ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року

м. Черкаси

справа № 712/16545/13 провадження № 22-ц/821/754/24 категорія на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

секретар: Мунтян К.С.

учасники справи:

скаржник: ОСОБА_1

представник скаржника: адвокат Чакалов Адоніс Костянтинович

суб`єкт оскарження: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

розглянув апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 березня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

08 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В обґрунтування скарги зазначила, що в січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса щодо укладення договору купівлі-продажу квартири. В процесі підготовки документів нотаріусом було виявлено заборону (арешт) на все нерухоме майно в межах суми боргу 17 138,33 грн. на фізичну особу ОСОБА_1 , який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 48472806 виданий 14 серпня 2015 року, видавник: Центральний відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції.

13 січня 2024 року ОСОБА_1 набула право власності на квартиру відповідно до договору купівлі-продажу, серія та номер 149, виданий 13 січня 2024 року на підставі внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 71109782 від 13 січня 2024 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М.

Вказані обставини підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 364780751 від 07 лютого 2024 року.

Наразі, ОСОБА_1 не може здійснити продаж набутого майна, оскільки на все її нерухоме майно накладено арешт.

Відомості згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження виконавче щодо виконавчого провадження № 48472806 відсутні.

На адвокатський запит представника ОСОБА_1 адвоката Чакалова А.К. до відділу ДВС було отримано відповідь, що на виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 48472806 з примусового виконання виконавчого листа № 712/16545/13-ц від 26 вересня 2014 року Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 17 138,33 грн., відкрите 17 серпня 2015 року.

Вищезазначене виконавче провадження завершене 10 грудня 2015 року у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно частини 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби виконавче провадження № 48472806 знищене у зв`язку зі спливом трирічного терміну зберігання в архіві.

31 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про зняття арешту (заборони) з майна в якій просила: зняти арешт (заборону) на все нерухоме майно в межах суми боргу 17 138,33 грн., який був накладений постановою державного виконавця про арешт майна та боржника.

При цьому, вказала, що ПАТ КБ «Приватбанк» після 10 грудня 2015 року до ДВС не звертався.

Станом на момент звернення заявника до виконавчої служби із заявою про зняття арешту з майна та зверненням до суду зі скаргою, виконавчий лист щодо заявника на виконанні не перебуває, також відсутні будь-які документально підтверджені відомості про те, що в період з 10 грудня 2015 року (повернення виконавчого листа стягувану) до дня подачі скарги до суду органами виконавчої служби проводилися виконавчі дії з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа або з приводу стягнення з боржника виконавчого збору чи витрат на проведення виконавчих дій.

Крім того, виконавчий лист повторно не пред`явлений до виконання, стягувач не ініціював відновлення виконавчих дій та не звертався з клопотанням про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. При цьому, вчинення будь-яких примусових дій державним виконавцем за межами виконавчого провадження є неможливим.

Оскільки подальшої необхідності у застосуванні арешту немає і наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила поновити процесуальні строки звернення для подачі такої скарги, визнавши причини пропуску поважними та просила визнати неправомірною бездіяльність Другого відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з усього нерухомого майна в межах суми боргу 17 138,33 грн. з боржника, фізичної особи ОСОБА_1 .

Зобов`язати Другий відділ ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати (зняти) арешт накладений на все нерухоме майно в межах суми боргу 17 138,33 грн. з боржника фізичної особи ОСОБА_1 , який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 48472806 виданий 14 серпня 2015 року, видавник: Центральний відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції, згідно запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 26866253 від 08 грудня 2015 року.

Зобов`язати Другий відділ ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження на все нерухоме майно в межах суми боргу 17 138,33 грн. з боржника, фізичної особи ОСОБА_1 шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта запису про припинення обтяження № 12422628 (спеціальний розділ) від 08 грудня 2015 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 березня 2024 року поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для подання скарги.

Скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність Другого відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо зняття арешту з усього нерухомого майна в межах суми боргу 17 138,33 грн. з боржника фізичної особи ОСОБА_1 .

Зобов`язано Другий відділ ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати (зняти) арешт, накладений на все нерухоме майно в межах суми боргу 17 138,33 грн., з боржника фізичної особи ОСОБА_1 , який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 48472806 виданий 14 серпня 2015 року, видавник: Центральний відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції, згідно запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 26866253 від 08 грудня 2015 року.

Зобов`язано Другий відділ ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження на все нерухоме майно в межах суми боргу 17 138,33 грн. з боржника фізичної особи, ОСОБА_1 шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта запису про припинення обтяження № 12422628 (спеціальний розділ) від 08 грудня 2015 року.

Ухвала суду мотивована тим, що під час розгляду скарги, судом було встановлено, що у ОСОБА_1 відсутня заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» від 28 лютого 2024 року. Даною довідкою підтверджується та обставина, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 станом на 28 лютого 2024 року не укладено будь-яких кредитних договорів.

Виконавче провадження № 48472806 завершено ще 10 грудня 2015 року. Станом на момент розгляду скарги в суді виконавча служба не розглянула заяву про зняття арешту, відтак, на думку суду така бездіяльність виконавчої служби порушує права скаржника, а тому скарга підлягає до задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, Другий відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) оскаржив її в установленому порядку до суду апеляційної інстанції.

