Дата документу 13.03.2024 Справа № 2-4867/2010
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 2-4867/2010 Пр. № 22-ц/807/509/24Головуючий у 1-й інстанції: Крамаренко І.А. Повний текст складено: 30.10.2023 року. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» в особі філії - ЗАПОРІЗЬКЕ ОБЛАСНЕ УПРАВЛІННЯ АТ «ОЩАДБАНК» (надалі - Банк) на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2023 року про визнання виконавчого листа №2-4867/2010 від 23.05.2011 року таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» в особі філії - ШЕВЧЕНКІВСЬКЕ ВІДДІЛЕННЯ № 7858 (відповідно до постанови КМУ № 502 від 06.04.2011 тип товариства змінено з Відкритого на Публічне, Постановою Правління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 19.07.2019 року тип товариства змінено з Публічного на Приватне, після зміни типу - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеною заявою (а.с. 2-4), в якій просила визнати виконавчий лист №2-4867/2010 виданий 23.05.2011 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 472 897,86 грн. таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначала, що 16.12.2010 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя ухвалив заочне рішення у справі №2-4867/2010 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» - в особі філії Шевченківське відділення №7858 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору №854-Ф від 09.08.2007 року, стягнення заборгованості, яким вирішив: стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у сумі 472897,86 грн.; звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 48,99 кв. м, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №4678, шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів та за рахунок коштів отриманих від реалізації предмета іпотеки задовольнити вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» - в особі філії Шевченківське відділення №7858 у розмірі 472897,86 грн.; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 1700,00 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті державного мита; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 120,00 грн. по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового розгляду справи.

За вказаним рішенням суду стягувач отримав ряд виконавчих листів, виданих 23.05.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за №2-4867/2010, а саме:

- про звернення стягнення на предмет іпотеки, квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 48,99 кв. м, ще належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №4678, шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів та за рахунок коштів отриманих від реалізації предмета іпотеки задовольнити вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» - в особі філії Шевченківське відділення №7858 у розмірі 472 897,86 грн.;

- про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у сумі 472897,86 грн.;

- про стягнення з ОСОБА_2 1700,00 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті державного мита;

- про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 472897,86 грн.;

- про стягнення з ОСОБА_1 1700 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті державного мита.

Всі виконавчі листи було пред`явлено Банком до примусового виконання.

30.11.2021 року в рамках виконавчого провадження НОМЕР_3 щодо виконання виконавчого листа №2-4867/2010, виданого 23.05.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 48,99 кв. м, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №4678, шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів та за рахунок коштів отриманих від реалізації предмета іпотеки задовольнити вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» - в особі філії Шевченківське відділення №7858 у розмірі 472897,86 грн. виконавцем було звернено стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до акту про реалізацію предмета іпотеки від 30.11.2021 року (копія а.с. 6) ціна продажу предмета іпотеки склала 767979,00 грн. У відповідь на адвокатський запит адвоката Хомко С.В. приватний виконавець Шавлукова З.А. повідомила, що з боржника ОСОБА_2 стягнуто і перераховано на користь Банку, як стягувача, в рамках ВП № НОМЕР_5 - 472897,86 грн., в рамках ВП НОМЕР_4 - 1700,00 грн. Виконавчі провадження було закінчено на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення).

Таким чином, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2010 року у справі №2-4867/2010 (копія а.с. 9-10) про стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь позивача у розмірі 472897,86 грн. було фактично виконано у повному обсязі ОСОБА_2 (а.с. 16). Однак, незважаючи на це, Банк продовжує виконувати у примусовому порядку виконавчий лист №2-4867/2010 від 23.05.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у сумі 472897,86 грн. (копія а.с. 11-12).

Вказаний виконавчий лист з 02.02.2021 року перебуває на виконанні у приватного виконавця Шавлукової З.А. в рамках ВП № НОМЕР_6. Приватний виконавець Шавлукова З.А. повідомила, що у ВП № НОМЕР_6 з боржника вже стягнуто 95078,44 грн., з яких 86172,22 грн. перераховано на користь Банку, як стягувача (а.с.7).

Враховуючи, що з ОСОБА_2 було стягнуто всю суму боргу за вищевказаним рішенням суду, виконавчі провадження щодо стягнення того ж самого боргу з солідарного відповідача ОСОБА_1 підлягають закінченню у зв`язку із повним виконанням рішення суду.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Крамаренко І.А. (а.с. 1).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2023 року (а.с. 97-99) заяву ОСОБА_1 у цій справі задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ, а саме: виконавчий лист №2-4867/2010, виданий 23.05.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Шевченківське відділення №7858 заборгованості у сумі 472897,86 грн.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2023 року (головуючий суддя (суддя-доповідач) Кочеткова І.В., судді Дашковська А.В. та Бєлка В.Ю. - а.с. 117, 129-130) першу апеляційну скаргу Банку (а.с. 101-195) у цій справі повернуто останньому.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, Банк, як стягувач, у своїй повторній апеляційній скарзі (а.с. 143-148) просив вищезазначену ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнути з ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору за подання вищезазначеної апеляційної скарги у розмірі 2684,00 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 161).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 25 січня 2024 року (а.с. 199-200), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с. 202), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, штату суддів апеляційного суду взагалі, а також відпустки судді-доповідача у період з 19.02.2024 року по 04.03.2024 року включно (довідка а.с. 248).

Боржник ОСОБА_1 в особі представника Хомко С.В. подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу Банку, як стягувача, у цій справі (а.с. 222-224).

Інший боржник ОСОБА_2 своїм право на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу Банку у цій справі не скористався.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Ухвалою апеляційного суду (а.с. 231) розгляд цієї справи призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання представника боржника ОСОБА_1 - Хомко С.В .

Ухвалою апеляційного суду від 14 лютого 2024 року (головуючий суддя (суддя-відповідач) Кочеткова І.В. , судді Бєлка В.Ю. та Дашковська А.В. а.с. 243-244) судовий збір Банку за первісну апеляційну скаргу у розмірі 2684,00 грн. повернуто з бюджету в порядку задоволення відповідної заяви Банку (а.с. 239-242).

У дане судове засідання повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи боржники: - ОСОБА_1 особисто поштою (а.с. 246) та телефонограмою (а.с.249) і - ОСОБА_2 , якій зі слів адвоката обізнаний про цю справу, однак перебуває у лавах Збройних Сил України, але не просив відкладати чи зупиняти розгляд цієї справи через це, - через ОСОБА_1 в порядку ст. 130 ч. 3 ЦПК України та - додатково у тому числі через свого представника - адвоката Хомко С.В. (а.с. 251-252), що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371- 372 ЦПК України апеляційний суду ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за присутності їх представника- адвоката Хомко С.В. (а.с. 251-252) в режимі відеоконференції та представника стягувача (Банку) - Прохода І.В. (а.с. 151).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, у тому числі:

-представника Банку - Прохода І.В. , яка у тому числі на запитання апеляційного суду зазначала, що дійсно за вищезазначеним рішенням борг станом на 20.04.2010 року за кредитним договором був стягнутий з боржників у резолютивній частині рішення лише у гривневому еквіваленті - 472897,86 грн., однак він на той час дорівнював 59478,43 доларів США, тому, на думку Банку, рішення суду підлягає на теперішній час виконанню з урахуванням курсової різниці, крім того, суд стягнув за вищезазначеним рішенням не 472897,86 грн., а 472897,86 грн.*2 (окремо солідарне стягнення заборгованості з двох боржників 472897,86 грн. і окремо звернення стягнення на предмет іпотеки 472897,86 грн., а разом 945795,72 грн.),

-представника боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Хомко С.В. в режимі відеоконференції, яка у тому числі на запитання апеляційного суду зазначала, що солідарний боржник ОСОБА_2 є чоловіком іншого солідарного боржника ОСОБА_1 , він обізнаний про цю справи сьогодні, однак перебуває у лавах Збройних Сил України через військову агресію РФ проти України, але не просив відкладати чи зупиняти розгляд цієї справи через це, у цій справі виконується одне рішення суду двома солідарними боржниками, в якому було зазначено два можливих способи його виконання - шляхом солідарного стягнення заборгованості з будь-кого із солідарних боржників або шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (квартиру) саме в рахунок погашення цієї самої заборгованості 472897,86 грн., та яке було виконано у повному обсязі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому на сьогодні відсутній обов`язок іншого солідарного боржника ОСОБА_1 по сплаті на користь Банку, на загальну суму 472897,86 грн., якій вже виконаний у повному обсязі іншим солідарним боржником ОСОБА_2 перед Банком за цим самим рішенням суду шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (належну йому вищезазначену квартиру продано і борг у повному розмірі 472897,86 грн. вже перераховано Банку у вищезазначеному виконавчому провадженні),

перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга стягувача (Банку) у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи вищезазначену заяву боржника ОСОБА_1 у цій справі, керувався ст. ст. 353,432 ЦПК України та виходив із такого.

Встановлено, що відповідно до заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2010 року (справа №2-4867/2010) стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Шевченківське відділення №7858, заборгованість у сумі 472897,86 грн. та звернуто стягнення на предмет іпотеки, квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 48,99 кв. м, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №4678, шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів та за рахунок коштів отриманих від реалізації предмета іпотеки задовольнити вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» - в особі філії Шевченківське відділення №7858 у розмірі 472897,86 грн.; стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача 1700,00 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті державного мита; стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача 120,00 грн. по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового розгляду справи. Вказане судове рішення набрало законної сили 28.12.2010 року.

За вказаним рішенням суду №2-4867/2010 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 23.05.2011 року видано ряд виконавчих листів, а саме:

- про звернення стягнення на предмет іпотеки, квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 48,99 кв. м, ще належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №4678, шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів та за рахунок коштів отриманих від реалізації предмета іпотеки задовольнити вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» - в особі філії Шевченківське відділення №7858 у розмірі 472897,86 грн.;

- про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у сумі 472897,86 грн.;

- про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у сумі 1700,00 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті державного мита;

- про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 472897,86 грн.;

- про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 1700,00 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті державного мита.

Вказані виконавчі листи було пред`явлено до примусового виконання (а.с.7). Зазначені обставини не заперечуються сторонами (ст. 82 ч. 1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню…).

З досліджених матеріалів, долучених сторонами, встановлено, що 30.11.2021 року у рамках виконавчого провадження НОМЕР_3 щодо виконання виконавчого листа №2-4867/2010, виданого 23.05.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 48,99 кв. м, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №4678, шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів та за рахунок коштів отриманих від реалізації предмета іпотеки задовольнити вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» - в особі філії Шевченківське відділення №7858 у розмірі 472897,86 грн., виконавцем було звернено стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до акту про реалізацію предмета іпотеки від 30.11.2021 року ціна продажу предмета іпотеки склала 767979,00 грн. (копія а.с. 6).

Відповідно до інформації приватного виконавця Шавлукової З.А. (а.с. 7-8), встановлено, що з боржника ОСОБА_2 стягнуто і перераховано на користь Банку, як стягувача, у рамках ВП № НОМЕР_5 суму у розмірі 472897,86 грн., у рамках ВП НОМЕР_4 - 1700,00 грн. Виконавчі провадження було закінчено на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення).

Таким чином, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2010 року у справі №2-4867/2010 про стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь позивача у розмірі 472897,86 грн., було фактично виконано у повному обсязі.

Також встановлено, що на підставі виконавчого листа №2-4867/2010, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 23.05.2011 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Банку - в особі філії Шевченківське відділення №7858 заборгованості у сумі 472897,86 грн. (боржник ОСОБА_1 ), постановою приватного виконавця ВО Запорізької області Шавлукової З.А. від 05.10.2020 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_7.

Відповідно до інформації наданої приватним виконавцем ВО Запорізької області Шавлуковою З.А. від 12.07.2023 року №9666, встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Шавлукової З.А. перебуває зведене виконавче провадження №63214790 щодо стягнення грошових коштів з боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), до складу якого входили виконавчі провадження НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9 (зазначене виконавче провадження виведене із ЗВП 11.07.2023 у зв`язку із його закінченням).

Виконавче провадження НОМЕР_7 з виконання виконавчого листа по справі №2-4867/2010, виданого 23.05.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості у сумі 472897,86 грн., - сума боргу сплачена частково (у сумі 86172,22 грн.) солідарним боржником ОСОБА_2 у рамках виконавчого провадження НОМЕР_10. Залишок суми боргу складає 386725,64 грн.

За змістом ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, підлягають виконанню на всій території України.

Згідно зі ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Тобто, підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню має слугувати в першу чергу відсутність зобов`язань боржника перед стягувачем.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, з аналізу вказаної правової норми вбачається, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, законодавець пов`язує лише з тим, що виконавчий лист було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, враховуючи викладене, з огляду на те, що заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2010 року у справі №2-4876/2010 про стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь стягувача у розмірі 472897,86 грн. було фактично виконано шляхом процедури реалізації предмета іпотеки та перерахування грошових коштів у розмірі 472897,86 грн. на користь Банку (підтверджено інформацією приватного виконавця від 12.06.2023 року №6975 (а.с.7)), суд першої інстанції дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для визнання даного виконавчого листа такими, що не підлягає виконанню.

Доводи представника стягувача, викладені у запереченнях, щодо невиконання зобов`язань за кредитним договором №854-Ф від 09.08.2007 року укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Шевченківське відділення №7858 та ОСОБА_2 , та наявності існуючої заборгованості, яка є непогашеною, посилання на те, що реалізація предмета іпотеки не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, суд першої інстанції вважав неспроможними та безпідставними у даному випадку, оскільки предметом доказування даного розгляду є виконання судового рішення ухваленого 16.12.2010 року, яке враховуючи досліджені судом обставини, було виконано, а не правовідносини сторін вказаного кредитного договору, на які посилається представник.

З огляду на викладене, суд перш8ої інстанції вважав, що заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу №2-4867/2010 виданого 23.05.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Шевченківське відділення №7858 заборгованості у сумі 472 897,86 грн. (боржник ОСОБА_1 ) таким, що не підлягає виконанню, слід задовольнити, а вказаний виконавчий документ - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги Банку, як стягувача, не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції обставин цієї справи та правильного висновку суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію Банку, як стягувача, у цій справі у суді першої інстанції, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Так, Банк, як стягувач, у своїй вищезазначеній апеляційній скарзі у тому числі зазначав, що на його думку, вищезазначеною оскаржуваною ухвалою порушено права іншого боржника ОСОБА_2 , якій фактично не приймав у часті у цій справі у суді першої інстанції (а.с. 147 зворот), що спростовується матеріалами цієї справи.

Оскільки, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 (якій із вищезазначеною оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції погодився, останню апеляційному порядку у цій справі не оскаржував) вже є учасником (одним із відповідачів) справи ЄУН №2-4867/2010 року, в якій було ухвалене вищезазначене заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2023 року, питання з приводу виконання якого в частині на теперішній переглядається апеляційним судом у цій справі (визнання таким, що не підлягає виконанню, а саме: виконавчий лист № 2-4867/2010 відносно іншого солідарного боржника ОСОБА_1 - його дружини (ст. 82 ч. 1 ЦПК України) на загальну суму 472897,86 грн. з ініціативи останньої, та яка вже була погашена у повному обсязі ним, як солідарним боржником ОСОБА_6 в іншій спосіб - шляхом звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки (вищезазначену квартиру) в порядку примусового виконання ним іншого виконавчого листа на виконання цього самого рішення саме у цій справі, але якій на теперішній час перебуває в ЗСУ через військову агресію РФ проти України, що у тому числі у даному судовому засіданні підтвердила в режимі відеоконференції - адвокат Хомко С.В., яка одночасно представляє обох відповідачів (боржників) у цій справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 250-251).

