Справа № 211/8274/23
Провадження № 2/211/803/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 березня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Юзефовича І.О.,

за участю секретаря судового засідання - Андрійченко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 12 жовтня 2019 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі та є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач в добровільному порядку не виділяє належних коштів на утримання дитини, рішенням суду платить аліменти на утримання неповнолітнього сина від попереднього шлюбу, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини доходу, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 07 лютого 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Позивач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала з підстав, викладених в позові.

Відповідач ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову визнав.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, місце та час судового розгляду була повідомлена шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://court.gov.ua/ sud0411 в розділі «Виклики до суду».

Суд, враховуючи вимоги ч.1 ст.223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають з 12 жовтня 2019 в зареєстрованому шлюбі, та мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5, 6 - копії свідоцтв про шлюб, народження).

Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частинами 1-2 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Разом з тим, рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2019 року по справі 227/527/16-ц, стягнуто аліменти з ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 у розмірі частки від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 лютого 2016 року.

Так, згідно частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Виходячи з принципів змагальності,всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, враховуючи наявність інших аліментних зобов`язань відповідача, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/6 частки його доходу, на утримання доньки ОСОБА_4 до її повноліття, на користь позивача, що буде відповідати інтересам як дитини та обох батьків, так і дітей відповідача від попереднього шлюбу (всім дітям по 1/6 частки).

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Датою подачі позову є 22 грудня 2023 р.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 1073,60 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 180-183, 191 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263-265, 278-279, 280-284, 430 ЦПК України,суд, -

вирішив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття, щомісячно, на користь матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи стягнення з 22 грудня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.О.Юзефович