ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3231/24
провадження № 2/753/4128/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Мицик Ю.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги вказує, що відповідач є власником машиномісця № НОМЕР_1 на 1 поверсі підземно-наземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 . Між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з утримання та обслуговування машиномісця № НОМЕР_1 на 1 поверсі підземно-наземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , проте позивач фактично надає послуги з утримання та обслуговування машиномісця, яке не може бути відокремленим. Відповідач, як власник цього нерухомого майна зобов`язаний їх оплачувати, проте свої зобов`язання виконує неналежним чином, у зв`язку з чим в період з 01.10.2018 по 01.02.2024 утворилась заборгованість у розмірі 10925,00 грн. - основного боргу, 2982,13 грн. - інфляційної складової боргу, 741,67 грн. - 3% річних, що є предметом позовних вимог.

Ухвалою від 22.02.2024 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

21.03.2024 від представника відповідача надійшов відзив, в якому він вказує, що справа прийнята до провадження судом з порушенням правил підсудності. Просить відмовити в задоволенні позову через недоведеність того, що позивач є балансоутримувачем підземно-наземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 . Звертає увагу, що позивачем не надано належних доказів наявності між сторонами договірних відносин, наявності заборгованості, яка заявлена до стягнення, наявності рішення, яким було затверджено тариф, на підставі якого нараховується плата за послуги. Вказує, що відповідачем не отримано пропозиції укласти договір на який у позові посилається позивач, а останнім не доведено, що така пропозиція направлялася відповідачу. Також вказує на пропуск позивачем строку позовної давності та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

28.03.2024 представником позивача подано відповідь на відзив за змістом якої, позивач вважає доводи відповідача необгрунтованими. Вказує, що матеріалами справи підтверджується, що позивачем здійснюється діяльність з утримання та технічного обслуговування (експлуатацію) підземно-наземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачем частково сплачувалися послуги з утримання та обслуговування машиномісця але у розмірі меншому ніж діючий тариф у відповідному періоді, що свідчить про визнання відповідачем свого обов`язку щодо оплати відповідних послуг. Відсутність договору між сторонами на утримання машиномісця не можу бути підставою для звільнення від оплати за надані послуги. Відповідачем не надано свого розрахунку заборгованості та не вказано, який тариф, на його думку, має застосовуватися. Посилається на те, що строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 12.03.2017 на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п. 12 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а тому позов подано в межах строку позовної давності. Просить задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідь на відзив відповідачем не подана.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником машиномісця № НОМЕР_1 на 1 поверсі підземно-наземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, ст. 322 ЦК України встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Суд установив, що згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видом діяльності ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» є надання інших індивідуальних послуг (основний), допоміжне обслуговування наземного транспорту.

Для обслуговування підземно-наземної автостоянки, утримання у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями щодо постачання електроенергії, води, теплопостачання, також надається цілий ряд інших послуг по обслуговуванню вказаної автостоянки, а саме: прибирання паркінгу, миття паркінгу, обслуговування систем протипожежної автоматики та домо-видалення та інших систем паркінгу. При цьому позивач несе витрати з технічного обслуговування, повірки, ремонту та наладки приладів обліку теплової енергії, витрати з утримання служби охорони, тощо.

Послуги щодо обслуговування підземно-наземної автостоянки, в якому знаходиться машиномісце відповідача, позивач надавав своєчасно та в повному обсязі.

З матеріалів справи убачається, що між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з утримання машиномісць.

ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» (далі - Виконавець) надсилало ОСОБА_1 (далі - Власник) пропозицію укласти договір про надання послуг (далі - Договір), предметом якого є надання Виконавцем послуг утриманню будівлі і споруд, у тому числі, машиномісця № 49 на 1 поверсі підземно-наземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , послуг по забезпеченню пропускного режиму (у тому числі, з використанням систем контролю та управління доступом) до паркінгу та здійснення функцій управління.

Відповідно до п. п. 2.1.1 - 2.1.7. Договору про надання послуг № 01-06-20-49-1/Рв9 від 01.06.2020, копія якого наявна в матеріалах справи та який направлявся відповідачу, Виконавець зобов`язується забезпечити умови для безперешкодного доступу до машиномісця Власника, осіб та транспортного (их) засобу (ів), які мають право доступу до паркінгу, інформацію про яких внесено до Додатку 1 до Договору, в порядку передбаченому Договором; виконувати комплекс робіт по утриманню паркінгу в належному технічному і санітарному стані; забезпечувати пропускний режим до паркінгу в порядку, визначеному Договором; забезпечувати Власникові безперешкодний доступ до машиномісця; вчасно укладати договори з постачання енергії, води, комунальними та сервісними службами та здійснювати взаєморозрахунки з ними; вчасно оповіщати Власника про необхідність виконання поточного і капітального ремонту машиномісця; виконувати капітальний і поточний ремонт машиномісця за рахунок Власника з попереднім узгодженням порядку виконання робіт і їх вартості.

Як визначено у п. п. 2.2.2., 2.2.4. Договору, Власник зобов`язується при використанні машиномісця неухильно виконувати положення даного Договору. Вчасно сплачувати Виконавцеві платежі, передбачені цим Договором.

