинку АДРЕСА_3 брат боржника, який представився ОСОБА_21 , вивів ОСОБА_15 , а сам віддалився з поля зору усіх присутніх. Стягувача разом зі своєю донькою ОСОБА_22 підійшли до ОСОБА_18 , привітали його із минулим днем народження, подарували йому скейт, проте хлопець відмовився його брати. На спробу матері підійти до сина, той відмовлявся і тримався постійно на відстані. Прохання стягувачки та державного виконавця підійти ближче і присісти біля мами та сестри на лавочці, хлопець ігнорував, продовжував триматися на відстані. Державиконавцем було запропоновано ОСОБА_1 проявити ініціативу і самій підійти до сина, проте стягувача цього не робила. Розмова між ОСОБА_1 та ОСОБА_23 продовжувалася близько півгодини. Весь цей час виконавці та спеціаліст у галузі дитячої психології спостерігали на відстані. Психолог в свою чергу підходив до дитини і надавав поради. В якийсь момент ОСОБА_18 спрямував до входу у під`їзд будинку, пояснюючи, що хоче вже додому. ОСОБА_1 в свою чергу не впускала сина до під`їзду. Чергова по будинку зробила зауваження стягувачці, щоб та впустила хлопця. ОСОБА_20 одразу почала висловлювати своє незадоволення виконавцю, що при проведенні виконавчих дій присутні незалученні до цих дій учасники, які перешкоджають виконанню. В цей час ОСОБА_18 пробіг повз матері до під`їзду і більше не виходив. Стягувачка після всіх висловлювань про подання чергової скарги на дії виконавця залишила біля вхідних дверей до під`їзду будинку скейт, який був подарунком для сина, якого ОСОБА_18 так і не взяв та разом з донькою покинула місце проведення виконавчих дій, не дочекавшись складання державним виконавцем акту. Щодо спостережень психолога Дитина вела себе спокійно, врівноважено, орієнтувалась в часі та просторі. З матір`ю контактував ОСОБА_18 не активно, ініціативи не проявляв. Були спроби контакту з сестрою. Дана ситуація є для дитини психотравмуючою і не сприяє психічному здоров`ю. Будь-якого стороннього впливу на дитину не було. Під час проведення виконавчих дій проводилася відео фіксація подій на мобільний телефон. Боржник був відсутній.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів заявниці про не відповідність вимоги державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чорної Світлани Андріївни від 14 лютого 2024 року № 13452, положенням Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідно до ч.1 ст.13 вказаного Закону передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження приймати рішення шляхом винесення вимог. Цією вимогою було зобов`язано боржника виконати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19 з09:00 години 17 лютого 2024 року до 19:00 години 18 лютого 2024 року та надати підтвердження факту виконання рішення органу державної виконавчої служби.

Отже, зі змісту оспорюваної вимоги вбачається її вчинення для цілей організації ефективного проведення виконавчої дії з примусового виконання судового рішення, тому дана вимога не порушує право стягувача та ґрунтується на законних підставах.

Суд також доходить висновку про необґрунтованість доводів заявниці про недотримання державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чорною Світланою Андріївною процесуального порядку примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року в зазначені у скаргах періоди з 09-00 год. 17.02.2024 до 19-00 год. 18.02.2024; з 09-00 год. 16 березня 2024 до 19-00 год. 17.03.2024, після 29 березня 2024 року, не вжиття співмірних заходів примусового виконання рішення та заходів забезпечення виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року.

Так, для організації проведення виконавчих дій державним виконавцем були вжиті заходи для залучення представника служби у справах дітей та спеціаліста в галузі дитячої психології шляхом неодноразових звернень державного виконавця до установ, організацій з метою отримання інформації про наявність спеціаліста в галузі дитячої психології для залучення при проведенні виконавчих дій, також упродовж виконавчого провадження до боржника виконавцем застосовувались передбачені законом заходи для примусового виконання рішення у вигляді штрафу та надіслання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Під час виконавчих дій не зафіксовано перешкод з боку боржника малолітньому сину спілкуватись зі стягувачкою, однак від тривалого спілкування з матір`ю дитина відмовлялась.

В порядку ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця від 15 березня 2024 року відкладено виконавчі дії до 29.03.2024 р. на підставі зави боржника про хворобу дитини та консультативного висновку педіатра від 12.03.2024 р.

Після 29.03.2024 р. проведення виконавчих дій відновлено за участю спеціаліста в галузі дитячої психології, залученого постановою державного виконавця від 11.03.2024р.

Отже, державним виконавцем вживались співмірні та доречні заходи примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року, порушень положень законодавства та прав сторін виконавчого провадження в діях державного виконавця не встановлено.

Суд також вважає необґрунтованими доводи скарги про бездіяльність начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерства юстиції України у спірних правовідносинах.

Контроль за реалізацією повноважень посадових осіб органів у сфері організації примусового виконання рішення суду здійснюється з дотриманням певної процедури та в порядку, визначеному чинним законодавством. Заявницею не обґрунтовано, в чому саме полягає бездіяльність начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Міністерства юстиції України, не надано доказів на підтвердження такої бездіяльності.

Начальником відділу державної виконавчої служби відповідно до вимог статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» проведено перевірку законності виконавчого провадження № 68129406, за результатами якої прийнято постанову від 12.01.2024 р. про відповідність дій державного виконавця Чорної С.А. вимогам законодавства.

Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у справі № 712/11457/19. вживаються заходи щодо розробки комплексної стратегії для забезпечення примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19, а саме 26.03.2024р. до Управління у справах сім`ї, молоді та спорту, Департаменту охорони здоров`я та медичних послуг Черкаської міської ради, Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради служби у справах дітей Черкаської міської ради, Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, Черкаської обласної прокуратури, ГУНП в Черкаської області направлені листи про надання в найкоротші терміни та в межах повноважень письмових пропозицій щодо стратегії.