В апеляцій скарзі просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 березня 2024 року як незаконну та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано ту обставину, що 10 грудня 2015 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС у місті Черкаси Черкаського МУЮ Бездугановим О.С. у виконавчому провадженні № 48472806 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

У разі повернення виконавчого провадження стягувану, виконавче провадження не є закінченим, оскільки виконавчий документ лише повернуто, а тому немає правових наслідків для зняття арешту, оскільки зняття арешту пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого листа.

Виконавча служба вважає, що відсутня бездіяльність державного виконавця та наявність обставин для зняття арешту майна ОСОБА_1 накладеного в межах виконавчого провадження № 48472806.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника ОСОБА_1 адвоката Чакалова А.К. зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтовані та не дають підстав для зміни чи скасування ухвали суду.

Вказано, що стягувач АТ КБ «Приватбанк» на даний час не має жодних претензій до боржника ОСОБА_1 та з 10 грудня 2015 року (дата закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого листа стягувачу) не звертався жодного разу повторно з клопотанням про відкриття виконавчого провадження чи про поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання, чи про видачу дубліката виконавчого листа.

Доводи виконавчої служби, приведені в апеляційній скарзі фактично зводяться до того, що виконавче провадження було завершене, а не закінчене, відтак підстав для зняття арешту немає.

Разом з тим, закінчення виконавчого провадження, як і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження. На даний час необхідності у застосуванні арешту немає та наявність такого арешту порушує права ОСОБА_1 .

З вищенаведених підстав, ухвала суду першої інстанції про задоволенні скарги ОСОБА_1 є законною та відповідає вимогам чинного законодавства і підстав для її скасування немає.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні в Центральному відділі ДВС у м. Черкаси перебувало виконавче провадження № 48472806 з виконання виконавчого листа від 26 вересня 2014 року № 712/16545/13-ц, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 17 138,33 грн.

14 серпня 2015 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС у місті Черкаси Черкаського МУЮ Бездугановим О.С. у ВП № 48472806 винесено постанову про арешт майна боржника в межах суми боргу 17 138,33 грн.

10 грудня 2015 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС у місті Черкаси Черкаського МУЮ Бездугановим О.С. у ВП № 48472806 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 статті 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 364780751 від 07 лютого 2024 року арешт не знятий.

Згідно відповіді Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 682/20.26-47/8544 від 23 січня 2024 року, яка долучена до матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 17 138,33 грн., що було відкрите 17 серпня 2015 року. Виконавче провадження завершене 10 грудня 2015 року на підставі пункту 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція ЗУ від 21 квітня 1999 року, втратив чинність) у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Виконавче провадження № 48472806 знищено у зв`язку зі спливом трирічного терміну зберігання в архіві згідно частини 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби.

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» від 28 лютого 2024 року № , станом на 28 лютого 2024 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк». АТ КБ «Приватбанк» не має претензій по вказаним договорам, а саме: № SAMDN048 від 13 квітня 2007 року; № SAMDN4786 від 10 серпня 2009 року; № CSXRRX06070003 від 13 квітня 2007 року.

Між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 станом на 28 лютого 2024 року не укладено будь-яких інших кредитних договорів.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом статті 1, частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи із норм статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Положеннями пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».).

Відповідно до частини четвертої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Кодексу, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно з пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що такий виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, виконавець, керуючись частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» виносить постанову про скасування заходів примусового виконання, здійснених під час виконання такого виконавчого документа, без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 50 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні приписи містяться у статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ відповідно до яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).

Суд попередньої інстанції достовірно встановив і дану обставину не заперечує ні боржник, ні стягувач, що станом на 28 лютого 2024 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк». АТ КБ «Приватбанк» не має претензій по вказаним договорам, а саме: № SAMDN048 від 13 квітня 2007 року; № SAMDN4786 від 10 серпня 2009 року; № CSXRRX06070003 від 13 квітня 2007 року, між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 станом на 28 лютого 2024 року не укладено будь-яких інших кредитних договорів (підтверджено довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 28 лютого 2024 року № ). Виконавче провадження № 48472806 завершено ще 10 грудня 2015 року, однак виконавча служба відмовляється зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 , накладений на неї з метою виконання виконавчого документа.

З огляду на встановлені обставини суд попередньої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання неправомірною бездіяльності виконавчої служби та необхідність зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 48472806.

Встановивши, вищезазначені судом апеляційної інстанції обставини, враховуючи заяву ОСОБА_1 , уповноважена особа Другого відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відповідно до вимог частини 4 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 мала б винести постанову про скасування заходів примусового виконання у вигляді арешту майна боржника.

За встановлених судом обставин даної справи наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність у необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, бездіяльність виконавчої служби щодо незняття арешту з майна заявника є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння його майном.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , яка була боржником у виконавчому провадженні, позбавлена іншого способу захисту свого права на мирне володіння майном, аніж оскарження дій виконавця щодо не зняття арешту із належного їй майна.

При цьому апеляційний суд виходить із того, що відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця у порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що дії органу виконавчої служби в частині відмови зняти арешт з майна боржника за відсутності відкритого виконавчого провадження відповідають вимогам законодавства є необґрунтованими, оскільки спростовуються висновками викладеними в оскаржуваній постанові.

Аргументи апеляційної скарги не містять у собі посилань на обставини чи докази, які спростовують висновки суду попередньої інстанції, а зводяться до незгоди з висновками суду першої та апеляційної інстанцій та переоцінки встановлених судами обставин.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обгрунтованість та вмотивованість ухвали суду про задоволення скарги ОСОБА_1 і підстав для скасування чи зміни ухвали суду за наслідками розгляду апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 березня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25 квітня 2024 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.І. Василенко