Згідно п. п. 4.1. - 4.4. Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Сторони домовилися про застосування авансової системи оплати послуг; про внесення платежів за один місяць. Після закінчення періоду, за який оплачено послуги, Власник оплачує послуги за наступний період (один місяць) відповідно до вартості послуг, яка діятиме на дату настання строку платежу. У випадку, якщо протягом періоду, оплаченого Власником в порядку, передбаченому п. п. 4.2. та 4.3. Договору, відбулася зміна вартості послуг, Виконавець зобов`язаний здійснити відповідний перерахунок та зарахувати переплачену суму грошових коштів в рахунок майбутніх платежів, про що письмово повідомити Власника або направити відповідний рахунок на адресу Власника. У випадку збільшення вартості послуг власник зобов`язаний здійснити доплату за відповідний період у строк до 7 банківських днів з дати виставлення рахунку Виконавцем.

Відповідно до п. 4.8. Договору, розмір щомісячної плати за надання послуг (частка Власника у витратах) на дату укладення цього Договору становить 540,00 грн.

Згідно п. 4.9. Договору, у випадку зміни вартості витрат Виконавця на утримання і обслуговування паркінгу, що обумовлена зміною вартості товарів і послуг прямих постачальників, в тому числі, комунальних послуг, а також у випадку зміни законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати, податків та інших обов`язкових платежів, тощо, можлива зміна вартості послуг, передбачена п. 4.8. Договору.

Відповідно до п. 4.10. Договору, зміна вартості послуг, визначена п. 4.8. Договору з підстав, передбачених п. 4.9. Договору, доводиться до відома Власника в спосіб, передбачений п. 7.6. Договору та не потребує внесення змін до Договору.

Статтею 205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною другою ст. 642 Цивільного кодексу України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Згідно п. 15. Правил зберігання автотранспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою КМ України від 22 січня 1996 року № 115 плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках та інші супутні послуги справляється за тарифами, встановленими відповідно до законодавства.

Згідно з п. 16 цих же Правил на всіх автостоянках плата за тимчасове зберігання транспортного засобу справляється за передбачуваний термін зберігання, а за довготермінове - на умовах, передбачених у договорі зберігання транспортного засобу.

При цьому, оскільки Правила зберігання транспортних засобів на автостоянках не встановлюють виключень щодо врегулювання спорів, то слід керуватись загальними положеннями, встановленими законом (Постанова Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №761/48615/18).

Як вбачається із матеріалів справи, витрати по утриманню та експлуатації підземно-наземної автостоянки розраховуються, виходячи із фактичних витрат на утримання за попередній період з урахуванням планового прибутку та податків, шляхом ділення на загальну кількість машино (парко) місць, що становить 84 машиномісця.

З 01.02.2019 діяв тариф за обслуговування машиномісця у розмірі 540,00 грн щомісячно. З 01.07.2021 тариф становив 725,00 грн щомісячно.

Відповідачем частково сплачувалися послуги з утримання та обслуговування машиномісця але у розмірі меншому ніж діючий тариф у відповідному періоді.

Доводи відповідача про те, що за відсутності укладеного ним договору, він не зобов`язаний сплачувати на користь позивача будь-які кошти, суд не приймає до уваги, з огляду на те, що позивач довів фактичне надання таких послуг, які не можуть бути відокремлені, та щодо отримання яких відповідач не може бути позбавлений у зв`язку з специфікою їх надання (освітлення паркінгу, охорона, утримання систем водопостачання його прибирання здійснюється для власників усіх парко-місць одночасно).

У даному випадку між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, за якими відповідач користувався наданими послугами, а позивач нараховував плату по тарифу на послуги з утримання підземно-наземної автостоянки.

Відповідач, одержуючи послуги по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземно-наземної автостоянки, за них сплачував не в повному обсязі, у зв`язку із чим за період 01.10.2018 по 01.02.2024 утворилася заборгованість, яка становить 10925,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» (а. с. 84).

Відповідачем вказаний розрахунок не спростований.

Позивач довів, що тариф, який нараховується є обґрунтованим і розумним. Відповідач же, будучи власником майна, отримуючи послуги не довів, що тариф є завищеним, та відповідно ухиляючись від свого обов`язку укласти договір та оплачувати такі послуги тим самим, тягар утримання свого майна покладає на інших співвласників, які добросовісно несуть витрати на утримання автопаркінгу, що не відповідає правилам звичайного добросусідства.

Даючи оцінку заяві представника відповідача про застосування до спірних правовідносин позовної давності, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки.

Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим.

Постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», установлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України карантин, який продовжено до 30.04.2023.

Згідно з перехідними положеннями Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином строк позовної давності у даній справі має бути відраховано з моменту запровадження карантину на території України, а саме з 12.03.2020, а відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості заявлені в межах позовної давності.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню автостоянки і прилеглої території у розмірі 10925,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України індекс інфляції у розмірі 2982,13 грн., три проценти річних у розмірі 741,67 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов`язання, то позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних, інфляційних втрат, є правомірними.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд з ним погоджується. Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідач не надав.

За таких обставин, позов ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Крім того, позивачем ставиться вимога про відшкодування з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг).

Так, матеріали справи містять, копію договору про надання правничої допомоги від 18.08.2023, укладеного між ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» та адвокатом Фоменком Д.А., копію додаткової угоди від 02.01.2024 до вказаного договору та копію акту приймання-передачі наданих послуг від 07.02.2024, а відтак суд вбачає підстави для покладення на відповідача витрат позивача на правову допомогу в розмірі 5000, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» () заборгованість у розмірі 10925,00 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2982,13 грн., три проценти річних у розмірі 741,67 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 09.05.2024.

Суддя Ю.С.Мицик