Провадження № 2-о/686/74/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дмітрієвої Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницький цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Хмельницький міський відділ держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про встановлення факту реєстрації народження, -

встановив:

29.12.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною заявою та просила встановити факт народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування поданої заяви, ОСОБА_1 зазначила, що 07.02.1981 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Водночас, оскільки ОСОБА_2 був військовим, то сім`я з 1986 по 1992 рік проживала у військовому містечку у м. Бійськ, РРФСР, де ІНФОРМАЦІЯ_2 був народжений їхній спільний син - ОСОБА_3 .

30.04.1998 заявниця отримала паспорт громадянина України взамін старого паспорта громадянина СРСР, де є відмітка про народження сина ОСОБА_3 .

05.05.1988 паспорт громадянина України взамін старого паспорта громадянина СРСР отримав і ОСОБА_2 , який теж має відмітку про народження сина ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 отримав паспорт у вигляді ID-картки на заміну паспорта громадянина України старого зразка.

Разом з тим, при зверненні ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Хмельницькому з заявою про повторну видачу свідоцтва про народження сина, останній було відмовлено на підставі того, що Державний реєстр актів цивільного стану громадян не містить відомості про акти цивільного стану, що були зареєстровані компетентними органами іноземних держав, а також припинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до неї у відносинах з російською федерацією та Республікою Білорусь, а отже неможливо витребувати документи як передбачено пунктом 1 розділу II Інструкції про порядок витребування документів соціально-правового характеру для громадян України.

Оскільки встановлення факту реєстрації народження сина необхідно заявниці ОСОБА_1 для надання свідоцтва про народження дитини нового зразка у міжнародні установи, а встановити такий факт у позасудовому порядку не видається за можливе, остання змушена звертатись до суду із даною заявою.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.01.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами окремого провадження.

Протокольною ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.01.2024 року до справи у якості заінтересованих осіб залучено ОСОБА_2 та Хмельницький міський відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

В судове засідання заявниця не з`явилась, надіслала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі, вимоги поданої заяви підтримала у повному обсязі.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності вказаних осіб.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом достовірно встановлено, що 07.02.1981 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 07.02.1981 року, видане Путильским районним відділом ЗАГСу у Чернівецькій області.

ІНФОРМАЦІЯ_1, під час проживання сім`ї у військовому містечку у м.Бійськ, РРФСР (російська федерація) у подружжя народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 15.07.1988 року, видане Відділом РАГСа Східного Війська Алтайського краю, батько: ОСОБА_2 (українець), мати: ОСОБА_1 (українка).

30.04.1998 року заявницею ОСОБА_1 отримано паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 у якому міститься відмітка (ст. 8) про народження сина ОСОБА_3 1988 року.

05.05.1988 року паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 отримано ОСОБА_2 , у якому міститься відмітка (ст. 8) про народження сина ОСОБА_3 1988 року.

22.10.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримано паспорт у вигляді ID-картки № НОМЕР_5 на заміну паспорта громадянина України старого зразка, який видавався на основі свідоцтва про народження. У паспорті громадянина України у вигляді ID-картки вказано, що останній народився в м. Бійськ, російська федерація та є громадянином України.

Водночас, при зверненні ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Хмельницькому з заявою про повторну видачу свідоцтва про народження сина, останній листом Відділу ДРАЦС у м. Хмельницькому № 1381/31.16-46 від 28.10.2023 року було відмовлено на підставі того, що Державний реєстр актів цивільного стану громадян не містить відомості про акти цивільного стану, що були зареєстровані компетентними органами іноземних держав, а також у зв`язку із припиненням дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до неї у відносинах з російською федерацією та Республікою Білорусь, а отже неможливо витребувати документи як передбачено пунктом 1 розділу II Інструкції про порядок витребування документів соціально-правового характеру для громадян України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Отже, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

За змістом ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

При цьому, відповідно до п. 7 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

10 січня 2002 року Верховна Рада України дала згоду на приєднання України до Конвенції 1961 року, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів. Конвенція набрала чинності для України 22 грудня 2003 року і застосовується у відносинах з державами, що не висловили заперечень проти приєднання України до Конвенції.

Разом з тим, Верховною Радою 01 грудня 2022 року прийнято Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року».

Наслідком цього є те, що із дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та Республікою Білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року.

Проте, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» від 04 лютого 2023 року № 107 передбачено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Отже, документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав, приймаються на території України без спеціального посвідчення, якщо така практика існувала станом на 24 лютого 2022 року відповідно до міжнародних договорів України.

Як встановлено судом, факт народження ОСОБА_3 , в м. Бійськ, російської федерації зафіксовано відповідним державним органом іноземної держави.

Про народження видано відповідне свідоцтво. Зазначене свідоцтво видано на підставі вимог чинного законодавства іноземної держави, містить необхідні реквізити, в силу вимог постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» від 04 лютого 2023 року № 107 не потребують засвідчення апостилем та подальшої легалізації, отже вважаються дійсним на території України.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Водночас, у поданій заяві фактично причиною для звернення до суду є не визначені законом підстави для цього, а намір отримати свідоцтва про народження дітей нового зразка без деталізації неохідності у такому свідоцтві.

З точки зору закону юридичні факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

При цьому для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення а також заявник має довести, що відсутня інша можливість одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Водночас, при зверненні до суду заявницею ОСОБА_1 не надано доказів того, що у будь-яких правовідносинах на території України виникли перешкоди або було порушено право щодо невизнання наявного свідоцтва про народження її сина державними органами чи посадовими особами України.

Виходячи з викладеного вище, характеру юридичного факту, який просить встановити заявниця, уже врегульованого законом, суд вважає, що заява про встановлення даного факту є безпредметною і визначені законом підстави для їх встановлення відсутні.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Таким чином, керуючись, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 258-259, 263-265, 273, 293, 315 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Хмельницький міський відділ держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про встановлення факту реєстрації народження - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сергій Стефанишин