Провадження №: 4-с/336/29/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі судового засідання Олексієнко С.О.,розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу боржника ОСОБА_1 ,заінтересована особа державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) Шаров Вячеслав Миколайович,стягував ОСОБА_2 ,на дії державного виконавця,-
У березні 2024 р. ОСОБА_1 ,від імені якого діє адвокат Вишняков Д.О.,звернувся до суду із скаргою,у якій зазначає,що постановою від 19.01.2024 р.,прийнятою державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) Шаровим В.М.,було відкрито виконавче провадження ВП №73907359 (далі ВП) з примусового виконання виконавчого листа № 336/4652/19 від 12.01.2024 р.,виданого Шевченківським районним судом м.Запоріжжя про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 в спілкуванні з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визначення способу участі ОСОБА_2 у спілкуванні з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її вихованні шляхом здійснення одного побачення на тиждень без присутності ОСОБА_1 тривалістю дві години в будь-який зручний для дитини і баби день тижня виключно за умови добровільного волевиявлення дитини на таке спілкування.
В пункті 3 резолютивної частини згадуваної вище постанови ухвалено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду виконавця у розмірі 14 200 гр.
За змістом скарги, ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження як незаконну,оскільки ним як боржником рішення суду було добровільно виконано після його ухвалення,підстав для примусового виконання не існувало,метою виконавчого провадження вважає безпідставне стягнення грошових коштів виконавчого збору.
Від державного виконавця надійшов відзив на скаргу,у яких він зазначає,що оскаржувана постанова була винесена з дотриманням вимог закону, на підставі заяви стягувача, який пред`явив на примусове виконання належним чином оформлений виконавчий документ. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець виніс постанову про стягнення виконавчого збору, при цьому права боржника не були порушені, відтак державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник підтримали скаргу з наведених у ній підстав.
Державний виконавець в судовому засіданні просив в задоволенні скарги відмовити у повному обсязі, з урахуванням наданих заперечень.
Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги. Надала поснення, що отримала виконавчий лист для пред`явлення до примусового виконання у вищезгадуваній справі, в ході якого державним виконавцем було організована зузстріч із онукою, яка відмовилась від подальших зустрічей із бабою. Про що державним виконавцем було складено акт та виконавче провадження закрито. Наполягає, що державний виконавець діяв в межах свої повноважень та відповідно до законодавства.
За змістом ст. 129-1 Конституції України та у відповідності до ст. 18 ЦПК України судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів
державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Дослідивши матеріали скарги та надані учасниками судового провадження документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги, з наступних підстав.
За змістом ст. 129-1 Конституції України та у відповідності до ст. 18 ЦПК України судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів
державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Згідно з ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Згідно із ч.1ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. У відповідності до ч. 1ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Так, рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 17.02.2022 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про усунення перешкод у спілкуванні та здійсненні виховання дитини та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 в спілкуванні з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено способи участі ОСОБА_2 у спілкуванні з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її вихованні шляхом здійснення одного побачення на тиждень без присутності відповідача тривалістю дві години в будь-який зручний для дитини і баби день тижня виключно за умови добровільного волевиявлення дитини на таке спілкування. В задоволенні інших вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.
На виконання вказаних судових рішень 12.01.2024 р. видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ВП №73907359).
Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (частина перша статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).
Виконавчий документ повинен відповідати вимогам, визначеним у частині першій статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно з частиною четвертою вказаної статті виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом;4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
З матеріалів скарги вбачається, що 19.01.2024 р. в рамках виконавчого провадження ВП №73907359 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.
Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Отже, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.
Згідно з п. 6 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» за рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Відповідно до п. 11 Розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі виконання боржником рішення виконавець складає акт, що підписується сторонами виконавчого провадження, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону.
Постановою державного виконавця від 02.02.2024 у ВП №73907359 було закінчено виконавче провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення.
Відповідно до п. 13 Розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень при виконанні рішення немайнового характеру у разі, якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11 частини першої статті 39 Закону, якщо штрафи, накладені на боржника, не стягнуто, постанова про накладення штрафу, винесена державним виконавцем, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.
Таким чином, судом встановлено, що державний виконавець Центральному відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шаров В.М. під час виконання виконавчого листа по справі №336/4652/19 керувався нормами Закону України «Про виконавче провадження», підстав для визнання оскаржуваної постанови протиправною та її скасування судом не встановлено, оскільки виконавчий лист №336/4652/19 виданий 12.01.2024 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та пред`явлений до примусового виконання належним стягувачем в обумовлені законом строки.
Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, по виконавчому провадженню № 73907359, державним виконавцем відділу ДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».
Отже, визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, в межах виконавчого провадження, виконавчі дії у якому не здійснюються, є недоцільним та не відповідає принципу розумності та правової визначенності.
Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення,дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону,в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби,приватного виконавця і паво заявника не було порушено,суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Таким чином, виходячи з заявлених вимог скарги, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що вимоги скарги не підтверджені доказами, внаслідок чого у задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.447,451 ЦПК України ,суд-
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні скарги відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Повний текст ухвали складено 10.05.2024
Суддя Ю.А.Галущенко