Справа № 591/6858/20
Провадження № 2/591/238/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Чмуневич М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 в особі представника адвоката Титаренка П.В. звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від доходу щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та поділ майна подружжя.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та поділ майна подружжя, роз`єднано, виділивши у самостійні провадження:

1. позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів виділене в одне провадження, залишивши номер цивільної справи №591/235/20 (провадження № 2/591/1230/20);

2. позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя виділене самостійне провадження, передавши до канцелярії суду для її реєстрації.

ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Титаренка П.В. позовні вимоги про поділ майна подружжя мотивує тим, що з 08 жовтня 2011 року сторони знаходились у шлюбі, який 28 жовтня 2019 року рішенням Зарічного районного суду м. Суми по справі № 591/4711/19 розірвано.

За час перебування у шлюбі вони придбали легковий автомобіль марки Volkswagen Passat, 2.5, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який з 23 листопада 2018 року зареєстрований за відповідачем.

За інформацією територіального сервісного центру МВС у Сумській області відповідач 18 травня 2019 року продав автомобіль новому власнику батьку відповідача ОСОБА_4 , 1968 року народження, що зареєстрований за тією ж адресою, що й відповідач.

Позивачка про продаж автомобіля дізналася лише 10 січня 2020 року із довідки РСЦ МВС України в Сумській області, будь якої письмової згоди на продаж автомобіля вона відповідачу не давала. Ціна, за яку відповідач продав автомобіль, зазначена ним у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування - 40 000 грн., або 1518 доларів США за курсом НБУ на дату продажу (26,342913 грн. за 100 доларів США).

Позивачка вважає, що при продажу спірного автомобіля його вартість зменшена відповідачем приблизно у 10 разів.

Дата отримання відповідачем доходу (набуття у власність) у розмірі 40 000 грн. 18 травня 2019 року, що зазначена відповідачем у Декларації, співпадає з датою продажу автомобіля, зазначеною у довідці РСЦ МВС України.

06 серпня 2019 року менше ніж за три місяці після продажу 18 травня 2019 року відповідачем автомобіля новому власнику, відповідач подав позов до Зарічного районного суду м. Суми про розлучення з позивачкою.

Позивачка вважає, що оскільки відповідач розпорядився автомобілем на власний розсуд, без письмової згоди позивачки, то вона має право на грошову компенсацію вартості спірного транспортного засобу.

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється розділити майно за взаємною згодою, остаточно уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію за належну їй частку у майні, яке є сумісною власністю подружжя та відчужено без її згоди, в сумі 185525 грн. 00 коп.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 листопада 2020 року відкрито провадження у вказаній справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання 17 лютого 2021 року, о 09 год. 00 хв.

16 лютого 2021 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що дійсно 18 травня 2019 року він здійснив відчуження автомобіля. Станом на вказану дату відповідач з позивачкою перебували у шлюбі, спільно проживали, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, тобто мали сімейні стосунки. Відповідач з позивачкою розлучилися лише 28 листопада 2019 року за рішенням суду про розірвання шлюбу від 28 жовтня 2019 року, яке набрало законної сили 28 листопада 2019 року. Як на момент відчуження відповідачем автомобіля, так і надалі ще протягом шести місяців позивачка з відповідачем залишалися подружжям.

Позивачка в справі мала довести, що не дозволяла (забороняла) відповідачеві укладати договір відчуження автомобіля, і що отримані відповідачем кошти від його продажу не були внесені до сімейного бюджету, а витрачені на власні особисті потреби. Однак, жодних доказів на підтвердження зазначених фактів нею до суду не надано.

В цій частині позов засновується на необґрунтованих твердженнях і припущеннях позивачки про те, що вона не дозволяла відповідачеві укладати договір відчуження автомобіля, про те, що вона дізналася про факт продажу автомобіля лише 10 січня 2020 року, про те, що гроші від продажу автомобіля до сімейного бюджету не вносилися. Однак, доказів на підтвердження таких тверджень позивачка не наводить. Не змогла також позивачка довести в суді факту того, чим саме зазначений правочин суперечить її інтересам. Твердження позивачки про замалу ціну продажу автомобіля не свідчить про те, що його відчуження суперечить інтересам позивачки. По-перше, при визначенні ціни враховувався дійсний стан автомобіля, враховувалися інші умови, в яких укладався цей правочин, по-друге, позивачка не займалася придбанням автомобіля, не знає його дійсного стану, особисто ним не користувалася і не мала до нього інтересу, тому не проявляла інтересу і до ціни його продажу. Для підтвердження в суді того факту, що укладений договір суперечить інтересам позивачки, остання мала в суді довести, що такий договір зашкодив її інтересам. Однак, жодних доказів на підтвердження цього позивачкою не надано.

В той же час, на підтвердження правомірності дій відповідача свідчить той факт, що на момент продажу автомобіля вони з позивачкою проживали спільно в шлюбі, жодних процесів розлучення між ними не відбувалося, вони вели спільний сімейний бюджет, спільно утримували дитину. Тому відповідач законно продав автомобіль за згодою позивачки, яка за законом презюмується.

