Справа № 450/4081/23 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І. І.
Провадження № 22-ц/811/3658/23 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 листопада 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Citroen Jemper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під його керуванням, внаслідок чого належний йому автомобіль отримав механічні пошкодження, чим йому завдано матеріальних збитків. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Стверджує, що згідно з висновком експерта від 04 серпня 2023 року № СЕ-19/114-23/1371-АВ вартість матеріального збитку, який йому завдано пошкодженням належного йому транспортного засобу становить 74 251,79 грн. Зазначає, що звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, однак відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що його транспортний засіб не був забезпечений. Вказує, що у статті 37.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування, однак відсутня така підстава для відмови у виплаті страхового відшкодування як не забезпечений транспортний засіб. Вважає, що він звільнений від обов`язку страхування цивільно-правової відповідальності на території України та прирівнюється до осіб, які застрахували свою цивільно-правову відповідальність, оскільки він є учасником бойових дій. Звертає увагу, що ОСОБА_2 також є учасником бойових дій, тому був звільнений від страхування своєї цивільно-правової відповідальності, а відшкодування збитків, завданих в дорожньо-транспортній пригоді, винуватцями якої є учасники бойових дій, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України. Наголошує, що за кожен день прострочення виплати стразового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, а відтак відповідач зобов`язаний сплатити пеню у зв`язку з простроченням виплати страхового відшкодування за період з 10 січня 2023 року до 10 серпня 2023 року в розмірі 18 410,36 грн. Крім того, внаслідок прострочення грошового зобов`язання боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції, що за період з 10 січня 2023 року по 10 серпня 2023 року, що становить 3401,04 грн., а також три відсотки річних від простроченої суми за цей період, що становить 1299,91 грн.

З наведених підстав просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 97 363,10 грн., з яких страхове відшкодування в розмірі 74 251,79 грн., пеня у зв`язку з простроченням виплати страхового відшкодування в розмірі 18 410,36 грн., 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 10 січня 2023 року по 10 серпня 2023 року в розмірі 1 299,91 грн. та інфляційні втрати за період з 10 січня 2023 року по 10 серпня 2023 року в розмірі 3401,04 грн.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Репак Віталій, до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування задоволено.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 74 251, 79 грн.; пеню у зв`язку із простроченням виплати страхового відшкодування в розмірі 18 410, 36 грн.; 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 10.01.2023 року по 10.08.2023 року в розмірі 1 299, 91 грн.; інфляційні збитки за період з 10.01.2023 року по 10.08.2023 року в розмірі 3 401,04 грн.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 1 073, 60 грн.

Рішення суду оскаржило Моторне (транспортне) страхове бюро України, в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що на момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Ауді А4», реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував позивач, не було забезпечено договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а звільнення позивача від обов`язку укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не свідчить про те, що його автомобіль є забезпеченим транспортним засобом, Зазначає, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не є забезпеченим та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Вказує, що суд безпідставно прийшов до висновку про те, що ОСОБА_2 , який є особою винною в дорожньо-транспортній пригоді, є учасником бойових дій. Вважає, що на момент звернення з позовними вимогами між ним та позивачем не виникло боргових зобов`язань, що виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, інфляційних втрат та 3 % річних за неправомірне користування коштами. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 грудня 2023 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 листопада 2023 року ухвалено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд апеляційної скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 листопада 2023 року призначено на 16 год. 00 хв. 22 квітня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 24 квітня 2024 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 22 квітня 2024 року, датою ухвалення постанови є саме 24 квітня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що учасники дорожньо-транспортної пригоди звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у зв`язку з чим у МТСБУ виник обов`язок з відшкодування позивачу шкоди, завданої пошкодженням його автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що становить 74 251,79 грн., а оскільки МТСБУ вчасно не здійснило страхову виплату позивачу, з нього на користь позивача підлягає стягненню пеня у зв`язку із простроченням виплати страхового відшкодування в розмірі 18 410, 36 грн., 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 10 січня 2023 року до 10 серпня 2023 року в розмірі 1 299,91 грн. та інфляційні втрати за період з 10 січня 2023 року до 10 серпня 2023 року в розмірі 3 401,04 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2022 року о 15 год. 45 хв. по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 керував автомобілем «Citroen Jemper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконуючи поворот ліворуч на перехресті рівнозначних доріг, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем марки Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку та виконував поворот праворуч, чим порушив вимоги п. 10.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. в дохід держави.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Посвідченням серія НОМЕР_5 підтверджується, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Згідно з висновком експерта від 04 серпня 2023 року № СЕ-19/114-23/13171-АВ, складеним судовим експертом Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Яровим О.Д., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 , становить 176476,37 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля становить 74251,79 грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Citroen Jemper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не була затрахована.