На звернення заявниці щодо порушення її прав як стягувача, Департаментом державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України 09.02.2024р. надано мотивовану відповідь, в якій детально проаналізовані хід виконавчого провадження, вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

Що стосується посилання заявниці на неправомірність, на її думку, посилання в документі №21824/Ч-43479/20.3.2 «Щодо розгляду звернення» від 09.02.2024 року про застосування до правовідносин з примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі №712/11457/19 положень частин 1-6 статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», суд зауважує, що предметом скарги в порядку ст.447 ЦПК України є встановлення наявності порушеного права заявниці як стягувача у виконавчому провадженні. Суд при розгляді справи самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Стосовно доводів заявниці про порушення її прав та свобод, гарантованих статтями 6 та 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд виходить з такого.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2019 року набрало законної сили та є обов`язковим до виконання. Вказаним рішенням зобов`язано ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні дитини та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_6 у спосіб встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_5 з малолітнім сином ОСОБА_6 »

Зазначеним рішенням служби у справах дітей ЧМР № 573 від 07 вересня 2018 року встановлено матері, ОСОБА_1 , спосіб участі у виконанні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 : перші та треті вихідні місяця з 09-00 суботи до 19-00 неділі; святкові дні та день народження дитини з 13-00 до 18-00; без присутності батька дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Заявниця наполягала, що належним виконання вказаного рішення для захисту її прав, гарантованих статтями 6 та 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є передача їй боржником дитини для тривалого спілкування у вищевказані години.

Разом з тим, рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року не передбачено безумовної передачі дитини від батька до матері у встановлені вказаним рішенням години, натомість передбачено спосіб участі у виконанні та спілкуванні дитини з урахування обставин, які можуть виникнути. Такими обставинами, які на переконання суду беззаперечно мають бути враховані, є думка малолітньої дитини, її стан здоров`я.

Стаття 6 Конвенції про контакт з дітьми (ратифікована 20.09.2006р.) визначає, що дитина, яка відповідно до внутрішнього законодавства вважається достатньо свідомою, за винятком, коли це явно суперечить її найвищим інтересам, має право одержувати всю суттєву інформацію, отримувати консультації, висловлювати свою думку. Такій думці та переконливим бажанням і почуттям дитини повинно надаватись належне значення.

Суд погоджується з доводами заявниці, що право взаємного спілкування одного з батьків та дитини становить основоположний елемент «сімейного життя» у розумінні статті 8 Конвенції, проте як і в будь-якому спорі, який стосується дитини, її інтереси повинні мати першочергове значення. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Отже, між інтересами дитини в подальшому перебуванні у звичному середовищі та інтересами матері у возз`єднанні з дитиною має бути забезпечено справедливу рівновагу та заявниця як мати не має права за статтею 8 Конвенції домагатися вжиття таких заходів, які можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Вказаний висновок узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини, в тому числі у вказаних у скарзі рішеннях, щодо застосування яких наполягала заявниця.

В ході судового розгляду з пояснень заявниці встановлено, що з малолітнім сином вона іноді дружньо спілкується в обстановці, не пов`язаній з проведенням виконавчих дій (школі, незапланованій зустрічі). Під час проведення виконавчих дій малолітній ОСОБА_4 не відмовляється взагалі спілкуватись з матір`ю ОСОБА_1 , проте висловлює незгоду їхати з нею для тривалого спілкування з 09-00 суботи до 19-00 неділі.

За вказаних обставин для цілей налагодження довірливих стосунків та забезпечення тривалого контакту заявниці з малолітнім сином доречним та співмірним є проведення державним виконавцем виконавчих дій за участю служби у справах дітей та спеціаліста в галузі дитячої психології, що забезпечується державним виконавцем.

Суд відхиляє як необгрунтовані доводи заявниці про неефективність судового контролю за виконанням рішення від 16 липня 2019 року Соснівським районним судом, оскільки ухвалами Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.07.2022р. та 22.06.2023р. постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.05.2022р. та 31.03.2023р.були скасовані як передчасні для цілей проведення виконавчих дій за участю спеціаліста в галузі дитячої психології.

Таким чином, в порядку судового контролю за виконанням рішення від 16 липня 2019 року судом, який постановив рішення послідовно наголошується, що виконання рішення суду має здійснюватись із забезпеченням пріоритету інтересів дитини без застосуванням психологічного тиску, але зі створенням умов для налагодження стосунків з матір`ю задля збереження психологічного здоров`я сина та довірливого спілкування, із забезпеченням належної професійної підтримки спеціалістів в галузі дитячої психології та органу опіки і піклування.

Разом з тим, вимоги заявниці про необхідність за будь-яких умов передачі їй дитини без її згоди для тривалого спілкування не будуть пропорційними меті збереження сімейних зв`язків. Більше того, примусова зміна звичного для дитини місця перебування на тривалий період з 09-00 суботи до 19-00 неділі може вплинути на психологічне здоров`я дитини, що ніяк не може відповідати найкращим інтересам дитини, до яких повинен прагнути суд.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення скарг за необґрунтованістю.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 449, 451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 27 лютого 2024 року на бездіяльність посадових осіб Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Першого відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у виконавчому провадженні № 68129406 від 12.01.2022 з примусового виконання Соснівського районного суду м.Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 08 квітня 2024 року на бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у виконавчому провадженні № 68129406 від 12.01.2022 з примусового виконання Соснівського районного суду м.Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію стосовно справи можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст ухвали складено 26 квітня 2024 року.