В той же час, відсутність письмово оформленої згоди, не спростовує презумпцію згоди, тобто її наявність, оскільки за приписами статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а за приписами частини 1 статті 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Отриманий відповідачем дохід від продажу автомобіля був внесений ним до сімейного бюджету і направлений на потреби сім`ї. Решта коштів була фактично поділена подружжям після розлучення.

Відповідач вважає, що позивачкою обрано неналежний спосіб захисту прав, зокрема, вимога про стягнення з відповідача грошової компенсації за належну їй частку у майні, яке є сумісною власністю подружжя та відчужено без її згоди, - не заснована на законі.

Закон не передбачає законної можливості стягнути з відповідача грошову компенсацію за належну їй частку у майні, яке є сумісною власністю подружжя та відчужено без її згоди.

Зазначена позивачкою вартість автомобіля в сумі 11950 доларів США не відповідає дійсному стану автомобіля та не є обґрунтованою. При цьому слід врахувати, що автомобіль був придбаний відповідачем в розбитому стані на вторинному ринку в Америці. Автомобіль не був відновлений до належного стану через недостатність коштів на його ремонт. Остання обставина послужила приводом до продажу автомобіля, який не міг належно використовуватися через несправність. Тому визначена в договорі ціна продажу автомобіля була обумовлена дійсним його станом. Позивачка не подала суду доказів на підтвердження справного (відремонтованого) стану автомобіля, доставленого з Америки в ушкодженому стані після ДТП.

В той же час, проведення автотоварознавчої експертизи для встановлення ринкової вартості автомобіля уявляється неможливим через відсутність у відповідача і позивачки доступу до автомобіля, оскільки він був проданий і вибув з володіння подружжя (сторін). Проведення такої експертизи без огляду автомобіля не забезпечить об`єктивної оцінки.

Просить суд відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя і стягнення грошової компенсації (т. І а.с.30-35).

Протокольною ухвалою суду 17 лютого 2021 року підготовче засідання відкладено до 10 червня 2021 року, 10 год. 30 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивача.

Протокольною ухвалою суду 10 червня 2021 року підготовче засідання відкладено до 13 вересня 2021 року, 14 год.00 хв. у зв`язку з клопотанням представника відповідача.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 вересня 2021 року в справі призначено автотоварознавчу експертизу; провадження по справі зупинено.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 жовтня 2021 року провадження у справі поновлено з призначенням підготовчого засідання на 12 січня 2022 року, 09 год. 00 хв.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 січня 2022 року закрите підготовче провадження у справі за вказаним позовом, призначено дану справу для розгляду по суті на 17 березня 2022 року, з викликом сторін у справі, експерта та свідків.

Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми.

Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року.

Розгляд справи призначено на 19 липня 2022 року, о 15 год. 00 хв.

19 липня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 11 жовтня 2022 року, 10 год. 00 хв. у зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників процесу.

11 жовтня 2022 року у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою в Сумській області, розгляд справи відкладено до 20 грудня 2022 року, 13 год. 00 хв.

20 грудня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 02 лютого 2023 року у зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників процесу.

02 лютого 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 17 березня 2023 року, 13 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивача.

17 березня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 04 травня 2023 року, 15 год. 00 хв. у зв`язку з визнанням явки сторін в судове засідання обов`язковою.

04 травня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 04 липня 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача, явка якого визнана судом обов`язковою.

04 липня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 03 серпня 2023 року, 11 год. 00 хв. у зв`язку з неявкою усіх учасників по справі.

03 серпня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 03 жовтня 2023 року у зв`язку з неможливістю позивачкою під`єднатися до відеоконференції та для надання можливості їй прийняти участь у судовому засіданні.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 жовтня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача про відвід експерту ОСОБА_5

03 жовтня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 07 листопада 2023 року, 13 год. 00 хв. для забезпечення явки свідків.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 листопада 2023 року у зазначеній справі призначено автотоварознавчу експертизу.

Протокольною ухвалою суду 07 листопада 2023 року у зв`язку з призначенням експертизи, розгляд справи відкладено до 15 січня 2024 року, 11 год. 00 хв.

18 грудня 2023 року від судового експерта Варухи В.О. надійшов висновок № 18/2023 судової автотоварознавчої експертизи.

15 січня 2023 року від представника позивачки надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій, посилаючись на висновок експерта № 18/2023 віл 18 грудня 2023 року, просить стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію за належну їй частку у майні, яке є сумісною власністю подружжя та відчужено без її згоди, в сумі 185525 грн. 00 коп.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 січня 2024 року постановлено повернутися до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя на стадію підготовчого провадження; прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 в особі її представника адвоката Ступіної О.О. про збільшення позовних вимог у справі за вказаним позовом, подану до суду 15 січня 2024 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу для розгляду по суті на 23 квітня 2024 року 10 год.00 хв.