12 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 10 жовтня 2022 року, виклавши її обставини.

26 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.

Листом Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3-01б/898 від 09 січня 2023 року відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що транспортний засіб марки «Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не відноситься до забезпечених транспортних засобів згідно з п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до статті 13.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Згідно з абз. 2 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до абз. 2 п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ).

Згідно з підпунктом 39.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим законом.

Пунктом 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:

а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу;

в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи;

г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону;

ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;

д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.

Враховуючи те, що позивачу завдано збитків пошкодженням його автомобіля марки «Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 74 251, 79 грн.

Зважаючи на особливу юридичну природу правовідносин сторін у вигляді відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором страхування, нарахування пені за несвоєчасне виконання договору страхування узгоджується з положеннями статті 992 ЦК України, відповідно до яких у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки МТСБУ не виконало обов`язку щодо виплати страхового відшкодування, 09 січня 2023 року відмовило у такій виплаті, починаючи з 10 січня 2023 року у позивача виникло право нараховувати пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з наданим позивачем розрахунком розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 10 січня 2023 року до 10 серпня 2023 року становить 18 410, 36 грн.

Враховуючи те, що наданий позивачем розрахунок пені виконано відповідно до вимог законодавства, відповідачем не спростований, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 пені у зв`язку із простроченням виплати страхового відшкодування в розмірі 18 410, 36 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав, що з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 за період з 10 січня 2023 року до 10 серпня 2023 року підлягають стягненню у 3 % річних в розмірі 1299, 91 грн. та інфляційні втрати в розмірі 3401,04 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що шкоду, заподіяно транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є безпідставними, оскільки позивач є особою, на яку поширюється дія пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а відтак, він звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Покликання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 , який є особою винною в дорожньо-транспортній пригоді, є учасником бойових дій, не спростовують наявності у МТСБУ обов`язку виплатити позивачу відшкодування завданих йому збитків, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність не застрахована.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

09 січня 2024 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся подав заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З матеріалів справи вбачається, що 13 липня 2023 року між Адкатським бюро «Віталія Репака» та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №27, за умовами якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу клієнту, в тому числі і в судах будь-якої інстанції та будь-якої юрисдикції.

Пунктом 4.1 договору про надання правової допомоги № 27 від 13 липня 2023 року передбачено, що за надання правової допомоги, передбаченої цим договором, клієнт виплачує адвокатському об`єднанню гонорар, розмір якого визначається відповідно до акту прийому-передачі наданих правничих послуг, що підписується обома сторонами. В акті прийому-передачі наданих правничих послуг та/або в рахунку адвокатського бюро за надані правничі послуги зазначається обсяг виконаної адвокатським бюро роботи та розмір витрат га правничу допомогу.

Згідно з актом прийому-передачі наданих правничих послуг до договору про надання правової допомоги № 27 від 13 липня 2023 року, складеним 08 січня 2024 року, адвокатським об`єднанням надано Яцейку Н.І. наступні послуги з професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції: аналіз та вивчення апеляційної скарги та консультування клієнта (2 год.) 1000 грн.; підготовка, складання та подання відзиву на апеляційну скаргу (12 год.) 6000 грн.; аналіз судової практики (4 год.) 1000 грн.; підготовка та складання заяви про компенсацію витрат за надання професійної правничої допомоги (2 год.) 1000 грн. Загальний розмір гонорару за надання правової допомоги становить 10 000 грн.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позовні вимоги підлягають до задоволення, такі витрати заявника були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з врахуванням того, чи виник у заявника обов`язок зі сплати таких витрат та чи та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені нормами процесуального законодавства, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Подібний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18.

Звертаючись із заявою про компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача не навів обгрунтованих доводів необхідності затрачення адвокатом 12 годин часу на написання відзиву на апеляційну скаргу з огляду на те, що доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень відповідача щодо задоволення позовних вимог, поданих ним у суді першої інстанції, у зв`язку з чим у адвоката також не було необхідності детального вивчення судової практики під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, оскільки така ним уже вивчалася при розгляді справи в суді першої інстанції.

Відтак, представником позивача не доведено, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем в суді апеляційної інстанції був необхідним та обгрунтованим.

Враховуючи складність справи, принцип співмірності судових витрат, обсяг наданої правничої допомоги, час, затрачений адвокатом на її надання, а також ціну позову та значенням справи для сторони, колегія суддів вважає, що з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 3500 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, що відповідає критеріям виправданості, розумності та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 листопада 2023 року залишити без змін.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 3500 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 24.04.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк