Справа № 643/3874/24
Провадження № 2/643/2445/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Осадчий О.В., дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Деркач Людмила Павлівна, до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради у якому просить встановити факт її проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 до відкриття спадщини, тобто з 1998 року по 13.01.2023, для вступу у спадщину.

Дослідивши зміст матеріалів справи, заявлених вимог, вирішуючи питання про підсудність даної справи, суд виходить з наступного.

Підсудність це властивість цивільних справ, за допомогою якої їх розгляд і вирішення віднесено законом до компетенції відповідного суду.

В обґрунтування підсудності даної справи Московському районного суду м. Харкова представник зазначає, що підсудність даної справи визначена у відповідності до ст.316 ЦПК України, тобто за місцем проживання заявника.

Слід зауважити, що ст.316 ЦПК України визначено загальне правило підсудності справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядаються у порядку окремого провадження. Разом з цим, позивач звернулась до суду у порядку позовного провадження, а тому посилання позивача щодо підсудності даної справи Московському районного суду м. Харкова з огляду на ст.316 ЦК України є необґрунтованими.

Процесуальним законодавством передбачено наступні види підсудності: загальна (стаття 27 ЦПК України), альтернативна (стаття 28 ЦПК України), підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами (стаття 29 ЦПК України) та виключна (стаття 30 ЦПК України).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.42 Постанови № 3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Листом Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця або, якщо це місце невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України (ст.ст. 1216-1218, 1221, 1223, 1241 ЦК України).

Таким чином, право на спадкування є не абстрактним, а цілком конкретним і невіддільним від предмету спадкування (спадкової маси, спадкового майна).

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно, в тому числі і правом, що набувається у порядку спадкування.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що встановлення факту проживання однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу позивачу необхідно для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 , зокрема нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного суд доходить висновку про те, що на дані правовідносини поширюються правила виключної підсудності і вони повинні пред`являтись за місцем знаходження майна або основної його частини, якщо такі позови виникають з приводу нерухомого майна.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , що належить до територіальної юрисдикції Дзержинського районного суду м. Харкова.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Згідно із нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України» зазначає, що суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно п. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З огляду на викладене, та враховуючи, що дана справа не підсудна Московському районному суду м. Харкова, суд доходить висновку про наявність підстав для передачі справи за підсудністю на розгляд до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Керуючись ст.ст.30, 31 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Деркач Людмила Павлівна, до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу - направити за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання суддею, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Осадчий