В зазначене судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги про стягнення грошової компенсації вартості частки в спільному майні подружжя на користь позивачки в сумі 185525,00 грн. підтримує.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 08 жовтня 2011 року перебували у шлюбі, який рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 жовтня 2019 року у справі №591/4711/19 розірвано (т. І а.с. 8).

За час перебування у шлюбі сторони придбали легковий автомобіль марки Volkswagen Passat, 2.5, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , що не заперечується відповідачем.

На запит адвоката Титаренка П.В., територіальним сервісним центром МВС у Сумській області 10 січня 2020 року за № 31/18-Т-2аз надано відповідь про те, що згідно з обліковими даними ЄДР МВС за громадянином ОСОБА_2 , 1987 року народження був зареєстрований автомобіль марки Volkswagen Passat, 2.5, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який 18 травня 2019 року перереєстрований на нового власника по договору купівлі-продажу (т. І а.с.17).

Згідно копії декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_2 , 18 травня 2019 року ним задекларовано дохід від відчуження рухомого майна у розмірі 40000 грн. (т. І а.с.14-16).

З копії форми МД-2 вбачається, що легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN модель Passat 2.5, 2013 року випуску, ідентифікаційний НОМЕР_2 номеру НОМЕР_3 був у використанні (т. І а.с.36-43).

З договору купівлі-продажу 5946/2021/2430617 від 11 лютого 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 продав автомобіль марки Volkswagen Passat, 2.5, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 (т.І, а.с.44-45).

Згідно висновку №18/2023 судової автотоварознавчої експертизи від 18 грудня 2023 року, дійсна ринкова вартість автомобіля марки VOLKSWAGEN Passat 2.5, 2012 року випуску, кузов НОМЕР_4 , ідентифікаційний VІN номеру НОМЕР_4 , визначена без його огляду, на підставі матеріалів справи, результатів опитування учасників справи, фактично підтверджених доказів як вихідних даних експертизи, станом цін на час проведення експертизи, без урахування ПДВ, складає: 371050,00 грн. (т. І а.с.204-238).

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є подругою позивачки, товаришувала років 7-8. Зазначила, що відповідач працював у м. Полтава на той час. Сторони купили автомобіль Фольксваген чорного кольору, коли саме не пам`ятає, до епідемії Коронарівусу. Вони приїжджали на автомобілі, привозили їй на автомобілі продукти харчування з села в знак подяки, за те, що вона їх дитину забирала з дитячого садочка. Автомобіль сторін був в ідеальному стані як в салоні, так і в зовнішньому вигляді. Зараз у сторін машини немає. Автомобіль візуальних пошкоджень не мав. Зі слів сторін у справі, їй відомо, що автомобіль із-за кордону, і потім вони його віддавали на ремонт. Про поломки чи аварії автомобіля їй не відомо.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Автомобіль є цінною річчю, а тому його продаж може здійснюватись за письмової згоди другого з подружжя.

Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За змістом наведених норм, факт використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 158/2229/16-ц (провадження № 61-19420св18), від 10 червня 2022 року у справі № 544/856/20 (провадження № 61-21406св21), від 13 грудня 2023 року у справі № 501/484/22 (провадження № 61-4469св23).

У постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі № 359/10855/19 (провадження № 61-881св23) касаційний суд, встановивши, що спірні автомобілі були відчуженні відповідачем під час перебування сторін у шлюбі без згоди позивача, дійшов висновку про стягнення компенсації вартості 1/2 частки відчуженого рухомого майна.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у період перебування у шлюбі з позивачкою 18 травня 2019 року відчужив спільне сумісне рухоме майно подружжя автомобіль марки VOLKSWAGEN Passat 2.5 без згоди позивачки. Докази на підтвердження зворотніх обставин відповідачем не надано.

Також відповідачем не надано доказів, які б свідчили про те, що отримані від реалізації спірного автомобіля майна кошти були витрачені в інтересах сім`ї.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачка має право на грошову компенсацію половини вартості спірного транспортного засобу.

Щодо вартості спірного автомобіля, що заявлена позивачкою ОСОБА_1 сума компенсації не спростована відповідачем ОСОБА_2 , та враховуючи висновок судової автотоварознавчої експертизи № 10/2023 від 18 грудня 2023 року, суд вважає, що вартість автомобіля повинна обраховуватися у розмірі, що вказаний згідно висновку експерта - 371050 грн. 00 коп.

Тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 185525 грн. 00 коп. грошової компенсації вартості спірного автомобіля.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку задоволенням позову, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 1855 грн. 25 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належну ОСОБА_1 частку у майні, яке є сумісною власністю подружжя та відчужено без її згоди, в сумі 185525 грн. 00 коп. та понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 1855 грн. 25 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повне судове рішення виготовлене 26 квітня 2024 року.

Суддя А.П.Сидоренко