Банк, як стягувач, не надав суду першої інстанції у цій справі будь-яких належних доказів того, що за вищезазначеним заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2023 року у справі ЄУН №2-4867/2010 у резолютивній його частині з солідарних боржників ОСОБА_7 було стягнуто остаточно будь-яку іншу загальну суму заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, окрім 472897,86 грн. (саме в гривневому еквіваленті, в межах позовних вимог Банку, без визначення еквівалента цієї заборгованості у доларах США, оскільки остання на той час вже була визначена Банком та задоволена судом саме з урахуванням курсу долару США до гривні України, хоча Банк мав право на той час не погодитись із цим заочним рішенням суду у цій частині та оскаржувати останнє в апеляційному чи касаційному порядку.

Оскільки, у подальшому відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 02.02.2022 № 522/11234/15-ц, якій є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, якщо судовим рішенням було стягнуто заборгованість за валютним кредитом у валюті України (гривні), то у випадку коливання курсу валют кредитор не має права вимагати стягнення курсової різниці.

На сьогодні вищезазначене заочне рішення суду є чинним саме у такій редакції (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та Банком, як стягувачем, апеляційному суду не надані), а тому Банк вже не може наполягати на примусовому стягненні з боржників у вищезазначеному виконавчому провадженні іншої суми заборгованості, окрім 472897,86 грн., у тому числі з урахуванням будь-якої курсової різниці гривні України до доларів США, але може у подальшому окремо від цієї справи лише вирішувати питання за позовом в іншій справі про стягнення з боржників сум в порядку ст. 625 ЦК України (3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення).

І хоча, за загальним правилом в силу вимог ЦПК України вищезазначена заява божника ОСОБА_1 про визнання лише одного виконавчого листа і лише відносно неї про стягнення заборгованості 472897,86 грн., як солідарного боржника, таким, що не підлягає виконанню, підлягало розгляду в одному провадженні зі справою ЄУН №2-4867/2010 (довідка суду першої інстанції про знищення матеріалів справи у зв`язку із закінченням строку зберігання - а.с. 23), в якій було і ухвалено рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2010 року, на виконання якого і видавався цей виконавчий лист.

Проте, суд першої інстанції правильно вважав, що матеріалів цієї справи у вигляді матеріалів вищезазначеної заяви боржника ОСОБА_1 із додатками та матеріалів розгляду останньої Орджонікідзевським районним судом, є достатньо саме для розгляду вищезазначеного питання, пов`язаного з виконанням вищезазначеного заочного рішення суду у справі ЄУН №2-4867/2010, з чим погодились учасники цієї справи, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції у цій справі з цих підстав в апеляційному порядку не оскаржували (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні) та з чим погоджується апеляційний суд, якій переглядає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції у цій справі лише в межах вищезазначених доводів апеляційної скарги Банку, як стягувача.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Встановлено, що судом першої інстанції оскаржуваною ухвалою питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, не вирішувалось, а тому апеляційним судом останнє не могло переглядатись і не переглядається, проте воно може бути вирішено у подальшому судом першої інстанції за власною ініціативою чи за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. ст. 271 ЦПК України.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови Банку у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок боржників будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» в особі філії - ЗАПОРІЗЬКЕ ОБЛАСНЕ УПРАВЛІННЯ АТ «ОЩАДБАНК» залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2023 року про визнання виконавчого листа №2-4867/2010 від 23.05.2011 року таким, що не підлягає виконанню, у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття,оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 18.03.2024 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.